Справа № 807/82/14
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Справа № 876/8588/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п "б" - "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в сумі 7189,68 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області 10.01.2014року звернулося в Закарпатський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п "б" - "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення " в сумі 7189,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Сільськогосподарське ТзОВ "Україна" зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області, як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідач відповідно до ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування " № 400/97 - BP від 26.06.97 р. є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, з 01.01.2004 року також, як платник страхових внесків відповідно до ст.15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 р. №1058.

Відповідно до ч. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, зберігається порядок покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення ". Крім сум виплачених пенсій відшкодуванню підлягають також витрати на їх доставку, які згідно із змінами до граничних тарифів на основні послуги зв'язку згідно з наказом Держкомзв'язку та інформації України від 22.07.2004 року за № 166, становлять для міста 0,79 відсотків та для села 1,56 відсотків.

Оскаржуваною постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 року - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що пунктом 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Відповідно до п. 6.8. вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Листом від 13.11.2013 року №8492/05, який був відправлений управлінням з повідомленням про вручення та отриманий платником під розписку 16.11.2013 року управлінням було направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсії за період з 28.04.2013 року по 30.11.2013 року

Таким чином, аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить про правомірність поданого позову управління ПФУ в м. Хуст та Хустському районі, щодо стягнення з СГ ТОВ «Україна» суми боргу за період з 28.04.2013 року по 30.11.2013 року в сумі 7189,68 грн. оскільки відповідачі були обізнані у своєму обов'язку по сплаті витрат з виплаченої пільгової пенсії у випадку переходу з фіксованого сільськогосподарського податку на загальну систему оподаткування, а законодавчий акт, який би не визначав обов'язку відповідача відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій органам Пенсійного фонду, відсутній. З наведено випливає обов'язок СГ ТОВ «Україна» відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Матеріалами справи встановлено, що розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій громадянці ОСОБА_1 №9336/05 від 12.12.2013 року направлений Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Україна" у грудні 2013 року. Згідно вказаного листа розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій громадянці ОСОБА_1 становив за грудень 2013 року суму 1068,49 грн., натомість у розрахунку відсутня сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з дати призначення до грудня 2013 року.

У матеріалах справи відсутні докази, а також управлінням Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області не доведено, а Сільськогосподарським ТзОВ "Україна" підтверджено відсутність отримання від позивача розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсії громадянці ОСОБА_1 за період з 28.04.2013 по 30.11.2013 року. Вказана бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області вчинена у порушення вимог п.п. 6.4-6.8 Інструкції. з огляду на викладене, у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" відсутній обов'язок у відповідності до вимог п.6.8 Інструкції здійснювати компенсацію витрат на виплату та доставку пільгової пенсії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, у зв'язку із не дотриманням управлінням Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області вимог п.п.6.4 - 6.8 Інструкції у частині визначення та повідомлення Сільськогосподарського ТзОВ "Україна" про необхідність компенсації витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, у зв'язку із чим, відповідача позбавлено права оскаржувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області у випадку непогодження із визначеною сумою, а також добровільного перерахування витрат у відповідності до п.6.8 Інструкції, позов управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області є передчасним та безпідставним.

Суд констатує, що управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області звернулося із вказаним позовом до суду 16.12.2013 року, тобто у порушення загального строку звернення встановленого ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України. У позовній заяві міститься клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду. Як підставу пропущення позивач називає факт пере визначення пенсійного віку жінкам по особовим рахункам, розмір яких був визначений згідно пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне страхування ".

Відповідно до ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

На обґрунтування вказаного клопотання управлінням Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області не надано доказів наявності поважних причин пропуску звернення до суду, однак, як встановлено судом, у відповідача відсутній обов'язок у відповідності до п.6.8 Інструкції здійснювати компенсацію витрат на виплату та доставку спеціальної пенсії, а тому суд такий пропуск оцінює критично.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що СГ ТОВ «Україна» зареєстрована в органах Пенсійного фонду України (зокрема, в УПФУ в місті Хуст та Хустському районі) з 01.01.2004 р. як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, на дане підприємство поширюються відносини, що регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (надалі - Закон № 1058) та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування " № 400/97 від 26.06.97 р. (надалі - Закон № 400/97).

Протоколом №18051 від 14.05.2004 року управлінням ПФУ в м. Хуст та Хустському районі здійснено призначення пільгової пенсії по п. "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення " Список №2 громадянці ОСОБА_1. На підтвердження права на отримання пільгової пенсії гр. ОСОБА_1 до управління було подано свідоцтва про народження дітей та довідку Копашнівської сільської ради, про те що вони досягай 14-го віку; період роботи у СТОВ "Україна" (колишній колгосп «Радянська Україна»') підтверджено записами у трудовій книжці заявниці та довідкою, виданою СТОВ "Україна" № 320 від 09.12.2003 року, актом зустрічної перевірки спеціалістами управління ПФ від 29.04.2004 року факту роботи заявниці у СТОВ "Україна".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування " визначено, що об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (а це суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених вище, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади) крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Абзацом третім п.1 ст.4 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим п.1 ст.2 цього Закону.

Цей порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України не змінився у зв'язку з набранням Законом України від 09.07.2003р. № 1058-ІУ «Пре загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» чинності з 01.01.2004р. (далі - Закон - N 1058-ІУ). -

Так, пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМ України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

В положеннях абзацу п'ятого пп.1 п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зі змінами, внесеними Законом України від 31.05.2005р. N 2613-ІУ «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку», які набрали чинності з 01.01.2006 р. зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим КМ України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» -«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного Фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №64/8663 від 16.01.2004 року.

Пунктом 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Відповідно до п. 6.8. вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

При розгляді справи судом першої інстанції не враховано той факт, що у період з 2004 року по 2009 рік включно та за 2014 рік підприємство СГ ТОВ «Україна» перебувало на фіксованій ставці, тобто було платником фіксованого сільськогосподарського податку, а відповідно до ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування " платники фіксованого сільськогосподарського податку не здійснюють сплату фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому й розрахунки підприємству управлінням не надсилались.

У 2013 році управлінням було здійснено звірку з ДПТ і виявлено, що СГ ТОВ «Україна» у 2013 році перебуває на загальній системі оподаткування і відповідно повинно здійснювати сплату фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсій призначеної гр. ОСОБА_1 Листом від 13.11.2013 року №8492/05, який був відправлений управлінням з повідомленням про вручення та отриманий платником під розписку 16.11.2013 року управлінням було направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсії за період з 28.04.2013 року по 30.11.2013 року

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить про правомірність поданого позову управління ПФУ в м. Хуст та Хустському районі, щодо стягнення з СГ ТОВ «Україна» суми боргу за період з 28.04.2013 року по 30.11.2013 року в сумі 7189,68 грн. оскільки відповідачі були обізнані у своєму обов'язку по сплаті витрат з виплаченої пільгової пенсії у випадку переходу з фіксованого сільськогосподарського податку на загальну систему оподаткування, а законодавчий акт, який би не визначав обов'язку відповідача відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій органам Пенсійного фонду, відсутній. З наведено випливає обов'язок СГ ТОВ «Україна» відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно Постанови Верховного Суду України від 07.04.2015 року зазначено, що підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісячно до 25 числа перераховують органу ПФУ за своїм місцезнаходженням відповідні кошти.

Згідно з пунктом 8 Порядку у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи ПФУ стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року N 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини п'ятнадцятої статті 106 Закону N 1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, на підставі аналізу вищезгаданих норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств за Законом N 1977-XII, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п'ятнадцятої статті 106 Закону N 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС, не застосовуються.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області - задоволити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 року у справі № 807/82/14 - скасувати та прийняти нову, якою позов управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області задоволити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" на користь управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області 7189,68 грн. заборгованості зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар