Справа № 816/2913/15
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/2913/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Діхтяря В.Б., Куриленка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку
про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2015 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку (надалі відповідач, Полтавський ЗВ ВСП) про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить:

- скасувати наказ начальника Полтавського ЗВ ВСП від 01 липня 2015 року №177 у частині накладення дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність;

- зобов`язати начальника Полтавського ЗВ ВСП внести зміни у відповідні накази, на підставі яких ОСОБА_1 позбавлено премії у повному обсязі через оголошене дисциплінарне стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що під час накладення дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність начальник Полтавського ЗВ ВСП при вивченні характеризуючих документів та прийнятті рішення про накладання дисциплінарного стягнення спирався на незаконно проведені атестаційні комісії та незаконно оголошену догану (усно) 15 грудня 2014 року; застосування дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність позивач вважає таким, що не відповідає порушенням та ступеню вини, у зв`язку з чим вважає протиправним і позбавлення премії.

У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача адміністративний позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити, посилаючись на те, що, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач діяв в інтересах служби, з метою усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення та недопущенню подібних випадків у подальшому; відповідно до результатів розслідування, на підставі та у межах повноважень, передбачених Положенням про Полтавський ЗВ ВСП, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, та у спосіб, передбачений чинним законодавством /а.с. 197-202, т. І/.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на військову службу призваний 01 серпня 2002 року, з 21 грудня 2012 року по 22 грудня 2015 року офіцер групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень, ВОС 0210003 Полтавський зональний відділ військової служби правопорядку Північного територіального управління Військової служби правопорядку, що підтверджується копією витягу із послужного списку особової справи позивача /а. с. 45-46, т. ІІ/.

30 червня 2015 року на підставі наказу начальника Полтавського ЗВ ВСП від 22 червня 2015 року №62 "Про призначення службового розслідування за фактом порушення правил несення служби в добовому наряді майором ОСОБА_1 " заступником начальника Полтавського ЗВ ВСП з правової допомоги майором ОСОБА_2 проведено службове розслідування за фактом порушення правил несення служби у добовому наряді офіцером групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень майором ОСОБА_1 .

У ході службового розслідування встановлено відсутність 14 червня 2015 року близько 11 год. 15 хв. на службовому місці офіцера групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень майора ОСОБА_1 , озброєного штатною зброєю.

Результати службового розслідування відображено в акті від 30 червня 2015 року (надалі акт службового розслідування) /а.с. 100-104 т. І/.

За результатами службового розслідування та покарання винних за фактом порушення правил несення служби у добовому наряді майором ОСОБА_1 наказом начальника Полтавського ЗВ ВСП від 01 липня 2015 року №177 за систематичне невиконання свої службових обов`язків, низьку виконавчу дисципліну та залишення місця несення служби зі штатною зброєю офіцеру групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень Полтавського ЗВ ВСП майору ОСОБА_1 з урахуванням попередньої поведінки військовослужбовця оголошено дисциплінарне стягнення "Попередження про неповну службову відповідність" /а.с. 6-8, т. І/.

Не погоджуючись із наказом начальника Полтавського ЗВ ВСП від 01 липня 2015 року №177, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам ОСОБА_1 про скасування наказу начальника Полтавського ЗВ ВСП від 01 липня 2015 року №177 у частині накладення дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У розумінні статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частинами першої та другої статті 5 цього Закону військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад; офіцерський склад, зокрема на старший офіцерський склад, до якого віднесено військове звання "майор".

Судом встановлено, та не оспорюється сторонами у справі, позивач має військове звання майор, а отже, відноситься до старшого офіцерського складу.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (надалі Дисциплінарний статут).

У розумінні статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни (частина п`ята статті 5 Дисциплінарного статуту).
Зі змісту акта службового розслідування /а.с. 100-104 т. І/ вбачається, що відповідно до наказу начальника Полтавського ЗВ ВСП (по стройовій частині) від 12 червня 2015 року №109-НР офіцер групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень Полтавського ЗВ ВСП майор ОСОБА_1 заступив 14 червня 2015 року старшим по нерухомому цілодобовому посту (350 км траси Київ-Харків) спільно з прапорщиком ОСОБА_3 . Зі змісту цього наказу вбачається, що позивач озброєний 9мм ПМ № НОМЕР_1 та 16 набоїв до нього, АКС-74 № НОМЕР_2 та набоїв 5,45 мм 120 шт. /а.с. 108-110 т. І/.

