Справа № 810/5837/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року 810/5837/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Київській області управління державної виконавчої служби про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ОСОБА_1 з позовом до Головного управління юстиції у Київській області управління державної виконавчої служби в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертка О.Ф. про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертка О.Ф. про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2015 ВП №47853649 за постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертка О.Ф. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.06.2015 ВП №47853649.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем безпідставно винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538, оскільки позивач позбавлений можливості самостійно виконати судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах. Крім того, позивач зазначив, що державним виконавцем безпідставно виділено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору та відкрито на підставі неї виконавче провадження ВП №47853649, оскільки виконавче провадження з примусового виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах не закінчено. Відтак вважає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв всупереч вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Відповідач будь-яких пояснень та заперечень проти позову до суду не надав.

У судове засідання сторони, які належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились.

Разом з цим, через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2014 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист №363/3501/13-ц, згідно з яким в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 007-2008-920 від 27 березня 2008 року в сумі 9563139,78 грн. за договором іпотеки від 01 лютого 2010 року укладеного між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку загальною площею 4,6914 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення садівництва шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши початкову ціну, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

17 грудня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження ВП №45859538 з виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області №363/3501/13-ц та запропоновано боржнику виконати його в самостійному порядку.

У подальшому, 10 червня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертком О.Ф. прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника - ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 956 313,97 грн.

З даної постанови вбачається, що вона прийнята у зв'язку з тим, що боржником у наданий строк для добровільного виконання не виконано виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц.

При цьому, з наданих відповідачем копій матеріалів виконавчих проваджень судом встановлено, що 10.06.2015 державним виконавцем Чертком О.Ф. на підставі п. 6 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц був повернутий стягувачу.

12 червня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертком О.Ф. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47853649, згідно з якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538.

Також, 12 червня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертком О.Ф. з метою забезпечення збереження майна прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №47853649, згідно з якою наклав арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 956313,97 грн., та заборонив здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Однак, не погодившись із діями державного виконавця щодо прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, виділення її в окреме провадження та постановами про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №47853649 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникла між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)

Отже, основною функцією виконавчого провадження є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Частиною 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з положеннями частини 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Як було встановлено судом, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 17.12.2014 відкрито виконавче провадження ВП №45859538 з виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц та запропоновано боржнику виконати його в самостійному порядку.

Зі змісту виконавчого листа №363/3501/13-ц, виданого Вишгородським районним судом Київської області 17.07.2014, вбачається, що в ньому визначено порядок його виконання, а саме: "в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №007-2008-920 від 27 березня 2008 року в сумі 9563139,78 грн. за договором іпотеки від 01 лютого 2010 року укладеного між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку загальною площею 4,6914 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення садівництва шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши початкову ціну, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій".

Отже, вказаним виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц на позивача не покладено обов'язку сплатити кошти (заборгованість). Крім того, з даного виконавчого листа слідує, що заборгованість виникла у ОСОБА_3 за кредитним договором №007-2008-920 від 27 березня 2008 року.

Як зазначав позивач у позовній заяві, він не має можливості самостійно виконати судове рішення, оскільки у даному випадку законодавством не передбачений порядок, який би дозволяв боржнику самостійно виконати судове рішення про звернення стягнення на земельну ділянку, оскільки його реалізація можлива виключно в рамках виконавчого провадження шляхом проведення прилюдних торгів.

Суд погоджується із такими доводами позивача, з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно зі статтею 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Статтею 41 вказаного Закону передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 №68/5 (далі - Тимчасовий порядок №68/5) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.2 Тимчасового порядку №68/5 передбачено, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір.

Відповідно до пункту 3.1 Тимчасового порядку №68/5 орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.

Згідно пункту 3.2 Тимчасового порядку №68/5 спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5, зареєстрованим в Мін'юсті України 15.12.1999 за № 865/4158 (із змінами і доповненнями).

Отже, з аналізу вищенаведених правових норм слідує, що реалізація майна, яке перебуває в іпотеці, та на яке накладено заборону відчуження, може бути здійснена органами державної виконавчої служби, що у даному випадку, виключає можливість добровільного виконання позивачем виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц у 7-денний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

Зі змісту наведеного пункту постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 слідує, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору є санкціями майнового характеру за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин судового рішення.

Як було встановлено судом, виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц визначено певний порядок його виконання, а саме: "звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку загальною площею 4,6914 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення садівництва шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши початкову ціну, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій".

Однак, будь-які докази щодо проведення на виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц прилюдних торгів у межах процедури зазначеного виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні, та такі докази не були надані відповідачем.

Згідно з абз. 2 частини першої ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з Постанови Верховного Суду України від 28 січня 2015 року (3-217гс14) у справі №924/205/13-г, сплив строку, наданого для добровiльного виконання рiшення суду, сам по собi не є тiєю достатньою пiдставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збiр стягується на пiдставi постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рiшення добровiльно не виконано, а державним виконавцем вчинено дiї, спрямованi на примусове виконання.

Враховуючи те, що боржник - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №45859538 позбавлений можливості самостійно виконати виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц, яким визначено порядок його виконання шляхом проведення прилюдних торгів, а також те, що реалізація майна, яке перебуває в іпотеці, може бути здійснена лише органами державної виконавчої служби, суд дійшов висновку про відсутність підстав у державного виконавця для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538.

Таким чином, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538 є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, суд погоджується із доводами позивача про безпідставність виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538 та відкриття на підставі неї виконавчого провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Отже, вказаною нормою Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у випадку повернення виконавчого документа без виконання, виконавчий збір стягується з боржника лише тоді, коли підставою для повернення виконавчого документа слугувала заява стягувача (п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження"). Стягнення з боржника виконавчого збору у інших випадках повернення виконавчого документа з підстав, зазначених у п. п. 2 - 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", вказаним Законом не передбачено.

Як було встановлено судом, 10 червня 2015 року державний виконавець Черток О.Ф. повернув стягувачу виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц на підставі п. 6 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", про що було поставлено відмітку на вказаному виконавчому листі та яка була завірена печаткою Головного управління юстиції у Київській області.

Отже, з наведеного слідує, що у державного виконавця Черток О.Ф. були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538, оскільки виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2014 №363/3501/13-ц був повернутий стягувачу на підставі . 6 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, суд вважає, що повернення виконавчого документа на підставі п. 6 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" не може слугувати підставою для стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки ч. 6 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" визначено певні підстави для відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2015 ВП №47853649 не ґрунтується на вимогах Закону України "Про виконавче провадження", прийнята без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, у зв'язку з чим вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.06.2015 ВП №47853649, оскільки остання прийнята на підставі та в рамках виконавчого провадження ВП №47853649, відкритого на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2015 ВП №45859538, яка прийнята за відсутністю правових підстав та визнана судом протиправною.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Враховуючі викладені норми чинного законодавства, всебічно розглянувши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог і, відповідно, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач вимог про відшкодування судових витрат не заявляв, судові витрати стягненню на його користь не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69-71, 97, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 червня 2015 року ВП № 45859538.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження від 12 червня 2015 року ВП №47853649 за постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 червня 2015 року ВП №45859538.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 червня 2015 року ВП №47853649.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.