Справа № 351/1207/15-а, 2а-351/30/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Справа № 876/11848/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 30 липня 2015 року звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу, зобов'язання зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) періоди роботи: а) стаж роботи постійним методом 4 роки 7 місяців 20 днів з 10.08.1977 р. по 31.03.1982 р.; б) стаж роботи вахтовим методом до 12.10.2005 року, зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити пенсію з врахуванням пільгового обчислення стажу з 12 червня 2010 року (з моменту призначення пенсії) по даний час, виплатити 100% компенсації від суми втрати частини доходів з 12.06.2010 р. по даний час.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану постанову та задоволити позов. Апелянт в апеляційній скарзі, зокрема, зазначив, що оскільки він працював постійним і вахтово-експедиційним методом, на нього відповідно до законодавства поширювались норми щодо пільгового стажу. На підставі п. 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.07.2006 року на основі трудової книжки, або наданих довідок, або з врахуванням (чи без врахування) наявних контрактів відповідачем повинно було проводитись пільгове обчислення стажу в 1,5 кратному розмірі.

Представники сторін у судове засідання не з'явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1977 р., ОСОБА_1 працював у районах Крайньої Півночі у період з 10.08.1977 р. по 31.03.1982 р., вахтово-експедиційним методом з 05.11.1984 р. по 06.07.1985 р., з 08.09.1988 р. по 31.01.1991 р., з 01.02.1991 р. по 30.09.1991 р., з 01.10.1991 р. по 13.08.1992 р., 15.11.1997 р. по 25.03.1999 р., з 26.03.1999 р. по 26.03.2000 р., з 12.03.2001 р. по 12.10.2005 р. (а.с. 13-22).

ОСОБА_1 звернувся 24.06.2015 року до відповідача із заявою про врахування при розрахунках розміру пенсії стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них.

Листом № 48/В-15 від 07.07.2015 року управління Пенсійного фонду в Снятинському районі Івано-Франківської області відмовило позивачу в обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, оскільки позивачем не надано письмового трудового договору про роботу в цих районах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в півторакратному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Відповідно до пункту «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, що переводяться, направляються або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28 пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 р. і статтею 3 Указу від 26 вересня 1967 р. надаються працівникам, прибулим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах і місцевостях на термін три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Таким чином, для отримання права на пільги, передбачені наведеною статтею, ОСОБА_1 повинен був надати трудовий договір для підтвердження стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них з 10.08.1977 р. по 31.03.1982 р.

Щодо позовних вимог про зобов'язання зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) періоди роботи вахтово-експедиційним методом: з 05.11.1984 р. по 06.07.1985 р., з 08.09.1988 р. по 31.01.1991 р., з 01.02.1991 р. по 30.09.1991 р., з 01.10.1991 р. по 13.08.1992 р., 15.11.1997 р. по 25.03.1999 р., з 26.03.1999 р. по 26.03.2000 р., з 12.03.2001 р. по 12.10.2005 р., то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 27.10.2015 р. № 338/1079/14-а та від 02.12.2015 р. № 21-3950а15, які згідно вимог ст. 244-2 КАС України є обов'язковими.

Таким чином, робота ОСОБА_1 вахтово-експедиційним методом не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

Доводи апелянта щодо того, що відповідачем повинно було проводитись пільгове обчислення стажу в 1,5 кратному розмірі є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2015 року у справі № 351/1207/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 12 квітня 2016 року.