У ході службового розслідування встановлено, що під час перевірки несення служби начальником штабу першим заступником начальника Полтавського ЗВ ВСП полковником ОСОБА_4 виявлено відсутність 14 червня 2015 року близько 11 год. 15 хв. на службовому місці офіцера групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень майора ОСОБА_1 , озброєного штатною зброєю; близько 11 год. 30 хв. майор ОСОБА_1 під`їхав до місця несення служби на власному автомобілі; про вибуття з місця несення служби майор ОСОБА_1 нікому не повідомляв, за винятком прапорщика ОСОБА_3 , який у той час виконував обов`язки у добовому наряді на нерухомому посту.

Як пояснив майор ОСОБА_1 , близько 12 год. 00 хв. він залишив за себе на нерухомому цілодобовому посту прапорщика ОСОБА_3 та вибув до найближчого магазину для купівлі продуктів харчування собі на обід.

З акта службового розслідування вбачається наступне: під час вивчення характеризуючих документів майора ОСОБА_1 встановлено, що протягом 2014 року майор ОСОБА_1 неодноразово розглядався на засіданнях атестаційної комісії з питань особистої виконавчої дисципліни; відповідно до протоколів засідання атестаційної комісії майор ОСОБА_1 не в повному обсязі знає свої посадові обов`язки, у службовій діяльності не користується вимогами Статутів Збройних Сил України та постійно потребує контроль з боку старших командирів (начальників); з січня 2014 року всі заохочення були у вигляді зняття попередньо накладених стягнень, а станом на 30 червня 2015 року майор ОСОБА_1 має три незнятих стягнення, з яких всі три догани; всі дисциплінарні стягнення накладені в цілому за порушення військової дисципліни та виконавчу дисципліну.

Також в акті службового розслідування зазначено, що під час перебування майора ОСОБА_1 на посаді по ньому проводились декілька службових розслідувань, останнє проведено 20 березня 2015 року за фактом втрати особистої зброї та боєприпасів під час виконання завдань за призначенням у секторі "Б" на території Донецької області, за результатами якого ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності у вигляді відшкодування прямої дійсної шкоди у десятикратному співвідношенні до вартості майна та розглянуто на засіданні атестаційної комісії щодо відповідності до займаної посади. За фактом втрати зброї майором ОСОБА_1 27 червня 2015 року прокурором І відділу військової прокуратури Донецького гарнізону до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 413 Кримінального кодексу України.

За висновком службового розслідування, майор ОСОБА_1 систематично порушує вимоги керівних документів, Статутів ЗС України та свої службові і посадові обов`язки, порушив вимоги статей 11, 12, 17, 291 Закону України "Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України". Встановлено, що причинами порушення військової дисципліни та залишення місця служби майором ОСОБА_1 стали: особиста недисциплінованість, халатне відношення до обов`язків військової служби; ігнорування вимог Статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів, розпоряджень вищого рівня командування; та запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з урахуванням попередньої поведінки військовослужбовця.

Так, згідно зі статтями 11, 12 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно із статтею 291 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" усі військовослужбовці добового наряду повинні твердо знати, неухильно й сумлінно виконувати свої обов`язки, наполегливо домагаючись додержання розпорядку дня та правил внутрішнього порядку.

Без дозволу чергового частини військовослужбовці добового наряду не мають права припиняти чи передавати будь-кому виконання своїх обов`язків.

У судовому засіданні факт залишення добового посту із штатною зброєю 14 червня 2015 року ОСОБА_1 не оспорював. Під час проведення службового розслідування факт залишення добового посту відображено позивачем у поясненнях від 30 червня 2015 року /а.с. 116-117 т. І/.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, що мажуть бути накладені на старших офіцерів, а саме:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) попередження про неповну службову відповідність;

д) пониження в посаді;

е) пониження військового звання на один ступінь;

є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

ж) позбавлення військового звання.

Згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

У статтях 85 та 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до частини третьої статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Аналізуючи вищезазначене, командир, приймаючи рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності, надає оцінку обставинам скоєння правопорушення, ступеню вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Також, обираючи вид дисциплінарного стягнення, командир повинен надати оцінку по-перше: характеру та обставинам вчинення правопорушення; по-друге: наявності наслідків вчиненого правопорушення; по-третє: попередньої поведінки військовослужбовця; а також тривалості військової служби та рівню знань про порядок служби.

Отже, лише наявність усіх перелічених складових впливає на визначення ступеня вини правопорушника, відповідно, на визначення виду дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що, визначаючи вид дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 , відповідач вивчав характеризуючи матеріали позивача, зокрема протоколи засідань атестаційної комісії Полтавського ЗВ ВСП.

