Справа № 522/4644/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

11 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/4644/16-а

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравчук Т.С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року по справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 про примусове видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - заявник, або ГУ ДМС України в Одеській області) звернулось до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року, якою ГУ ДМС України в Одеській області відмовлено у задоволенні адміністративного позову про примусове видворення з України громадянина Китайської Народної Республіки (далі - КНР) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Китайської Народної Республіки.

В обґрунтування поданої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначив, що після ухвалення судового рішення у справі № 522/4644/16-а, ГУ ДМС України в Одеський області 25.03.2016 року (дата відкриття або встановлення обставин) стало відомо, що 21.03.2016 року суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Павленко О.В. розглянув позовну заяву УДМС України в Чернігівській області до громадянина КНР ОСОБА_4 про примусове видворення за межі території України та задовольнив позов (постанова Ріпкинського районного суду Чернігівської області у справі № 743/318/16-а, провадження № 2-а/743/29/16, єдиний державний реєстр судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/56640774). Як вказав заявник, обставина наявності постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області у справі № 743/318/16-а, якою позовну заяву УДМС України в Чернігівській області до громадянина КНР ОСОБА_4 про примусове видворення за межі території України задоволено повністю, не була і не могла бути відома ні ГУ ДМС України в Одеській області, ні суду під час вирішення справи, але, на думку заявника, очевидно має вплинути на правильність ухваленого судового рішення. На підставі викладеного заявник просив переглянути за нововиявленими обставинами постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року та скасувати її, а заявлений у цій справі позов залишити без розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року заяву ГУ ДМС України в Одеський області задоволено, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року скасовано, адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина КНР ОСОБА_4 про примусове видворення за межі України залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою залишити заяву ГУ ДМС України в Одеській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2016 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси із позовом, в якому просило винести постанову про примусове видворення з України громадянина КНР ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця КНР.

Поставною Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

28.03.2016 року, посилаючись на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.03.2016 року у справі № 743/318/16-а, якою задоволено позов УДМС України в Чернігівській області до громадянина КНР ОСОБА_4 про примусове видворення за межі території України, ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року, скасування її та залишення без розгляду заявленого у цій справі позову.

Вирішуючи спірне питання та скасовуючи за нововиявленими обставинами постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи заявника стосовно того, що 21.03.2016 року Ріпкинський районний суд Чернігівській області розглянув справу (743/318/16-а) за позовом УДМС України в Чернігівській області до громадянина КНР ОСОБА_4 про примусове видворення за межі території України та задовольнив позов, є нововиявленими обставинами, а тому постанова Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року підлягає скасуванню.

Також, доходячи висновку про наявність підстав для залишення без розгляду заявленого у цій справі позову після скасування за нововиявленими обставинами попередньо прийнятого за результатами розгляду цього позову рішення суду, суд першої інстанції зазначив, що ГУ ДМС України в Одеській області подав до суду заяву про залишення позову без розгляду та послався на положення п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України, відповідно до якої суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо, позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з грубим порушенням ст.ст. 155, 245-253 КАС України з огляду на викладене.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Колегія суддів зазначає, що ч. 2 ст. 245 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Так, за правилами цією статті підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об'єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі; обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Наявність цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою.

Істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв'язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18.11.2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Тобто, процедура скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

При цьому, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Також, слід розрізняти нововиявлені обставини, як факти та нові докази, як підтвердження факту. Нововиявлені обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами й не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались адміністративним судом у процесі розгляду справи. Перегляд та скасування постанови або ухвали, яка набрала законної сили, на підставі необґрунтованого ствердження про відкриття нових обставин не припустимий.

Отже, істотними для розгляду в адміністративному суді адміністративної справи є обставини, які представляють сутність адміністративної справи та можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили по ній, та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що є учасниками розгляду справи в суді; не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття рішення чи винесення ухвали, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скарзі, або ті, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону щодо всебічного і повного дослідження обставин справи.

В оскаржуваному випадку, скасовуючи за нововиявленими обставинами постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року, суд першої інстанції погодився з доводами заявника, що задоволення постановою Ріпкинського районного суду Чернігівській області від 21.03.2016 року у справі № 743/318/16-а позову УДМС України в Чернігівській області до громадянина КНР ОСОБА_4 про його примусове видворення за межі території України є нововиявленими обставинами у цій справі.

Проте, такого висновку суд першої інстанції дійшов взагалі не з'ясувавши відносно якої особи було прийнято вказане рішення.

