Справа № 1570/1576/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2016 р. м. Київ К/800/11855/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Бузенка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної фіскальної служби України

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.10.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013

у справі №1570/1576/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланжерон і К»

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.10.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України від 31.08.2011 № 000521 про застосування до ТОВ «Ланжерон і К» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 14312110,10 грн.

Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. Посилаючись на не дослідження судами наданих відповідачем доказів у підтвердження правомірності оспорюваного позивачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 228 Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби реорганізовано шляхом приєднання до Міністерства доходів і зборів. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 160 Міністерство доходів і зборів реорганізовано шляхом перетворення у Державну фіскальну службу.

Враховуючи наведене, судом касаційної інстанції відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено заміну відповідача у справі - Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби правонаступником - Державною фіскальною службою України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для застосування до ТОВ «Ланжерон і К» за рішенням Регіонального управління Департаменту САТ ДПА України в Одеській області від 31.08.2011 № 000521 згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-BP штрафних (фінансових) санкцій в сумі 14312110,10 грн. слугували висновки фактичної перевірки за період з 01.04.2010 по 01.06.2011, викладені в акті від 25.06.2011 № 395/03-31892908, про порушення вимог ст. 3 цього закону, що полягало у виробництві алкогольних напоїв без наявності ліцензії.

Згідно з актом перевірки позивач протягом періоду, охопленого перевіркою, здійснив виробництво вин виноградних на суму 7319528,85 грн. зі знаками для товарів і послуг, не внесеними у додаток до ліцензії на виробництво алкогольної продукції (виноробна продукція) від 12.01.2009 № 408 терміном дії до 12.01.2014, а саме: у кількості 1119515 пляшок місткістю 1,0 л зі знаком для товарів та послуг «VINOBRAVO»; у кількості 26957 пляшок місткістю 0,75 л зі знаком для товарів і послуг «WINE NOIR»; у кількості 27553 пляшок місткістю 0,75 л зі знаком для товарів і послуг«WINE BLANK».

У підтвердження факту виробництва позивачем вин виноградних зі знаками для товарів і послуг «VINOBRAVO», «WINE NOIR» та «WINE BLANK» відповідач посилається на надані до перевірки зразки етикеток на готову продукцію, дані звітів про роботу цеху розливу, дані звітів про рух готової продукції на складі, супровідні документи на реалізацію вин в асортименті (накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, посвідчення якості), оборотно-сальдові відомості по рахунку 201 про використання етикеток, контретикеток та кольєреток, а також на копії заявок на позначення знаку для товарів і послуг: «WINE NOIR» на вино виноградне столове напівсолодке червоне ординарне (комбіноване) від 30.06.2010 № m 201010126; «WINE BLANK» на вино виноградне столове напівсолодке біле ординарне (комбіноване) від 30.06.2010 № m 201010127; «VB VINOBRAVO» + зображення бочки (комбіноване) від 20.07.2010 № m 201010263. Також відповідач звертає увагу, що знак для товарів у послуг «VINOBRAVO» (комбіноване) за заявкою від 28.04.2011 № m 201106759 було внесено в додаток до ліцензії на виробництво алкогольних напоїв (виноробна продукція) від 12.01.2009 № 408 20.06.2011.

Визнаючи протиправним оспорюване рішення про застосування штрафних санкцій, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що словосполучення «WINE NOIR» і «WINE BLANK» не є торговими марками, а є перекладом цих найменувань на іноземну мову. Такого висновку суди дійшли з огляду на те, що в одному з виданих позивачу сертифікатів відповідності, а саме: № UA 1.033.Х012486-10 від 14.07.2010, було допущено помилку - зазначено, що позначення «WINE NOIR» і «WINE BLANK» є торговими марками. Допущення такої помилки підтверджено листом начальника відділу сертифікації ДП «Одесастандартметрологія» від 24.06.2011 № 2077-26/15, направленого на адресу позивача на запит останнього, а цей сертифікат - скасовано. Щодо позначення «VINOBRAVO» суди не навели мотивів, з яких вони дійшли висновку про неналежність цього позначення до знаку для товарів і послуг.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 17 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-BP (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон № 481/95-BP) до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі виробництва, зокрема, алкогольних напоїв без наявності ліцензії - 200 відсотків вартості виробленої продукції (за оптово-відпускними цінами), але не менш 8500 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону № 481/95-BP виробництво алкогольних напоїв здійснюється суб'єктами господарювання незалежно від форм власності за умови одержання ліцензії.

Згідно з абз. 25 ст. 1 Закону № 481/95-BP ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Зі змісту ч. 1, ч. 4 ст. 3 Закону № 481/95-BP випливає, що ліцензії на виробництво, зокрема, алкогольних напоїв видаються органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання, до якої додано передбачені ч. 4 ст. 3 цього закону документами.

