Справа № 525/254/16-а
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/254/16-а
Номер провадження 2-а/525/11/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2016 року суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Ячало_Ю.І., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення суми неотриманої пенсії, -

встановив:

В березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з цим позовом до Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, посилаючись на порушення відповідачем його прав, як наслідок невиплата з 01 квітня 2015 року йому пенсії відповідачем.

Позивач просив суд визнати рішення Управління пенсійного фонду України про невиплату призначеної йому пенсії з 01 квітня 2015 року протиправним та скасувати; зобов'язати управління поновити виплату пенсії з 01 квітня 2015 року у призначеному розмірі та стягти з управління пенсійного фонду суму неотриманої пенсії за період з 01 квітня 2015 року по березень місяць включно 2016 року у розмірі 17048 гривень 28 копійок. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 14 червня 2012 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді України у Великобагачанському районі Полтавської області та отримував пенсію за віком у розмірі 1420 гривень 69 копійок, призначену відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та продовжував працювати на посаді державного службовця. Починаючи з 01 квітня 2015 року у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р., йому було призупинено виплату пенсії, оскільки він працює на посаді державного службовця. Зазначав, що діями управління пенсійного фонду порушено його право на пенсійне забезпечення, посилаючись на статті 19, 22, 41, 58, 68 Конституції України.

Відповідач позов не визнав, подав письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, мотивуючи тим, що позивач є працюючим пенсіонером на посаді державного службовця, і у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року до нього застосовуються обмеження, зокрема, тимчасове припинення виплати пенсії за віком у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року. Дане обмеження продовжено з 01 січня 2016 року у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів», а відтак, у Пенсійного фонду відсутні законні підстави для поновлення виплати пенсії за віком з 01.04.2015 року. Крім того, відповідач вважав, що позивач подав позов поза межами строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що позивачу з 14 червня 2012 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та перебуває на обліку Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділу ведення Державного реєстру виборців Великобагачанської державної районної адміністрації Полтавської області, яка відповідно до ЗУ «Про державну службу» віднесена до категорії посад державних службовців.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, позивачу як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, з 01.04.2015 р. призупинено виплату пенсії за віком.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами (заявами), а саме: 24.03.2015 року, 27.05.2015 року, 19.02.2016 року про поновлення раніше призначеної пенсії за віком, але листами від 28.04.2015 р. за № 268/Р-02, від 17.06.2015 р. за № 6193/Р-11, від 04.03.2016 р. за № Р-04 УПФУ відмовило йому у поновленні виплати пенсії за віком, з посиланням на те, що з 01.06.2015 р. скасовано норми щодо призначення (перерахунку) пенсій відповідно до спеціальних законів, разом із тим зміни щодо порядку виплати пенсій не вносились, а відтак відсутні підстави для поновлення виплати йому пенсії за віком, як особі, яка працює на посаді державного службовця (а.с. 5-11).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» у зв'язку із реорганізацією шляхом злиття управлінь Пенсійного фонду України у Великобагачанському та Шишацькому районах створено Великобагачанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (а.с. 23, 24).

Конституцією України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 47 цього Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 р., пп. 2 п. 12 розділу І якого внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р.: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «;Про статус народного депутата України». «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються та у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії ї соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно пункту 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015р. порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та інших спеціальних законів, зазначених вище.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У зв'язку із тим, що у зазначений у пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 р., строк, тобто до 01.06.2015 р., закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом державним службовцям не призначаються, і відповідно позивач, який є державним службовцем, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом, і відповідно перестав бути особою, передбаченою у статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка була підставою для зупинення виплати пенсії з 01.04.2015р.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, вже не дає йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому позивач з 01.06.2015р. перестав бути особою, якій у відповідності до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2015р. було призупинено виплату пенсії, то відпали і підстави для застосування даної норми закону, а відповідно виплата пенсії позивачу з даної дати повинна бути поновлена до виплати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно з 01 червня 2015 року неправомірно допускає бездіяльність, яка полягає у тому, що він з 01.06.2015р. не поновив виплату пенсії за віком позивачу, оскільки з даної дати він вже не є особою, яка має право на призначення пенсії за спеціальним законом («Про державну службу»), і відповідно він став прирівняним до звичайного працівника у правах на призначення пенсії на загальних підставах. Тому пенсійні права позивача з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. відповідачем порушуються і вони підлягають судовому захисту шляхом покладення на відповідача обов'язку відновити виплату позивачу пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

Підстав для покладення на відповідача обов'язку виплачувати пенсію позивачу після 31.12.2015р. немає, враховуючи подальші зміни до зазначеного вище закону і межі позовних вимог, з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24.12.2015 № 911, було внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Вищезазначені норми Закону є діючими, рішенням Конституційного Суду України неконституційними не визнані, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, з огляду на те, що порушення прав позивача є триваючим, нарахування і виплата пенсії проводиться кожного місяця за наявності законних на те підстав, а як зазначено в запереченні відповідача, виплата пенсії позивачу з 01.04.2015 року була припинена на вимогу Закону в автоматизованому порядку без прийняття рішення про припинення виплати пенсій безпосередньо щодо позивача особисто. І як встановлено судом, після 01 червня 2015 року, коли позивач знову отримав право на пенсію, виплата пенсії повинна була автоматично відновлена, що не відбулося, а тому після офіційної відмови про поновлення виплати пенсії у лютому 2016 року позивач звернувся до суду.

Щодо вимоги позивача про стягнення фіксованої грошової суми неотриманої пенсії, то оскільки в ч. 3 ст. 105 КАС України наведено законодавцем вимоги, які може містити адміністративний позов, а ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено повноваження суду при вирішенні справи по суті, то дана вимога задоволенню не підлягає, з огляду на те, що суд може стягнути з відповідача на користь позивача певну суму грошових коштів лише у тому випадку, якщо така сума нарахована відповідачем, але всупереч закону не здійснена її виплата, чи в разі відшкодування спричиненої шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 183-2 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо невиплати з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за віком.

Зобов'язати Великобагачанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області відновити з 01 червня 2015 року і по 31 грудня 2015 року ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, призначеної йому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з держави на корить ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії сторонами.

Суддя Ю.І. Ячало