Справа № 22-а-7430/08
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22-а-7430/08

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2011 р.

Справа № 22-а-7430/08

Категорія:10.3.4

Головуючий в 1 інстанції: Александрова Л.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Скрипченка В.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога і Ко»на постанову господарського суду Херсонської області від 09 липня 2008 року по справі за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога і Ко»про стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пенсії за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів у 2006 році, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2007 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду Херсонської області з адміністративним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога і Ко», в якому просило суд стягнути з відповідача на користь відділення Фонду за 2006 рік 7 732 грн. 50 коп. заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»та 167 грн. 04 коп. пені.

Постановою господарського суду Херсонської області від 09 липня 2008 року адміністративний позов задоволений в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога і Ко», подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки неповно з’ясував обставини, які мають значення для справи, а саме не прийняв до уваги те, що відповідач звертався до районного центру зайнятості на предмет працевлаштування інвалідів. Також суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що у 2006 році апелянта спіткало стихійне лихо, що є форс мажорними обставинами.

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що середньооблікова кількість інвалідів за 2006 рік, які повинні працювати у відповідача, становить 3 особи, але фактично на підприємстві у 2006 році працював 1 інвалід. Суд встановив, що відповідач не виконав нормативу працевлаштування інвалідів та добровільно не сплатив адміністративно-господарські санкції, у зв’язку з чим, відповідно до ст. 19, ч. 1, 4 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача адміністративно –господарських санкцій з урахуванням пені.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з’явились, у зв’язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991, № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахуванням причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендації медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, інваліди безпосередньо звертаються до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості про працевлаштування в порядку ст.18 Закону.

Обов’язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком самостійно підбирати інвалідів на створені робочі місця. При цьому ст.18 Закону встановлено, що підприємства повинні надавати державній службі зайнятості Інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Згідно наданого апелянтом звіту форми № 10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2006 рік середньооблікова кількість штатних працівників становить 80 осіб, з них інваліди –1 особа, кількість інвалідів –штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»- 3 особи, середньорічна заробітна плата штатного працівника 309,3 тис грн. (а.с. 6).

На запит апеляційного суду Верхньорогачицький районний центр зайнятості Херсонської області надав звіти відповідача про наявність вільних робочих місць та вакантних посад для працевлаштування інвалідів, які надавались до центру зайнятості протягом 2006 року. Відповідно до наданих звітів у відповідача протягом 2006 року було створено більш ніж три робочих місця, які були вакантними та на які мали змогу працевлаштуватись інваліди (а.с.87-100)

Адміністративно-господарську відповідальність, передбачену ст. 20 Закону, можна визначити як господарсько-правову відповідальність. Підставою для застосування такої відповідальності, є вчинене роботодавцем правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 вищезазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки як встановлено, відповідачем у 2006 році вжито всіх передбачених законодавством заходів для забезпечення нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи у зв’язку з чим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволені адміністративного позову.

Керуючись ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202, ст. 205, ст. 207, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога і Ко»задовольнити.

Постанову господарського суду Херсонської області від 09 липня 2008 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволені адміністративного позову Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога і Ко» про стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пенсії за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів у 2006 році.

Постанова набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: суддя Домусчі С.Д.

суддя Скрипченко В.О.

суддя Шеметенко Л.П.