Відповідно до ч. 8 ст. 3 Закону № 481/95-BP одночасно з видачею ліцензії орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України, видає суб'єкту господарювання додаток до ліцензії, який містить перелік видів спиртів та алкогольних напоїв, які вправі виробляти суб'єкт господарювання, а також перелік знаків для товарів і послуг, які суб'єкт господарювання може використовувати у виробництві алкогольних напоїв на підставі прав власності на знаки для товарів і послуг, або на підставі рішень про прийняття заявок на реєстрацію знаків для товарів і послуг (на період до видачі свідоцтв на знаки для товарів і послуг), або на підставі дозволів інших власників знаків для товарів і послуг (якщо такі знаки зареєстровані після введення в дію цього Закону). Зміни або доповнення до додатка до ліцензії на виробництво алкогольних напоїв вносяться органом, який видав ліцензію, протягом трьох робочих днів відповідно до заяви суб'єкта господарювання або власника знака для товарів і послуг та визначеного цим Законом порядку.

Таким чином, Законом № 481/95-BP суб'єктам господарювання дозволено виробництво алкогольних напоїв за умови одержання ліцензії на вид діяльності - виробництво алкогольних напоїв.

Ліцензія на виробництво алкогольних напоїв включає в себе обов'язковий додаток, який містить:

1) перелік видів алкогольних напоїв, які вправі виробляти суб'єкт господарювання;

2) перелік знаків для товарів і послуг, які суб'єкт господарювання може використовувати у виробництві алкогольних напоїв на підставі прав власності на знаки для товарів і послуг, або на підставі рішень про прийняття заявок на реєстрацію знаків для товарів і послуг (на період до видачі свідоцтв на знаки для товарів і послуг), або на підставі дозволів інших власників знаків для товарів і послуг (якщо такі знаки зареєстровані після введення в дію цього Закону).

Оскільки відповідач вважає, що зазначені в досліджених під час перевірки етикетках позначення «VINOBRAVO», «WINE NOIR» та «WINE BLANK» є знаками для товарів і послуг, які позивач використав протягом періоду, що охоплений перевіркою, у виробництві алкогольних напоїв, без внесення таких знаків до додатку до ліцензії на виробництво алкогольних напоїв (виноробна продукція) від 12.01.2009 № 408 терміном дії до 12.01.2014, а позивач, своєю чергою, заперечує це і зазначає, що позначення «VINOBRAVO», «WINE NOIR» та «WINE BLANK» не є знаками для товарів і послуг, а є перекладом загальної назви напою, то предметом доказування у справі є обставини щодо належності позначення «VINOBRAVO», «WINE NOIR» та «WINE BLANK» до знаків для товарів і послуг у період, протягом якого позивач здійснював виробництво алкогольних напоїв та який охоплений перевіркою.

Такі обставини мають бути встановлені не підставі належних і допустимих доказів. Питання щодо наявності таких доказів судами не з'ясовано, а у разі їх наявності - ці докази не досліджені.

Дані, що містяться у сертифікаті відповідності, на який посилаються суди попередніх інстанцій, а також у листі ДП «Одесастандартметрологія», самі собою не можуть підтверджувати належність/не належність певних позначень до знаку для товарів і послуг, оскільки сертифікат відповідності не є документом, що підтверджує право власності суб'єкта господарювання знак для товарів і послуг чи право користування.

Аналіз ч. 8 ст. 3 Закону № 481/95-BP дає підстави для висновку, що право використовувати знак для товарів і послуг у виробництві алкогольних напоїв має право суб'єкт господарювання, який має ліцензію із додатком, що містить вказівку на такий знак для товарів і послуг. При цьому отримати таку ліцензію із додатком має право як суб'єкт господарювання, якому належить знак для товарів і послуг на праві власності, так і суб'єкт господарювання, який заявив про право на знак для товарів і послуг і заявка на реєстрацію такого знака прийнята уповноваженим органом, або суб'єкт господарювання, який має дозвіл власника (власників) для використання такого знака.

Право власності на знак для товарів і послуг підтверджується свідоцтвом України на знак для товарів і послуг (ч. 3 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від 15.12.1993 № 3689-ХІІ (далі - Закон № 3689-ХІІ); право на використання знака підтверджується наданим дозволом власника (ліцензією) на підставі ліцензійного договору (ч. 8 ст. 16 Закону № 3689-ХІІ); обставини щодо подання особою заявки на реєстрацію знаків для товарів і послуг (на період до видачі свідоцтв на знаки для товарів і послуг) можуть бути підтверджені даними, що містяться в письмових доказах - заявках до центрального органу виконавчої влади з питань правової охорони інтелектуальної власності знака для товарів і послуг на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг та в інших доказах, отриманих з центрального органу виконавчої влади з питань правової охорони інтелектуальної власності знака для товарів і послуг.

Відповідно до ч. 4 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України суд має вжити передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

У разі достовірного встановлення судом обставини щодо належності позначень «VINOBRAVO», «WINE NOIR» та «WINE BLANK» до знаків для товарів і послуг, що належать на праві власності іншій, ніж позивач, особі, та відсутності у позивача права на користування такими знаками, а також за відсутності переліку цих знаків у додатку до ліцензії, - застосування до позивача штрафних санкцій за виробництво алкогольних напоїв без наявності ліцензії буде правомірним.

У разі достовірного встановлення судом обставини щодо неналежності позначень «VINOBRAVO», «WINE NOIR» та «WINE BLANK» до знаків для товарів і послуг, - застосування до позивача штрафних санкцій за виробництво алкогольних напоїв без наявності ліцензії буде протиправним.

Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно із ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, належним чином їх оцінити, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.10.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун