Справа № 807/1653/15
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 807/1653/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі:

представника позивача - не з'явився;

представника відповідачів - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" до ректора Закарпатського художнього інституту ОСОБА_2 та Закарпатського художнього інституту про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 04 квітня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 11 квітня 2016 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовною заявою Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" до Ректора Закарпатського художнього інституту ОСОБА_2 якою просив суд: "1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду; 2. Визнати дію ректора Закарпатського художнього інституту ОСОБА_2, що полягає у відмові в задоволенні запиту на інформацію позивача - протиправною; 3. Стягнути з відповідача матеріальну шкоду, яку з вини відповідача зазнав позивач, у розмірі 6530 грн. (штрафні санкції за порушення Договору про надання юридичних послуг від 09 лютого 2015 року); 4. Стягнути з відповідача матеріальну шкоду, яку з вини відповідача поніс позивач, у зв'язку з підготовкою даної позовної заяви, сплачену позивачем відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 22 червня 2015 року у розмірі 3750 грн.; 5. Про дату, час та місце судового розгляду повідомити позивача".

11 січня 2016 року ухвалою, яка занесена до журналу судового засідання було залучено у якості другого відповідача - Закарпатський художній інститут.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02 лютого 2015 року Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" звернулась до розпорядника інформації, ректора Закарпатського художнього інституту із запитом (вих. № позивача 212/1-15 від 02 лютого 2015 року) про надання інформації про ВНЗ, яка є предметом суспільного інтересу, у вигляді належним чином засвідчених копій документів. 17 лютого 2015 року позивачем отримано лист-відповідь відповідача вих. № 46 від 12 лютого 2015 року в якому останній, не надавши жодного запитуваного документу, зазначив: "згідно статті 21 частини 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більше 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Згідно частини 3 цієї ж статті Закону України "Про доступ до публічної інформації" розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання і друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. Згідно переліку платних послуг, які надаються Закарпатським художнім інститутом вартість однієї сторінки копіювання або друку формату А4 становить 1,00 грн.. У зв'язку з скрутним фінансовим становищем нашого закладу безкоштовно виготовити копії запитуваних документів ми не можемо, оскільки обсяг документації перевищує 100 сторінок. Крім того, дані дії контролюючими органами кваліфікуються як нецільове використання бюджетних коштів, що у свою чергу відповідно до статті 116 БКУ є порушенням бюджетного законодавства. Враховуючи вищевикладене, надаємо рахунок на оплату витрат на друк (копіювання)". Таким чином відповідач своєю відповіддю відмовив позивачу у задоволенні запиту на інформацію, яка є юридично необґрунтованою та безпідставною, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. У зв'язку з тим, що позивач не отримав запитувану інформацію від відповідача, позивач, відповідно, не зміг таку надати фахівцю в галузі права ОСОБА_3 для здійснення юридичної експертизи у відповідності до договору від 09 лютого 2015 року. У зв'язку з чим сплатив такому фахівцю в галузі права 6530 грн. штрафних санкцій за порушення договору від 09 лютого 2015 року. Також позивач зазначає, що з метою визнання дій відповідача протиправними зазнав матеріальної шкоди, яка виразилася у підготовці даної позовної заяви та сплачена позивачем відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 22 червня 2015 року у розмірі 3750 грн..

Позивач, в судове засідання не з'явився, проте надіслав суду клопотання якими просив розгляд даної справи провести без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, з мотивів зазначених у своїх запереченнях на позовну заяву.

Заслухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 лютого 2015 року за вих. № 212/1-15 Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" направила до Закарпатського художнього інституту запит на інформацію, в якому просила надіслати на адресу Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" публічну інформацію про ВНЗ, яка є предметом суспільного інтересу, у вигляді належним чином засвідчених копій наступних документів: - статуту ВНЗ; - свідоцтва про реєстрацію ВНЗ; - ліцензії на провадження ВНЗ освітньої діяльності за відповідними спеціальностями та додатки до них; - сертифікату про акредитацію освітньої програми ВНЗ; - витягу ВНЗ із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; переліку структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з вказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників; правил прийому до ВНЗ у 2015 році; положення про приймальну комісію ВНЗ у 2015 році; - наказу про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ у 2015 році; - переліку та вартість платних освітніх та інших послуг, які надаються ВНЗ та його структурними підрозділами; - плану роботи ВНЗ у сферах наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності (а.с. 21).

12 лютого 2015 року за № 46 ректором Закарпатського художнього інституту - ОСОБА_2 на адресу Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" було надіслано лист-відповідь на запит на інформацію № 212/1-15 від 02 лютого 2015 року з повідомленням про наступне: "Згідно статті 21 частини 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більше 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Згідно частини 3 цієї ж статті Закону розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання і друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. Згідно переліку платних послуг, які надаються Закарпатським художнім інститутом вартість однієї сторінки копіювання або друку формату А4 становить 1,00 грн.. У зв'язку з скрутним фінансовим становищем нашого закладу безкоштовно виготовити копії запитуваних документів ми не можемо, оскільки обсяг документації перевищує 100 сторінок. Крім того, дані дії контролюючими органами кваліфікуються як нецільове використання бюджетних коштів, що у свою чергу відповідно до статті 116 БКУ є порушенням бюджетного законодавства. Враховуючи вищевикладене, надаємо рахунок на оплату витрат на друк (копіювання)" (а.с.а.с. 22, 23).

Вирішуючи спір по суті суд виходить із наступного.

Спірні відносини регулюються Законом України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-VI (далі по тексту Закон України № 2939-VI ).

Основною метою прийняття вказаного Закону є створення механізму реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Він містить перелік гарантій дотримання прав на надання публічної інформації, поетапний порядок доступу до неї, надає визначення таким поняттям як конфіденційна, таємна та службова інформація, регламентує порядок її отримання, визначає порядок і строки подачі та задоволення запиту на інформацію, а також процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації.

Відповідно до визначення публічної інформації, яке міститься в статті 1 Закону України № 2939-VI , це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 3 частини 1 пункту 1 Закону України № 2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 2 Закону України № 2939-VI, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципі вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом.

Відповідно до статті 5 частини 1 Закону України № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом її оприлюднення у засобах масової інформації (в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та будь-яким іншим способом) та через надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до положень статті 12 Закону України № 2939-VI, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" є юридичною особою, тому з урахуванням статті 12 частини 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" наділена повноваженнями звертатись із запитами на інформацію та відповідно є суб'єктом відносин у сфері доступу до публічної інформації.

Згідно з статтею 13 частиною 1 пунктом 3 Закону України № 2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Закарпатський художній інститут як вищий навчальний заклад надає освітні послуги, відтак відповідачу делеговані права від Міністерства освіти і науки України: по управлінню вищим навчальним закладом через надання Ліцензії та додатків до неї, надання права підписання дипломів про неповну та повну вищу освіту, права прийняття рішення про реорганізацію або ліквідацію вищого навчального закладу, права здійснення прийому абітурієнтів відповідно до Правил прийому до ВНЗ в 2015 році, правом на надання освітніх послуг, здійснення атестації студентів, прийняття заліків, екзаменів, в тому числі державних, здійснення оцінювання знань студентів та виставлення оцінок за курсові та дипломні роботи, права затвердження списку осіб, які зараховані до ВНЗ, право формування та затвердження складу приймальної комісії ВНЗ та складу державної екзаменаційної комісії ВНЗ, а також здійснення інших прав, передбачених законодавством України.

Отже, суд робить висновок, що відповідач - Закарпатський художній інститут є розпорядником інформації у розумінні Закону України № 2939-VI .

Відповідно до статті 14 частини 6 Закону України № 2939-VI, розпорядники інформації зокрема зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Статтею 19 частиною 1 та 2 Закону України № 2939-VI зазначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Статтею 20 Закону України № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом, 02 лютого 2015 року Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" направила до Закарпатського художнього інституту запит на інформацію Вих. № 212/1-15.

Статтею 21 Закону України № 2939-VI передбачено, що інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. Разом з цим, частиною четвертою названої статті передбачено, що при наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Відповідно до статті 29 частини 2 Закону України "Про інформацію", предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

При цьому, чинним законодавством не передбачено вичерпного переліку інформації, що становить суспільний інтерес.

Аналізуючи критерії та умови, за яких можна вважати, що інформація є такою, що становить суспільний інтерес, Закарпатський окружний адміністративний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.

Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Таким чином, з аналізу положень Законів України № 2939-VI та "Про інформацію", суспільно необхідною є інформація, що становить суспільний інтерес, зокрема, яка забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків, серед яких є право на освіту.

Так, із запиту позивача вбачається, що запитувана ним інформація відноситься до сфери освіти, стосується, у тому числі, умов вступу до ВНЗ, тобто спрямована на забезпечення (реалізацію) права на отримання освіти, передбаченого статтею 53 Конституції України.

На підставі вищенаведеного, Закарпатський окружний адміністративний суд приходить до висновку, що запитувана позивачем інформація необхідна останньому для забезпечення реалізації конституційного права громадян на освіту, а також для недопущення можливості порушення прав людини, введення громадськості в оману, а тому може вважатись інформацією, що становить суспільний інтерес.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати наступне. З конструкції норми статті 21 Закону України № 2939-VI не випливає умови надання запитуваної інформації, лише після здійснення оплати. Поняття "відшкодування фактичних витрат" у розумінні статті 21 Закону України № 2939-VI, лише означає обов'язок запитувача інформації після понесення розпорядником інформації фактичних витрат - ці витрати відшкодувати. В свою чергу це не означає, що не отримавши відповідного відшкодування розпорядник не повинен виконати свій обов'язок щодо надання запитуваної інформації. Розпорядник інформації повинен виконати свій обов'язок щодо надання інформації незалежно від "відшкодування фактичних витрат".

Статтею 71 частиною 2 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, у свою чергу, не доведено суду правомірність та обґрунтованість оскаржуваної відмови в задоволенні запиту про надання інформації, в контексті вищенаведених положень КАС України.

