Справа № 755/11313/15-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ К/800/44643/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі № 755/11313/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, Головного управління державного казначейства України у м. Києві про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення, в якій на підставі ст. 267 КАС України просив: поновити строк подання заяви про контроль за виконанням постанови Вищого адміністративного суду України від 18.12.2012 року у справі № К/9991/23664/11 (№ 2-а-1636/1/09); об'єднати матеріали справ № 2-а-1636/1/09 та № 755/14976/13-а; визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва при виконанні постанови Вищого адміністративного суду України від 18.12.2012 року у справі № К/9991/23664/11; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва подати до Дніпровського районного суду м. Києва звіт про виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 18.12.2012 року у справі № К/9991/23664/11; накласти на керівника Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва штраф за невиконання такої постанови у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року заяву про контроль за виконанням судового рішення повернуто заявнику. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року скасовано ухвалу суду першої інстанції, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року заяву про контроль за виконанням судового рішення повернуто заявнику.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині вимог щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та в цій частині постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні заяви відмовлено. В іншій частині ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та направити заяву на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у заяві, поданій у порядку, визначеному у ст. 267 КАС України, ОСОБА_1 ініціював питання про застосування заходів судового контролю за виконанням судового рішення після постановлення судового рішення у справі по суті. У заяві зазначено двох відповідачів, а саме: Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва; Головне управління Державного Казначейства України в м. Києві.

Повертаючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що приписами ст. 267 КАС України визначено два окремі способи судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого не на користь суб'єкта владних повноважень: зобов'язання останнього подати звіт про виконання судового рішення, що здійснюється судом під час ухвалення постанови за наслідками вирішення спору по суті, а також визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень відповідачем на виконання судового рішення, що здійснюється за ініціативою позивача після розгляду справи.

Згідно ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду. Заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дня її підписання. У разі якщо заява подається представником, у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

У разі відповідності заяви вказаним вище вимогам вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення заяви, поданої в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України, оскільки заявником визначено у заяві двох відповідачів, а саме: Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва; Головне управління Державного Казначейства України в м. Києві.

Поряд з цим, у заяві заявник просив, зокрема, об'єднати матеріали справ № 2-а-1636/1/09 та № 755/14976/13-а, що перебували в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва. У заяві ОСОБА_1 зазначено, що на виконання положень п. 4 ч. 9 ст. 267 КАС України до заяви додаються копії рекомендованих повідомлень № 361 та № 5370. Однак, самі по собі рекомендовані повідомлення не можуть бути належними доказами надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам саме копії заяви про контроль за виконанням судового рішення, оскільки належним підтвердженням надсилання відповідачам копії заяви про контроль за виконанням судового рішення може бути лише опис вкладення у цінний лист з відміткою поштового відділення про прийняття до пересилання конкретної кореспонденції.

В порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено об'єднання справ, з метою подальшого здійснення судового контролю за виконанням ухвалених у цих справах судових рішень. Тобто, ОСОБА_1 має право в порядку визначеному ст. 267 КАС України, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду, в кожній справі окремо.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що питання про зобов'язання суб'єкта владних повноважень відповідача у справі подати суду звіт про виконання постанови суду вирішується цією ж постановою при розгляді справи по суті, а не на підставі заяви позивача після завершення розгляду справи. Так само і питання про накладення штрафів за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту, вирішуються при наявності зазначення у постанові суду, якою справу було вирішено по суті, про необхідність подання звіту щодо її виконання, а не за ініціативою позивача за заявою про контроль за виконанням судового рішення після його ухвалення. Крім цього, відповідно до положень ст. 267 КАС України, позивач, на користь якого ухвалено рішення суду, має право після завершення розгляду справи ініціювати питання виключно про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Скасовуючи в частині рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив з того, що ч. 1 та 2 статті 267 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

У статтях 163, 207 та 232 КАС України, якими встановлено вимоги до змісту постанов суду першої, апеляційної та касаційної інстанції, передбачено, що у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій. Виходячи з наведеного, судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі може бути встановлений під час прийняття відповідної постанови.

Судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що положеннями статей КАС України не передбачено можливості повернення заявнику заяви про встановлення судового контролю у вигляді зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що заява ОСОБА_1 в частині зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення підлягає залишенню без задоволення, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про контроль за виконанням судового рішення в частині вимог про зобов'язання подати звіт слід відмовити.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно п.п. 10, 10.12. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, апеляційної чи касаційної скарги. Резолютивна частина судового рішення, за загальним правилом, повинна містити: висновок суду про задоволення позову (клопотання, подання), апеляційної чи касаційної скарги повністю або частково чи відмову в його (її) задоволенні повністю або частково, чи залишення його (її) без задоволення; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили та його оскарження; встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

З метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення суд у резолютивній частині рішення повинен повніше використовувати право покладати обов'язок на суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у визначений строк звіт про виконання судового рішення (частина перша статті 267 КАС України).

Враховуючи те, що заявник просив, зокрема, об'єднати матеріали справ № 2-а-1636/1/09 та № 755/14976/13-а, що перебували в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва, а в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено об'єднання справ, з метою подальшого здійснення судового контролю за виконанням ухвалених у цих справах судових рішень, заявник має право в порядку визначеному ст. 267 КАС України, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду, в кожній справі окремо, суд першої інстанції повернув заяву у відповідності до положень ст. 267 КАС України.

Оскільки питання про зобов'язання суб'єкта владних повноважень відповідача у справі подати суду звіт про виконання постанови суду вирішується цією ж постановою при розгляді справи по суті, а не на підставі заяви позивача після завершення розгляду справи, а також питання про накладення штрафів за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту, вирішуються при наявності зазначення у постанові суду, якою справу було вирішено по суті, про необхідність подання звіту щодо її виконання, а не за ініціативою позивача за заявою про контроль за виконанням судового рішення після його ухвалення, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні заяви у відповідності до положень статей 163, 207 та 232 КАС України.

Колегія суддів дійшла думки, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення судом апеляційної інстанції, не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі № 755/11313/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: