Справа № 805/16/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

07 квітня 2016 р. Справа № 805/16/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця I.О., суддів: Куденкова К.О, ОСОБА_1, при секретарі судового засідання Белікові Д.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління МВС України на Донецькій залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, лінійного відділу на станції ОСОБА_3 Управління МВС України на Донецькій залізниці про скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, -

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача 1 ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління МВС України на Донецькій залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, лінійного відділу на станції ОСОБА_3 Управління МВС України на Донецькій залізниці, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 249 о/с від 05 листопада 2015 року, виданий головою комісії з ліквідації Управління МВС України на Донецькій залізниці заступником начальника Управління полковником міліції ОСОБА_6 в частині звільнення позивача - інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції ОСОБА_3 МВС України на Донецькій залізниці у званні старшого лейтенанта міліції;

- зобовязати Міністерство внутрішніх справ України працевлаштувати позивача на посаду у відповідних органах міністерства або Національну поліцію України;

- стягнути з МВС України на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3 524, 16 грн.

07 квітня 2016 рокуу судовому засіданні представником Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці проголошено клопотання, яке надійшло до суду 01 квітня 2016 року, про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до Управління МВС України на Донецькій залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, лінійного відділу на станції ОСОБА_3 Управління МВС України на Донецькій залізниці про скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, яка обґрунтована тим, що позивач про своє звільнення дізнався 06 листопада 2015 року, а адміністративний позов надав до суду 05 січня 2016 року. З огляду на зазначене, просив адміністративний позов ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Позивач та представник позивача заперечували проти даного клопотання, вважають, що строк звернення до суду ними не пропущений, оскільки для захисту прав, свобод та інтересів особи Кодексом адміністративного судочинства України та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася про порушення свої прав, свобод чи інтересів, посилаючись на ст.99 КАС України, та просили суд відмовити у задоволенні наданого клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що датою, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод та інтересів є дата ознайомлення позивача з наказом про його звільнення, або належний в розумінні приписів КАС України письмовий доказ щодо ознайомлення позивача з наказом про його звільнення. До суду надана розписка про отримання нею трудової книжки 06 листопада 2015 року, проте доказів щодо ознайомлення із наказом №249 о/с від 05 листопада 2015 року «По особовому складу» позивач ознайомлена не була.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що сам по собі інститут строку на звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, з пунктом 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі Балацький проти України, неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов'язків буде остаточно вирішено.

Відповідно до пунктів 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

У рішеннях по справі "МірагальЕсколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, з урахуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права, а також норм частини 2 статті 8, частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає, що навіть якби позивач пропустив строк звернення встановлений статтею 99 КАС України, це не може бути перешкодою для надання судового захисту порушеним правам особи, у даних спірних вимогах.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На переконання суду, наслідки пропуску строку позовної давності в адміністративному процесі, підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву можливості встановлення об'єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу.

Враховуючи викладене, суд визнає поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачемпропущено встановлений КАС України місячний строк звернення до адміністративного суду з поважних причин.

Тому, з огляду на наведене, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99-100, 122-1, 133, ч. 4 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду відмовити.

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 07 квітня 2016 року в присутності позивача та представників сторін.

Повний текст ухвали складений та підписаний12 квітня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Голошивець І.О.

Судді Куденков К.О.

ОСОБА_1