Справа № 813/5140/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року № 813/5140/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Іванес Х.О.,

представник позивача Майхер М.І.,

представник відповідача-1 Меленчук В.І.,

представник відповідача-2 не прибув,

третя особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому з асіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в особі Відділу примусового виконання рішень про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу від 01.07.2014 ВП № 43293853, -

встановив:

управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова (далі - УПФУ в Залізничному районі м. Львова) звернулося до суду із позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в особі Відділу примусового виконання рішень, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області щодо винесення постанови про накладення штрафу від 01.07.2014 ВП № 43293853 в розмірі 1020,00 грн протиправними;

- скасувати постанову про накладення штрафу від 01.07.2014 ВП № 43293853 в розмірі 1020,00 грн, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою головного державного виконавця від 14.05.2014 відкрито виконавче провадження, згідно виконавчого листа, виданого 16.02.2009 Львівським окружним адміністративним судом у справі № 2а-180/2008 про зобов'язання УПФУ в Залізничному районі м. Львова провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу неповні місяці роботи як повні, за умови сплати страхових внесків або збору на загальнообов'язкове державне чи пенсійне страхування. За невиконання боржником - УПФУ в Залізничному районі м. Львова без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2008 головним державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Германчуком Р.В. винесено постанову про накладення штрафу від 01.07.2014 в розмірі 1020,00 грн, прийняту у виконавчому провадженні № 43293853. Вищевказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки, відповідно до ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження", штраф накладається на боржника лише у разі невиконання рішення суду без поважних причин, а в даному випадку постанова Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2008 у справі № 2а-180/2008 виконана УПФУ в Залізничному районі м. Львова ще у 2009 році, що підтверджено розпорядженням від 16.03.2009 № 800543. Також, позивач зазначає, що неодноразово листами від 20.06.2014 № 6762/06-19, від 11.07.2014 № 7532/06-13 державного виконавця було повідомлено про повне фактичне виконання в добровільному порядку судового рішення, а тому штрафні санкції ним застосовано неправомірно.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача-1 проти позову заперечив та просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні, 04.04.2016 року, до участі у справі залучено ОСОБА_3, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Третя особа в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити, вказав на невиконання УПФ в Залізничному районі м. Львова постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2008 у справі № 2а-180/08/1370.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача-1, третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2008 у справі № 2а-180/08/1370 за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова адміністративний позов задоволено частково:

- визнано дії Управління пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова неправомірними;

- зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова

усунути допущені порушення при обчисленні загального страхового стажу ОСОБА_3 з 14.06.1964 року по 25.07.2006 року, шляхом обчислення періодів роботи в повних місяця, неповні місяці роботи зарахувати до страхового стажу як повні за умови сплати страхових внесків або збору на обов'язкове державне пенсійне страхування;

- зобов'язаноУуправління пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу неповні місяці роботи як повні, за умови сплати страхових внесків або збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанова набрала законної сили 27.05.2010 року.

16.02.2009 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 2а-180/08/1370, згідно з яким зобов'язано Управління пенсійного фонду провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу неповні місяці роботи як повні, за умови сплати страхових внесків або збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 встановлено спосіб і порядок виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2008 у справі № 2а-180/08/1370, визначивши дату набрання судовим рішенням законної сили - 27.05.2010 року, відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2010 року.

14.05.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43293853 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-180/2008, виданого 16.02.2009 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов'язання УПФУ в Залізничному районі м. Львова провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу неповні місяці роботи як повні, за умови сплати страхових внесків або збору на загальнообов'язкове державне чи пенсійне страхування, в якій надано боржнику (позивачу у справі) строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа до 21.05.2014 року.

У зв'язку із несвоєчасним отриманням позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, останній звернувся 21.05.2014 до відповідача із заявою про відкладення провадження виконавчих дій. При цьому, головним державним виконавцем 27.05.2014 було винесено постанову, якою задоволено заяву боржника та відкладено провадження виконавчих дій у строк до 05.06.2014.

11.06.2014 відповідачем до УПФУ в Залізничному районі м. Львова направлено вимогу № 09.1-45/458/В6-5438, згідно якої позивачу було надано строк до 21.06.2014 для добровільного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 2а-180/08 та попереджено про встановлену законом відповідальність за невиконання даного рішення і законних вимог державного виконавця.

У відповідь на вимогу боржник листом від 20.06.2014 № 6762/06-19 повідомив, що на виконання судового рішення УПФУ 16.03.2009 проведено обчислення періодів роботи ОСОБА_3 з 14.06.1964 по 25.07.2006 в повних місяцях, неповні місяці роботи зараховані до загального трудового (страхового) стажу як повні, внаслідок чого його загальний стаж склав 40 років 01 місяць 03 дні, у тому числі наукового - 20 років 04 місяці 00 днів, свідченням чого є розпорядження від 16.03.2009 № 800543, а усі підтверджуючі документи були направлені у ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області 26.04.2010.

01.07.2014 головним державним виконавцем ВПВР управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області винесено постанову ВП № 43293853 про накладення штрафу на боржника УПФУ в Залізничному районі м. Львова у розмірі 1020,00 грн, за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

01.07.2014 відповідачем до УПФУ в Залізничному районі м. Львова направлено вимогу, згідно якої позивачу було надано строк до 11.07.2014 для добровільного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 2а-180/08 та попереджено про встановлену законом відповідальність за невиконання даного рішення і законних вимог державного виконавця.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з статтею 2 Закону "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень судів покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України та здійснюється державними виконавцями, визначеними Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 5 статті 12 вищезазначеного Закону, сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

У статті 30 цього Закону визначено строки здійснення виконавчого провадження, відповідно яких державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з частиною 2 статті 30 Закону, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Згідно з статтею 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу та призначає новий строк для виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Згідно з частиною 3 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У матеріалах справи наявні копії довідки від 18.03.2009 року № 4731/03, розпорядження від 16.03.2009 року № 800543 та розрахунку стажу ОСОБА_3 Однак, вказані документи не можуть вважатися підтвердженням виконання рішення суду, оскільки лише підтверджують стаж роботи стягувача, зокрема науковий стаж, який дає йому право на отримання відповідних пенсійних виплат, та не свідчать про проведення перерахунку та виплату пенсії.

Факт невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 2а-180/08 підтверджується матеріалами виконавчого провадження за № 43293853 та не спростовано позивачем.

Також, позивачем не надано до суду жодних доказів та обґрунтованих пояснень з яких причин та чому УПФУ в Залізничному районі м. Львова не вчинялись будь-які інші дії на виконання виконавчого листа, виданого судом.

Щодо посилання позивача на лист від 26.04.2010 року № 5381/03-19, як належне повідомлення відповідачів про виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2008 року, то суд зазначає, що штраф був застосований головним державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 43293853, по якому відкрито виконавче провадження лише 14.05.2014 року.

Суд вважає необгрунтованими твердження позивача з приводу того, що ним оскаржувалась постанова про відкриття виконавчого провадження, тому у головного державного виконавця не було підстав для винесення постанови про накладення штрафу, оскільки суду не надано доказів зупинення виконавчого провадження, а такої обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження у ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" не зазначено.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

В той же час, ЄСПЛ визначає, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувану позивачем постанову про накладення штрафу від 01.07.2014 року з виконання виконавчого листа № 2а-180/08, виданого 16.02.2009 року Львівським окружним адміністративним судом, суд дійшов висновку, що така прийнята з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" передбачених ст. 2 КАС України принципів, а, відповідно, головний державний виконавець діяв на підставі та в межах повноважень, що визначені чинним законодавством.

Таким чином, оскільки позивачем не було виконано вимоги відповідача - 2 та не виконано рішення суду, яке набрало законної сили, без поважних причин, оскаржувана постанова про накладання на управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова штрафу в розмірі 1020,00 грн є належним способом забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог і вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.