Як вірно підкреслено апелянтом, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції взагалі не зазначив за яких обставин він дійшов висновку, що постановою Ріпкинського районного суду Чернігівській області від 21.03.2016 року у справі № 743/318/16-а задоволено позов УДМС України в Чернігівській області саме про примусове видворення за межі території України громадянина КНР ОСОБА_4, оскільки заявник у своїй заяві посилався лише на вказане рішення суду, що розміщене в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в той же час, реєстр судових рішень не містить будь-якої персональної інформації стосовно фізичних осіб, що є сторонами у справі.

За власної ініціативи судом першої інстанції не витребовувалась постанова Ріпкинського районного суду Чернігівській області від 21.03.2016 року у справі № 743/318/16-а та її копія судом першої інстанції не досліджувалась.

Під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції досліджена копія постанови Ріпкинського районного суду Чернігівській області від 21.03.2016 року у справі № 743/318/16-а, а також позовна заяву, за результатами розгляду якої прийнято вказане рішення, і ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2016 року, та встановлено, що рішення у справі № 743/318/16-а набрало законної сили лише 05.04.2016 року.

Тобто, вже після прийняття у цій справі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року і набрання нею законної сили (28.03.2016 року) та і самої оскаржуваної ухвали від 29.03.2016 року, якою скасовано за нововиявленими обставинами зазначене рішення суду на підставі постанови у справі № 743/318/16-а, що на той момент не набрала законної сили.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовна заява, за результатами розгляду якої прийнята постанова від 21.03.2016 року у справі № 743/318/16-а, що стала підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі, подана УДМС України в Чернігівській області, тобто іншим територіальним органом ДМС України, ніж у цій справі, та пізніше - 21.03.2016 року, в той же час, позов у даній справі заявлено 17.03.2016 року ГУ ДМС України в Одеській області.

Вказані у їх сукупності обставини свідчать, що прийняття постанови Ріпкинського районного суду Чернігівській області від 21.03.2016 року у справі № 743/318/16-а не може бути нововиявленою обставиною у даній справі відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України, що помилково не було встановлено судом першої інстанції та призвело до неправильного вирішення спірного питання.

Також, скасовуючи постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року за нововиявленими обставинами та залишаючи заявлений позов без розгляду, суд першої інстанції безпідставно послався на заяву позивача про залишення заявленого позову без розгляду, подану ГУ ДМС України 24.03.2016 року, тобто після прийняття рішення суду, що переглядається за нововиявленими обставинами, оскільки подання позивачем заяви про залишення заявленого ним позову без розгляду після прийняття рішення у справі не може бути підставою для перегляду цього рішення за нововиявленими обставинами та його скасуванню на цій підставі.

Більш того, доходячи такого висновку, суд першої інстанції безпідставно послався на положення п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України, оскільки зазначені положення КАС України встановлюють наслідки повторного неприбуття позивача у попереднє або судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи, та не визначають підстави для залишення без розгляду заявленого позову під час розгляду справи за нововиявленими обставинами з огляду на подання позивачем такої заяви.

Колегія суддів наголошує, що положення ст. 155 КАС України визначають певні обставинами наслідком настання яких є прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду.

Проте, само по собі клопотання позивача про залишення позову без розгляду, без визначення обставин, що містить ст. 155 КАС України, не є підставою для залишення заявленого позову без розгляду, тим більше подання такої заяви за правилами ч. 2 ст. 245 КАС України не є підставою для перегляду судового рішення, прийнятого за результатами розгляду справи та набрало законної сили, за нововиявленими обставинами та відповідно його скасування.

Залишаючи заявлений у цій справі позов без розгляду після скасування за нововиявленими обставинами попередньо прийнятого за результатами розгляду цього позову рішення суду, суд першої інстанції не визначив жодну правову підставу, що надавала б йому право вчиняти такі дії.

Таким чином, враховуючи, що обставини, на які посилається заявник, не можуть вважатись нововиявленими у даній справі відповідно до приписів чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення поданої заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року та залишення без розгляду заявленого позову, таких висновків суд першої інстанції дійшов з помилковим застосуванням норм процесуального права та за відсутності на то правових підстав.

За правилами ч. 1 ст. 253 КАС України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Згідно вимог ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що, в свою чергу, призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, враховуючи повноваження надані ст. 202 КАС України, приходить до висновку про необхідність задоволення заявленої апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нової ухвали про залишення без задоволення поданої заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 202, 205, 206, 245-253, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року по справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_4 про примусове видворення за межі України - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець