Справа № 813/3613/15
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р. Справа № 876/12149/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ТзОВ "Будівельна компанія «Комплекс-Про» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ТзОВ «Будівельна компанія Комплекс-ПРО» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсним та скасування наказу,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Комплекс-ПРО» (далі - ТзОВ «Будівельна компанія Комплекс-ПРО») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсним та скасування наказу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року позовна заява залишена без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, як така, що подана з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Позивач - ТзОВ «Будівельна компанія Комплекс-ПРО» оскаржив ухвалу суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що ухвала винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм процесуального права. Просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не були досліджені всі обставини, які мають значення для вирішення питання про визнання поважними причин пропуску строку для звернення з адміністративним позовом до суду.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Залишаючи позов без розгляду суду першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення до суду і не встановлено обставин для визнання поважними причин пропуску строку для звернення до суду із адміністративним позовом.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його таким, що зроблений з врахуванням усіх істотних обставин і зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 2 ст. 99 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсним і скасуванням наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України) від 14.02.2014 року № 5-Л.

У поданому 28.09.2015 року до суду клопотанні про поновлення строків звернення до адміністративного позивач зазначав, що про порушення свого права оскаржуваним наказом йому стало відомо після отримання витягу з оскаржуваного наказу ДАБІ України від 14.02.2014 року № 5-Л, тобто 23.09.2014 року, і тому перебіг шестимісячного строку розпочався саме з цієї дати.

З матеріалів справи вбачається, що про оскаржуваний наказ позивачу було відомо до отримання його копії (23.09.2014 року). Зазначене підтверджується копією ухвали з питань прийняття заяви про зміну позовних вимог від 22.05.2014 року у справі № 813/2370/14. Зі змісту ухвали встановлено, що позивач у своїй заяві про уточнення позовних вимог просить, зокрема, скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 14.02.2014 року № 5-Л «Про анулювання ліцензії серії АЕ 261408 від 24.05.2013 року ТзОВ «Будівельна-компанія «Комплекс-ПРО» (а.с. 53).

Отже, доводи апелянта про те, що про оскаржуване рішення йому стало відомо лише після отримання витягу з оскаржуваного наказу 23.09.2014 року є безпідставними, так як вищезазначене рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України уже оскаржувалось позивачем в судовому порядку.

Разом з тим, апеляційний суд звертає, що строк звернення до суду з позовом, який розпочався з моменту отримання копії оскаржуваного наказу (23.09.2014 року) закінчився 23.03.2015 року, а даний позов поданий до суду 10.07.2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку з моменту, який позивач просить вважати початком перебігу строку звернення до суду, а саме з моменту, коли він дізнався про порушення своїх прав, отримавши витяг з наказу, а тому відповідно до КАС України позивач зобов'язаний був довести наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у своєму клопотанні поважними причинами пропуску передбаченого законом строку звернення до суду зазначав те, що спірні правовідносини регулюються великою кількістю нормативно-правових актів, те, що на підприємстві проводилась перевірка ДФС, що ускладнювало зібрання документів для підготовки позову.

Однак, зазначені посилання апелянта на необхідність додаткового строку для подання позовної заяви з підстав великого обсягу справи та необхідності вивчення, аналізу нормативно-правових актів для звернення з адміністративним позовом до суду, не можуть розцінюватися, як поважні причини пропуску строку, оскільки не перешкоджали позивачу реалізувати право на звернення до суду із відповідним позовом у шестимісячний строк з моменту, коли дізнались про порушення своїх прав.

Таким чином, враховуючи зазначене та оцінюючи в сукупності, апеляційний суд приходить до переконання про те, що судом першої інстанції підставно прийняте рішення про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, а оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам ст.ст.99, 100 КАС України.

Обставини наведені в апеляційній скарзі стосовно дій відповідача в ході проведення перевірки не можуть вважатися поважними підставами для пропуску строку, оскільки не перешкоджали позивачу звернутися із позовом до суду у встановлений законом строк. Крім того, такі обставини стосуються правомірності дій відповідача під час проведення перевірки, а не поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Апеляційний суд зазначає також, що згідно ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи. З аналізу наведеної статті вбачається, що у разі коли адміністративний позов поданий після закінчення строків, встановлених законом, суд може залишити такий без розгляду на будь-якій стадії адміністративного процесу.

Отже, доводи апелянта про задоволення його заяви про поновлення строку на підставі винесення ухвали про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду є безпідставними, оскільки зазначеною ухвалою вирішене питання про призначення справи до судового розгляду.

Також є безпідставними покликання апелянта на ч. 5 ст. 121 КАС України, оскільки вони спростовується приписами ч. 2 ст. 100 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 41, ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ТзОВ «Будівельна компанія Комплекс-ПРО залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі № 813/3613/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич

Ухвала складена в повному обсязі 11.04.2016 року