Із протоколів засідання атестаційної комісії Полтавського ЗВ ВСП №5 від 04 липня 2014 року, №6 від 30 липня 2014 року вбачається, що переліком питань, які розглядалися особиста виконавча дисципліна майора ОСОБА_1 . Так, згідно з цими протоколами висновки комісії та результати голосування наступні: на засіданні 04 липня 2014 року встановлено, що офіцер свої функціональні обов`язки знає слабо, основних керівних документів, що регламентують службову діяльність та основних положень статутів ЗСУ не знає, плани роботи на січень-квітень не представив, а план роботи на липень потребує уточнення, розпорядок дня Полтавського ЗВ ВСП не доповів, порядок виконання обов`язків за посадою, особиста виконавча дисципліна та рівень знань по індивідуальній підготовці оцінено як "незадовільний", тому прийнято рішення надати виправний строк до 30 липня 2014 року для покращення особистої виконавчої дисципліни та відношення до виконання службових обов`язків з подальшим заслуховуванням ОСОБА_1 про вжиті ним заходи щодо покращення стану справ, що склався. Водночас, вже на засіданні атестаційної комісії 30 липня 2014 року встановлено покращення особистої виконавчої дисципліни та зміни відношення до виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків /а.с. 63-66 т. І/.

У протоколі засідання атестаційної комісії №2 від 26 березня 2015 року зазначено про низьку особисту виконавчу дисципліну ОСОБА_1 , вживання алкогольних напоїв та проведення часу на власний розсуд, безвідповідальне ставлення до збереження військового майна, що призвело до втрати особистої зброї під час виконання завдань за призначенням в зоні АТО /а.с. 67-68 т. І/.

Як вище зазначено, в акті службової перевірки відповідач зазначав, що за фактом втрати зброї майором ОСОБА_1 27 червня 2015 року прокурором І відділу військової прокуратури Донецького гарнізону до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінально провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 413 Кримінального кодексу України.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що постановою старшого слідчого Першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону від 27 жовтня 2015 року кримінальне провадження №0000415 від 27 червня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 413 Кримінального кодексу України, закрито відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутності в діянні складу злочину /а.с. 48-49 т. ІІ/.

Крім того, судом встановлено, що в ході проведення службового розслідування відповідач брав до уваги дисциплінарні стягнення, застосовані раніше до ОСОБА_1 три незнятих стягнення, з яких всі три догани.

Із копії службової картки позивача вбачається, що ОСОБА_1 оголошено догани (усно) 02, 15 грудня 2014 року та 14 квітня 2015 року, які на час проведення службового розслідування є незнятими /а.с. 69-81 т. І/.

Таким чином, при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідач дослідив попередню поведінку ОСОБА_5 , тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, характер та обставини вчинення правопорушення.

Водночас, під час проведення службового розслідування оцінку наявності наслідків вчиненого ОСОБА_1 правопорушення відповідачем не надано.

Також відповідачем не дано оцінку непослідовності дій керівництва щодо визначення характеристики ОСОБА_1 , а саме: характеристика ОСОБА_1 від 15 червня 2015 року є досить позитивною, проте, вже у характеристиці позивача від 06 серпня 2015 року вказано, що ОСОБА_1 характеризував себе з негативного боку /а.с. 50, 51 т. І/. Відповідачем не досліджено обставини, які могли б вплинути на таку різку зміну поведінки позивача за короткий відрізок часу, майже 2 місяці.

Отже, перевіряючи правомірність обрання відповідачем виду дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність майору ОСОБА_1 , Полтавським ЗВ ВСП не дотримано справедливої рівноваги (балансу) при визначенні виду дисциплінарного стягнення та інтересами особи.

Суд зазначає, що "справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Виходячи з приписів частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, у цьому випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного, враховуючи те, що відповідачем не дотримано справедливої рівноваги (балансу) при визначенні виду дисциплінарного стягнення, суд дійшов висновку про порушення відповідачем порядку визначення виду дисциплінарного стягнення, застосованого до ОСОБА_1 .

У зв`язку із викладеним оскаржуваний наказ є протиправним у частині накладення дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність стосовно ОСОБА_1 , який підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язати начальника Полтавського ЗВ ВСП внести зміни у відповідні накази, на підставі яких ОСОБА_1 позбавлено премії у повному обсязі через оголошене дисциплінарне стягнення, суд вважає цю вимогу передчасною, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду не буде виконано відповідачем, а отже, у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірність своїх дій.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу начальника Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку від 01 липня 2015 року №177 у частині накладення дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність стосовно ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна