Справа № 802/299/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 квітня 2016 р. Справа № 802/299/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про сягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на дату звернення до суду рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 31668,27 грн. Вказану заборгованість відповідач добровільно не погасив, а тому позивач звернувся до суду щодо її примусового стягнення.

Представник позивача в судове засідання не прибув, натомість надав суду заяву від 31.03.2016 року (вх. 6169) про розгляд справи в порядку письмового провадження, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання також не прибув. Судову кореспонденцію суд направляв відповідачу на адресу місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку згідно довідки УДМС у Вінницькій області (АДРЕСА_1), а також на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві - АДРЕСА_2. Однак до суду повернулися не вручені конверти зі вмістом поштового відправлення з відміткою поштового відділення зв'язку: "за закінченням терміну зберігання" у першому випадку та "за зазначеною адресою не проживає" - у другому випадку. За таких обставин суд вважає, що відповідач відповідно до ч. 4 ст. 33 та ч. 11 ст. 35 КАС України був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 4 статті 122 та частин 4, 6 статті 128 КАС України, суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що протягом періоду з 15 по 19 червня 2015 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування доходів і зборів фізичних осіб Вінницької ОДПІ Шоломицьким С.А. була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичної особи з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" фізичної особи ОСОБА_1, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт № 1692/17 від 25.06.2015 року, у висновках якого відображено порушення відповідачем частини "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями (далі - ПК України), у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2013 рік в сумі 22501,30 грн.

На підставі даних висновків Вінницькою ОДПІ 06.08.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування на загальну суму 28126,63 грн., з яких 22501,30 грн. - за основним платежем та 5625,33 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

У зв'язку із несплатою ОСОБА_1 визначеної суми грошового зобов'язання, останньому нарахована пеня у сумі 3541,64 грн., та в подальшому направлено податкову вимогу № 1973-23 від 17.09.2015 року на загальну суму 31668,27 грн., з яких 28126,63 грн. - зобов'язання визначене податковим повідомленням-рішенням № від 06.08.2015 року та 3541,64 грн. - пеня.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що грошове зобов'язання в загальній сумі 31668,27 грн. є узгодженим, тобто набуло статусу податкового боргу, однак не сплачене відповідачем у добровільному порядку, а тому наявні підстави для судового стягнення усієї суми заборгованості.

Проте суд із такими висновками податкового органу не погоджується з огляду на таке.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов'язання платника податків відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Порядок та процедура направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків врегульовані п. 58.3 ст. 58 ПК України та відповідним Порядком, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 року №1236 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №1236).

Відповідно до п. 3.8 Порядку № 1236 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення. Аналогічні положення відображені у абз. 2 п. 58.3 ст. 58 ПК України.

Системний аналіз наведених вище правових норм наводить суд на висновок, що нарахована згідно податкового повідомлення-рішення сума грошового зобов'язання, а також пеня набувають статусу податкового боргу після закінчення десятиденного терміну з моменту отримання такого повідомлення-рішення, у разі невиконання платником податків умов, визначених п. 57.3 ст. 57 ПК України (несплати в добровільному порядку суми зобов'язання або не оскарження рішення контролюючого органу).

Отже, визначальним і цій процедурі є з'ясування обставин належного направлення/вручення платнику податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання. При цьому, неможливість пошти вручити платнику податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, не є підставою вважати їх не врученими у випадку, коли такі рішення направлялися за дійсною адресою місця проживання або місцезнаходження фізичної особи.

Так, під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що зазначене вище податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2015 року, на підставі якого визначена основна сума податкового зобов'язання, було надіслано відповідачу на адресу: АДРЕСА_2, проте не вручено адресату у зв'язку з поверненням поштового відправлення відділом зв'язку з відміткою про причини невручення "за вказаною адресою не проживає" (а.с. 13). В аналогічному порядку та за тією ж адресою надіслана відповідачу і податкова вимога № 1973-23 від 17.09.2015 року (а.с. 7), яка також залишилась не врученою ОСОБА_1

В свою чергу із витребуваної у Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області інформації про реєстрацію місця проживання (вх. № 5329 від 21.03.16) судом встановлено, що відповідач - фізична особа ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11.09.1991 року.

З метою усунення розбіжностей щодо наявних у матеріалах справи різних відомостей щодо номеру будинку по вул. Космонавтів в м. Вінниці, де проживає відповідач (номер 7 чи 77), судом направлено повторний запит до Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області, на який надана уточнююча інформація (вх. № 5678 від 24.03.16) про те, що ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1 з 11.09.1991 року і жодних змін із адресою проживання із того часу не відбулось.

Тобто, податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2015 року та податкова вимога № 1973-23 від 17.09.2015 року були надіслані відповідачу за невірною адресою - АДРЕСА_2, замість правильної - АДРЕСА_1, а тому не могли бути отримані останнім та виконанні у встановлений строк.

Суд звертає увагу на те, що за змістом п. 3.11 Порядку № 1236 у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його направленні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при направленні податкового повідомлення-рішення помилок та направляє його повторно протягом наступного робочого дня від дня отримання відповідного повідомлення поштової служби.

Аналогічні положення відображенні і у абзаці четвертому п. 58.3 ст. 58 ПК України.

В даному ж випадку, на переконання суду, податкове повідомлення-рішення від 06.08.2015 року № не вручене відповідачу саме через допущену Вінницькою ОДПІ помилку при зазначені адреси проживання ОСОБА_1, адже у акті перевірки №1692/17 від 25.06.2015 року (а.с. 10), на підставі якого позивачем було прийнятне податкове повідомлення-рішення, адресою проживання відповідача зазначено як АДРЕСА_1, тобто вірна адреса, в той час як сам акт перевірки був направлений відповідачу на іншу адресу - АДРЕСА_2 та також не був вручений останньому.

Крім того, про помилковість зазначення позивачем адреси місця проживання відповідача як АДРЕСА_2 додатково вказують і відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у відповідності до яких ОСОБА_1, будучи зареєстрований в період з 27.01.2014р. по 16.07.2014р. як фізична особа-підприємець, проживав за адресою АДРЕСА_1. Отже, з часу припинення підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, адреса місця його проживання не змінилася.

Відтак, враховуючи те, що податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2015 року та податкова вимога № 1973-23 від 17.09.2015 року через допущену позивачем помилку були надіслані відповідачу за невірною адресою, що в силу п. 3.11 Порядку № 1236 та п. 58.3 ст. 58 ПК України дає підстави вважати їх не врученими ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що зазначене у таких рішеннях грошове зобов'язання є неузгодженим.

За таких обставин беручи до уваги те, що грошове зобов'язання в сумі 31668,27 грн., яке визначене податковим повідомленням-рішенням № від 06.08.2015 року, є неузгодженим, як наслідок не набуло статусу податкового боргу, а тому вимога про його стягнення у судовому порядку, на переконання суду, є необґрунтованою та передчасною.

Отже, враховуючи вищенаведене, підстав для задоволення адміністративного позову в суду не має.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович