Справа № ы826/16364/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі: Козуб А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РМ-Інвест" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.2 п. 164.1, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, підприємством не утриманий податок на доходи фізичних осіб на суму 57 460,23 грн.; п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів на загальну суму 34 905 320,00 грн., завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 198 367,00 грн., завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на загальну суму 13 333,00 грн.; пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 34 344 168,00 грн.

За наслідками перевірки податковим органом складено акт № 420/1-22-07-24930146 від 16 липня 2015 року.

На підставі акту перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 04 серпня 2015 року №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб у сумі 100 168,39 грн., у тому числі: 57 460,23 грн. - основний платіж, 42 708,16 грн. - штрафні (фінансові) санкції; від 06 серпня 2015 року №, яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 31 669 923,00 грн.; від 06 серпня 2015 року №, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 37 107 238,50 грн., у тому числі: 24 738 159,00 грн. - основний платіж, 12 369 079,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції; від 06 серпня 2015 року №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 16 557 973,50 грн., у тому числі: 11 038 649,00 грн. - основний платіж, 5 519 324,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції; від 06 серпня 2015 року №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 51 516 252,50 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» (замовник) та приватним підприємством «ТІСО» (виконавець), укладено договір від 24 січня 2014 року №42, відповідно до якого замовник доручає й зобов'язується оплатити, а виконавець зобов'язується взяти на себе надання послуг з сервісно-гарантійного обслуговування системи інтегрального збору та обробки даних вузлів обліку енергоносіїв.

На підтвердження виконання договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договору від 24 січня 2014 року №42, рахунків-фактур, актів здачі прийняття-робіт, специфікацій, платіжних доручень, податкових накладних.

На підтвердження можливості надання послуг визначених договором від 24 січня 2014 року №42, позивачем надано копії ліцензій Державної архітектурно-будівельної інспекції на право зайняття приватним підприємством «ТІСО» господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Також надано копію наказу приватного підприємства «ТІСО» від 27 січня 2014 року №2п про призначення відповідальної особи з виконання робіт по зазначеному договору; копію наказу від 27 січня 2014 року №3п про виконання обстеження господарства товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест»; копію наказу від 27 січня 2014 року №4п про створення резервного фонду та копію листа від 30 січня 2014 року №6/01-14 щодо надання грошових коштів.

Також між товариством з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Континент Трейд» (постачальник) укладено договір на постачання природного газу від 21 серпня 2012 року №48/12, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти і оплатити газ на умовах договору.

На підтвердження виконання договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договору на постачання природного газу від 21 серпня 2012 року №48/12; додатку №1 до договору, яким передбачений обсяг постачання; довідки публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк», публічного акціонерного товариства комерційного банку «Індустріалбанк» на підтвердження проведених позивачем розрахунків з товариством з обмеженою відповідальністю «Континент Трейд»; платіжних доручень; актів приймання-передачі природного газу; податкових накладних.

Підпунктом 2.2 пункту 2 договору на постачання природного газу від 21 серпня 2012 року №48/12 передбачено, що покупець зобов'язаний укласти договори на транспортування природного газу з магістральними та газорозподільними підприємствами НАК «Нафтогаз Україна».

На підтвердження виконання зазначеної умови договору, позивачем надано копії тристороннього договору на розподіл природного газу та на транспортування природного газу газорозподільними мережами від 04 вересня 2012 року №14506; додатків до договору; додаткової угоди до договору; договору на постачання природного газу за регульованим тарифом для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання від 06 вересня 2013 року №14506/1; додатків до договору та додаткової угоди; договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01 вересня 20012 року №; додаткової угоди; актів прийому-передачі послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами; рахунків; платіжних доручень.

Крім того, факт виконання договору від 21 серпня 2012 року №48/12 та сам факт придбання природного газу позивачем підтверджується листами про розподіл фактично спожитого газу, звітами про газоспоживання, довідками про споживання природного газу.

Облік подачі природного газу на товаристві у період з вересня 2012 року по грудень 2013 року проводився згідно даних вузла автоматизованого обліку на базі лічильника газу з коректором об'єму газу «ОЕ-VPT», що підтверджується копіями акта введення в експлуатацію, паспорта коректора об'єму газу, свідоцтва №39.0840.13 та протоколу від 04 вересня 2013 року, паспорта турбінного лічильника, формуляра ультразвукового лічильника.

У період з грудня 2013 року по січень 2014 року облік подачі природного газу на товаристві проводився згідно даних комплексу вимірювальної техніки ОЕ-22ДМ, що підтверджується копіями формуляра лічильника, свідоцтва, протоколів.

Судом першої інстанції вірно з'ясовано та підтверджено матеріалами справи, що позивач придбав у товариства з обмеженою відповідальністю «Континент Трейд» природний газ для використання у власній господарській діяльності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України (на час формування спірних сум валових витрат), витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. При цьому, відповідно до пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 ПК України, під собівартістю реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу розуміються витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

При цьому, згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг .

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вищевикладених положень вбачається, що формування податкового кредиту є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час проведення перевірки відповідачем не встановлено наявності належних доказів неправомірного формування позивачем податкового кредиту та витрат, матеріали справи аналогічних доказів також не містять, внаслідок чого податкові повідомлення-рішення від 06 серпня 2015 року №, від 06 серпня 2015 року №, від 06 серпня 2015 року №, від 06 серпня 2015 року № підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Також в ході перевірки відповідачем було встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест», нібито, не було утримано податок на доходи фізичних осіб з доходу, який утворився в наслідок отримання добових коштів працівниками перевіряємого підприємства, згідно звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, за відсутності відповідних відміток уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби у закордонному паспорті або документі, що його замінює, зазначених працівників, а тому контролюючий орган виніс податкове повідомлення-рішення від 04 серпня 2015 року №, яким донарахував грошове зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб у сумі 57 460,23 грн.

Відповідно до пп. 140.1.7 п. 140.1 ст.140 Податкового кодексу України, при визначенні об'єкта оподаткування враховуються, зокрема, витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

До складу витрат на відрядження відносяться також витрати, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Сума добових визначається в разі відрядження, крім іншого до країн, в'їзд громадян України на територію яких здійснюється за наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відмітками уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в закордонному паспорті або документі, що його замінює.

За відсутності зазначених відповідних підтвердних документів, наказу або відміток уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в паспорті або документі, що його замінює сума добових не включається до складу витрат платника податку.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено існування у товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» порушень за які підприємству донараховано податок на доходи фізичних осіб на суму 57 460,23 грн., а тому податкове повідомлення-рішення від 04 серпня 2015 року № є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві до Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги до суду в сумі 5359 грн. 20 коп.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.