Справа № 810/1200/16
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
08 квітня 2016 року 810/1200/16
Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., розглянувши в м. Києві матеріали адміністративного позову

за заявою ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ),

Командира військової частини пп НОМЕР_2

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.,-

В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), Командира військової частини пп НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 1 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Крім того, частиною 4 ст. 99 КАС України визначено, що якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач з 20 березня 2014 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації.

11 березня 2015 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року, за наказом командира в/ч пп НОМЕР_2 від 11 березня 2015 року № 71 позивач був звільнений в запас (демобілізований).

05 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із з`явою, в якій просив надати йому документи, що підтверджують його перебування у зоні проведення Антитерористичної операції (копію наказу про відрядження, довідку про безпосередню участь особи у антитерористичній операції) про що 21 серпня 2015 року отримав відповідь про відсутність у командування військової частини пп НОМЕР_2 підтверджуючих документів щодо перебування ОСОБА_1 в зоні проведення антитерористичної операції.

28 грудня 2015 року позивач звернувся зі скаргою в порядку Закону України «Про звернення громадян» до Міністерства оборони України, на яку 12 лютого 2015 року отримав лист від Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (в/ч НОМЕР_3 , м. Чернігів) про залишення скарги без розгляду.

В обґрунтуванні позовної заяви позивач зазначає, що зі скаргою до Міністерства оборони України він звертався в порядку досудового врегулювання спору.

З огляду на це, суд зазначає, що в силу положень ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

При цьому, відповідно до правил ч. 2 означеної статті військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 звертався до ВЧ НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), а в подальшому і до Міністерства оборони України із питанням отримання документів, що стосуються його перебування в зоні проведення Антитерористичної операції від час проходження ним військової служби за призивом під час мобілізації.

Таким чином, питання, викладені позивачем у заявах, скаргах стосуються його службової діяльності, а в силу приписів п.15 ч. 1 ст. 3 КАС України, відповідно до яких публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, позовна заява ОСОБА_2 пов`язана виключно з обставинами виконання ним військового обов`язку та стосується проходження ним публічної служби.

Суд наголошує на тому, що в силу приписів ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Крім того, суд зазначає, що Закон України «Про звернення громадян» не встановлює можливість досудового врегулювання порядку вирішення спору з питань проходження публічної служби, а відтак звернення позивача до Міністерства оброни України в порядку визначеному вказаним законом не є досудовим врегулювання спору в розумінні ч. 4 ст. 99 КАС України.

Суд вважає також необґрунтованим посилання позивача на лист Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, як результат розгляду його скарги до Міністерства оборони України від 28 грудня 2015 року, отриманого позивачем 04 березня 2016 року, оскільки в листі Командування Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_2 повідомлено про відсутність підстав для притягнення винних осіб до відповідальності. Водночас, відмову в розгляді скарги листом Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (в/ч НОМЕР_3 , м. Чернігів) від 03.02.2016 №502/138, як зазначає позивач в позовній заяві, він отримав 12 лютого 2016 року.

Також слід зазначити, що у позовній заяві ОСОБА_2 стверджує про те, що лист ВЧ НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) від 13.08.2015 №982 про відсутність підтверджуючих документів про перебування в зоні проведення Антитерористичної операції він отримав 21 серпня 2015 року. Поряд з цим, у скарзі на таку відповідь до Міністерства оборони України позивач вказує, що відповідь отримав 13 серпня 2015 року.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 3 ст. 99 КАС України, строк звернення позивача до суду сплив у вересні 2015 року. Водночас до суду позивач звернувся 31 березня 2016 року, про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті, тобто поза межами визначеного ст. 99 КАС України строку звернення до суду.

Суд звертає увагу позивача на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Отже, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наявних у матеріалах позовної заяви, із того чи мав заявник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути об меженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.80, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.75).

Враховуючи те, що позивачем в позові не наведено обставин, які є об`єктивно непереборними для своєчасного звернення до суду, а підстав для визнання причин пропуску встановленого ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України місячного строку звернення до суду поважними судом не встановлено, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Одночасно суддя роз`яснює, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права на звернення до суду з позовом після усунення обставин, які стали підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Пунктом 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням) повертається за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), Командира військової частини пп НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України судовий збір відповідно до квитанції № 0.0.529255609.1 від 31.03.2016 у розмірі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня 20 копійок).

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Я.В. Горобцова

Ухвала не набрала законної сили.

Суддя Я.В. Горобцова