Справа № 826/26133/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція Вайт» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція Вайт» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Рекламна агенція Вайт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Смарт-Сейл», ТОВ «Еліт Консалтинг Груп» та ТОВ «Глобалтрейд Груп» за період з 01.01.2014 по 31.05.2015, за результатом якої складено акт від 10.07.2015 № 177/26-55-22-07/37956783 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст. 134, а. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, п. 139.1.9 п .139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік всього у сумі 141678 грн.: п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість всього в сумі 157 421 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.07.2015 № 7, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 196 766 грн. (за основним платежем 157 421 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 39 355 грн.), № 7, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 177 098 грн (за основним платежем 141 687 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 35 420 грн.).

За результатом адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

Підставою для висновку податкового органу про наявність порушень позивачем податкового законодавства слугували наступні обставини відображені в акті, а саме:

- позивачем не надано до перевірки документів на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Еліт Консалтинг Груп», ТОВ «Смарт-Сейл», ТОВ «Глобалтрейд Груп»;

- згідно ІС «Податковий блок»: стан ТОВ «Еліт Консалтинг Груп» - внесено запис про відсутність за місцем знаходження, свідоцтво платника ПДВ анульовано 26.06.2015, ТОВ «Смарт-Сейл», ТОВ «Глобалтрейд Груп» мають стан - направлено повідомлення про відсутність за місцем знаходження, свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Смар-Сейл» анульовано 27.01.2015, свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Глобалтрейд Груп» анульовано 27.01.2015;

- відповідно до протоколу допиту гр.. ОСОБА_4 (засновник, головний бухгалтер та керівник ТОВ «Еліт Консалтинг Груп») останній документів щодо реєстрації названого товариства не підписував;

- відповідно до протоколу допиту громадянки ОСОБА_5, остання зареєструвала ТОВ «Смарт-Сейл» за грошову винагороду, господарською діяльністю від імені названого товариства не займалась;

- згідно протоколу допиту свідка громадянки ОСОБА_6, остання зареєструвала ТОВ «Глобалтрейд Груп» за грошову винагороду, ніякого відношення до діяльності названого товариства не має.

Однак порушення порядку реєстрації юридичної особи не є імперативною ознакою протиправності її діяльності та не може розцінюватися як беззаперечне свідчення фіктивності усіх господарських операцій, здійснюваних такою особою.

Обставини щодо виконання спірних господарських операцій між позивачем та ТОВ «Смарт-Сейл», ТОВ «Еліт Консалтинг Груп» та ТОВ «Глобалтрейд Груп» не досліджувалися у кримінальних провадженнях за статтею 205 Кримінального кодексу України. А відтак саме по собі здійснення ним реєстрації названих товариств без мети реального провадження підприємницької діяльності та номінальність керівництва цими товариствами вказаним вище особами, установлена у названих кримінальних справах, за відсутності інших обставин, які б свідчили про необґрунтованість податкової вигоди, не є беззаперечним доказом безтоварності спірних господарських операцій.

Що ж стосується посилання податкового органу на неможливість формування даних податкового обліку на підставі первинних документів, підписаних від імені спірного контрагенту невстановленою особою, то слід зазначити, що платник не має можливості встановлювати автентичність та приналежність підписів на кожному документі, представленому контрагентом, а також проводити почеркознавчу експертизу під час здійснення підприємницької діяльності; на нього не може бути покладено надмірний тягар доказування своєї добросовісності.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей. З огляду на недоведеність податковим органом існування відповідних фактів, та обставина, що первинні документи від імені контрагентів підписані невстановленими особами, не є достатньою підставою для позбавлення покупця (позивача у справі) права на відображення у податковому обліку понесених (нарахованих) витрат за наслідками придбання рекламних послуг та матеріалів у спірних постачальників.

Крім того, податковим органом не надано суду доказів наявності судових рішень у кримінальних провадженнях, які в силу ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для адміністративного суду, якій розглядає справу про правові наслідки дій обвинувачених осіб.

Щодо доводів податкового органу про анулювання свідоцтв платника ПДВ в січні 2015 року контрагентам позивача, суд зазначає, що спірні господарські операції мали місце в жовтня-грудні 2014 року, тобто до анулювання свідоцтв платника ПДВ.

Оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі.

Встановлено, що між позивачем та ТОВ «Смарт-Сейл» укладено договір про надання послуг від 01.10.2014 № 10/14-01, предметом якого є надання позивачу послуг рекламного характеру.

На підтвердження реальності виконання вказаного договору позивачем надано суду копії: рахунків-фактури, актів здачі-прийняття робіт, податкових накладних, копії яких долучено до матеріалів справи. Факт оплати послуг підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Еліт Консалт груп» укладено договір про надання послуг від 01.08.2014 № 0108/14, предметом якого є надання позивачу послуг рекламного характеру.

На підтвердження реальності виконання вказаного договору позивачем надано суду копії: рахунків-фактури, актів здачі-прийняття робіт, податкових накладних, копії яких долучено до матеріалів справи. Факт оплати послуг підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Також, встановлено, що між позивачем та ТОВ «Глобалтрейд Груп» укладено договір про надання послуг від 01.11.2014 № 1114-01, предметом якого є надання позивачу послуг рекламного характеру.

На підтвердження реальності виконання вказаного договору позивачем надано суду копії: рахунків-фактури, актів здачі-прийняття робіт, податкових накладних, копії яких долучено до матеріалів справи. Факт оплати послуг підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Також, позивачем надано суду звіти по супроводу і розміщенню рекламних матеріалів, копії яких долучено до матеріалів справи.

Також, обґрунтовуючи використання придбаних у спірних контрагентів послуг, позивач вказує, що такі послуги були придбані для виконання позивачем договорів з ТОВ «Рекламне агентство «ТВІГА», ТОВ «АСНильсен Юкрейн» відповідно до договорів про надання послуг, за якими позивач є виконавцем рекламних послуг.

Проте, як зазначено вища та не заперечується позивачем первинні бухгалтерські документи по спірним контрагентам до перевірки не було надано.

Відповідно до п. 44.6. ст.. 44 Податкового кодексу України, у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Отже, вважається, що надані позивачем до суду первинні бухгалтерські документи по спірним контрагентам були відсутні.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, то визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідності до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За змістом п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Суд зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Проте, відсутні належні докази, як-то: договори, акти наданих послуг, податкові накладні надані Виконавцями, які мають право на розміщення реклами в мережі Інтернет, та ТВ-каналах, на підтвердження того, що спірними контаргентами отримано послуги від виконавців в інтересах позивача

З огляду на викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази виконання ТОВ «Смарт-Сейл», ТОВ «Еліт Консалтинг Груп» та ТОВ «Глобалтрейд Груп» спірних договорів, висновок податкового органу про порушення позивачем ст.. 134, а. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, п. 139.1.9 п .139.1 ст. 139, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є обґрунтованим, що свідчить про правомірність винесених спірних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта, що позивач повідомляв Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про викрадення робочого ноутбука бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція Вайт» в якому знаходились усі акти виконаних робіт та податкові накладні, а тому, надати документи по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Смарт-Сейл», ТОВ «Еліт Консалтинг Груп» та ТОВ «Глобалтрейд Груп» не має можливості, оскільки вказаний лист був направлений на адресу податкового органу лише 13.07.2015 року, в той час, як акт перевірки був складений 10.07.2016 року.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція Вайт» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: О.Г. Хрімлі

А.Ю. Коротких

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.