Таким чином, Закарпатський окружний адміністративний суд вважає за необхідне визнати дії Закарпатського художнього інституту, що полягають у ненаданні інформації на запит на інформацію від 02 лютого 2015 року № 212/1-15 протиправними.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яку з вини відповідача зазнав позивач, у зв'язку з підготовкою позовної заяви, сплачену позивачем відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 22 червня 2015 року у розмірі 3750 грн. та матеріальної шкоди, яку з вини відповідача зазнав позивач, у розмірі 6530 грн. (штрафні санкції за порушення договору про надання юридичних послуг від 09 лютого 2015 року), суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач зазначає, що оскаржувана дія відповідача, як розпорядника інформації, призвела до настання низки негативних наслідків: - позивач не зміг виконати зобов'язання, передбачені умовами договору між позивачем та адвокатами та іншими фахівцями в галузі права, які надають правову оцінку документів, пов'язаних із вступом до ВНЗ, у зв'язку з чим поніс непередбачені витрати; - втратилась системність у проведенні перевірок і як наслідок - роботі позивача. Позивач вказує, що 09 лютого 2015 року уклав договір про надання юридичних послуг з фахівцем в галузі права ОСОБА_3 (а.с.а.с. 47, 48), відповідно до якого фахівець в галузі права зобов'язаний був здійснити юридичну експертизу отриманих документів та передати позивачеві (за актом прийому-передачі) результати юридичної експертизи пакету документів до 20 березня 2015 року включно. Оскільки відповідач не надав жодної належним чином засвідченої копії із запитуваних документів, то позивач не зміг виконати зобов'язання, покладені на нього вищевказаним договором. 26 лютого 2015 року позивач виконав умови договору про надання юридичних послуг від 09 лютого 2015 року та сплатив виконавцю 6530 грн. штрафних санкцій за порушення умов договору (а.с. 52). З метою визнання дій відповідача, що полягають у відмові в задоволенні запиту на інформацію позивача, протиправними, позивачем 22 червня 2015 року укладено договір про надання юридичних послуг з фахівцем в галузі права ОСОБА_4 (а.с.а.с. 49, 50). Відповідно до цього договору фахівець в галузі права зобов'язаний був надавати правову допомогу шляхом усного консультування, підготовки для подачі позовної заяви до суду до 31 липня 2015 року, здійснення інших необхідних процесуальних дій від імені позивача та передати позивачеві (за актом прийому-передачі). 04 серпня 2015 року позивач сплатив виконавцеві 3750 грн. (згідно договору про надання юридичних послуг від 22 червня 2015 року) (а.с. 53).

Відповідно до статті 22 частин 1 та 2 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним. З аналізу вказаної норми суд констатує, що неотримання позивачем запитуваної інформації від відповідача та, у зв'язку з цим не передача такої інформації фахівцю у галузі права, не є підставою для відповідальності позивача перед таким фахівцем в галузі права, оскільки у діях позивача (у даному випадку) відсутня винна поведінка. Позивач не надав пакет документів фахівцю в галузі права у зв'язку із поведінкою відповідача. Таким чином позивач не повинен нести відповідальність у зв'язку з поведінкою третіх осіб. Те, що позивачем сплачено фахівцю в галузі права 6530 грн. є доброю волею позивача. А відтак суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яку з вини відповідача зазнав позивач, у розмірі 6530 грн. (штрафні санкції за порушення Договору про надання юридичних послуг від 09 лютого 2015 року) до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 1166 частин 1, 2 та 4 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

З аналізу вказаних норм Цивільного кодексу України, Закарпатський окружний адміністративний суд підсумовує, що матеріальна (майнова) шкода повинна бути прямою, тобто мати прямий причинний зв'язок між заподіяною шкодою та неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Позивач пов'язує заподіяну йому, з його точки зору, матеріальну (майнову) шкоду з тим, що у зв'язку із діями відповідача поніс витрати на правову допомогу.

Суд вважає, що надана йому правова допомога не відповідає критеріям матеріальної (майнової) шкоди і витрати на правову допомогу, у даному випадку, не можна ототожнювати із матеріальною (майновою) шкодою. Позивач скористався своїм правом на правову допомогу, розмір якої оцінюється за домовленістю сторін.

Таким чином у задоволенні позовної заяви в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яку з вини відповідача поніс позивач, у зв'язку з підготовкою даної позовної заяви, сплачену позивачем відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 22 червня 2015 року у розмірі 3750,00 грн. також необхідно відмовити.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративний справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до статті 87 частин 1 та 3 пункту 1 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до статті 94 частини 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідач не є суб'єктом владних повноважень, а вітдак судові витрати розподілу не підлягають.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовної заяви Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України".

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" до ректора Закарпатського художнього інституту ОСОБА_2 та Закарпатського художнього інституту задовольнити частково.

Визнати дії Закарпатського художнього інституту, що полягають у ненаданні інформації на запит на інформацію від 02 лютого 2015 року № 212/1-15 протиправними.

У задоволенні позовної заяви в частині інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко