Справа № 156/30/16-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016р. Справа № 876/1250/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з'явився

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 01.02.2016р. про залишення позовної заяви без розгляду у справі №156/30/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Іваничівської селищної ради Волинської області

про визнання незаконним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2016р. позивач: ОСОБА_1 звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Іваничівської селищної ради Волинської області про визнання незаконним рішення, просила рішення Іваничівської селищної ради від 25.12.2009р., яким затверджено статут об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Незабудка", визнати незаконним та скасувати.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 01.02.2016р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Іваничівської селищної ради Волинської області про визнання незаконним рішення, - залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строків звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач у справі: ОСОБА_1, яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що з матеріалів, доданих до позовної заяви, вбачається, що в січні 2009р. прокурор Іваничівського району, діючи в інтересах ОСОБА_1 оскаржив рішення №94 від 24.07.2008р. виконавчого комітету Іваничівської селищної ради Волинської області, що стосується реконструкції гуртожитку під житло АДРЕСА_1, яким була зменшена загальна площа житла ОСОБА_1 з 82,59кв.м. до 67,18кв.м. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2010р. у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2011р. постанова залишена без змін. В 2013р. ОСОБА_1 самостійно оскаржила рішення виконавчого комітету Іваничівської селищної ради Волинської області №94 від 24.07.2008р., постановою Іваничівського районного суду Волинської області в задоволенні позову їй було відмовлено. Апеляційною інстанцією вказана постанова залишена без змін.

Вказані справи стосуються перерозподілу житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_1, і в якому в 2009р. мешканцями гуртожитку було створено ОСББ "Незабудка-12", про що не могла не знати позивач.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що звернувшись до Іваничівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом 28.01.2016р., позивач пропустила шестимісячний строк позовної давності, встановлений ст.99 КАС України.

Проте, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно із вимогами ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В силу вимог ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із вимогами ч.4 ст.6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі "Мушта проти України" ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно з висновками, викладеними у п.п.23,25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що в позовній заяві позивачем зазначено, що про рішення Іваничівської селищної ради Волинської області від 25.12.2009р., згідно з яким відбулось перетворення кооперативу "Єдність" в об'єднання співвласників житлового будинку, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №588 від 31.07.1995р., їй стало відомо в січні 2016р. з позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та заборону здійснювати реконструкцію житлового приміщення. Жодних інших доказів про момент, коли ОСОБА_1 дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, матеріали справи не містять, а рішення суду першої інстанції ґрунтується виключно на припущеннях, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції належним чином не досліджено питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, у зв'язку з чим такий прийшов до передчасного висновку про залишення його позовної заяви без розгляду, чим фактично позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його права на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.6 КАС України.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно із вимогами ст.204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 01.02.2016р. про залишення позовної заяви без розгляду у справі №156/30/16-а за позовом ОСОБА_1 до Іваничівської селищної ради Волинської області про визнання незаконним рішення, - задоволити.

2. Ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 01.02.2016р. про залишення позовної заяви без розгляду у справі №156/30/16-а, - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 08.04.2016р.