Справа № 461/5867/13-а
Суддя: Котельва К. О.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/5867/13-а
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2016 року Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого-судді Котельви К.О.,
при секретарі Білоус М.І.,
за участі прокурора Гальчинського С.О.,
представників позивачів Гудими В.О., Безушко О.І.,
представника відповідачів Серватяк Л.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення,
Львівський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України звернувся в суд з позовом, вимоги якого в подальшому були уточнені, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.12.2012 року № 846 "Про оформлення права комунальної власності на будівлю на пл. Соборній, 6".
Позовні вимоги мотивовано тим, що будівля за адресою пл. Соборна, 6, є державною власністю, перебуває у володінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова та у користуванні Міністерства оборони України з 1939 року з ціллю розміщення Військової служби правопорядку. Однак, 07.12.2012 року відповідачем було протиправно прийнято оскаржуване рішення щодо розпорядження вказаним державним майном без погодження Кабінетом Міністрів України.
Прокурор в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити.
Представники Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова також підтримали позовні вимоги. Зазначили, що спірна будівля була націоналізована, актом №1 від 26.04.2007 р. передана військовою частиною НОМЕР_1 КЕВ м. Львова, а рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів №3-с від 08.02.1985 р. «Про встановлення меж земельних ділянок військових містечок на території м. Львова» земельна ділянка площею 0,64 га в АДРЕСА_1 , відведена Львівській КЕЧ району Прикарпатського військового округу для розміщення військових частин.
Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечував, вказавши, що всі будівлі, які були передані КЕЧ Прикарпатського військового округу, перебували лише в користуванні останньої і у власність не передавались. Міністерство оборони України після набрання чинності Законом України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» не приймало рішення стосовно закріплення спірних приміщень за військовою частиною, а, відтак, вони не набули статусу військового майна. Натомість, Постановою КМУ №311 від 05.11.1991 р. «Про розмежування державного майна між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» п. 2 доручено міністерствам, відомствам України, органам, уповноваженим управляти державним майном, здійснити до 01.01.1992 р. передачу державного майна, яке перебуває в їх віданні, до комунальної власності згідно із затвердженим цією постановою переліком. У цьому переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) відносився нежитловий фонд Рад народних депутатів. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних одиниць. Ухвалою Львівської міської ради №243 від 27.05.1999 р. «Про питання управління майном міської комунальної власності» об`єкти нерухомого майна, які є на території м. Львова і побудовані до 1939 р. і передавались в різний час виконкомом чи райвиконкомами в користування або на баланс підприємств, установ, організацій, вважаються такими, що належать до міської комунальної власності. Відтак, спірне майно є комунальним.
Заслухавши думку учасників, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали адміністративної справи судом встановлено наступне.
Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.12.2012 року №848 «Про оформлення права комунальної власності на будівлю на пл.Соборній, 6» (а.с.4) вирішено оформити територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на будівлю загальною площею 1684,04 кв.м. на пл.Соборній 6, зобов`язано відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району оформити та видати згідно з пунктом 1 свідоцтво про право власності на будівлю та зареєструвати в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Львівському комунальному підприємству «Агенція ресурсів Львівської міської ради» - взяти на баланс будівлю, зазначену у п.1 цього рішення.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 08.02.1985 року №3-с"Про встановлення меж земельних ділянок військових містечок на території м. Львова" земельна ділянка площею 0,64 га. за адресою м. Львів, пл.Соборна,6 (пл. Возз`єднання,6), відведена Львівській КЕЧ району Прикарпатського військового округу для розміщення військових частин.

Відповідно до додатку №1 Акту приймання-передачі будівель, комунальних споруд та інженерних мереж, благоустрою та території військового містечка №35 від 26.04.2007 року будівлі казарми, гауптвахти та управління, які знаходяться за адресою м. Львів, пл.Соборна,6 передані командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_1 .Криштуном начальнику Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова підполковнику ОСОБА_2 .

Згідно з даними індивідуальних карток обліку будівель №260 від 1979 року, будівлі за адресою Возз`єднання, 6, корпус 1,2,3 націоналізовані у 1993 році та згідно наказу командувача військами Прикарпатського військового округу і начальника гарнізону в них розміщувалося управління військового коменданта Львівського гарнізону.

Відповідно до матеріалів інвентаризації земель Міністерства оборони України військове містечко №105,35 пл. Возз`єднання №5/6 від 1993 року землекористувачем визначено Львівську КЕЧ району. Крім того відповідно до інвентарних карток №330,331,333 обліку основних засобів в бюджетних установах (форма№ОЗ-6) дані будівлі перебувають на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова.

Факт належного використання будинку № 6 по пл. Соборній, 6, органами Міністерства оборони СРСР, а в подальшому Міністерством оборони України, підтверджується наданими суду документами, зокрема: індивідуальними картками обліку будівель, актами інвентаризації будівель, передачі-прийняття, актами приймання виконаних будівельних робіт тощо.

Відповідно до пункту 1 загальних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що система місцевого самоврядування в Україні включає територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Крім того, відповідно до статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України" майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами, організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Вирішення питання щодо порядку вилучення і передачі такого майна, а також земель, що перебувають у державній власності, належить до компетенції Кабінету Міністрів України.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків звільнення від доказування. Більше того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних доказів набуття відповідачем права власності на спірне майно в матеріалах справи немає. Такі докази не можуть бути замінені загальними розмірковуваннями щодо загальної належності усіх неконкретизованих об`єктів нежитлового фонду на території м. Львова (які не були відчужені) до комунальної власності на підставі законодавства.

Не можуть бути прийняті судом посилання відповідача у своїх запереченнях на норми, що встановлені ухвалою Львівської міської ради №243 від 27.05.1999 року "Про питання управління майном міської комунальної власності", згідно із якою об`єкти нерухомого майна, які є на території м. Львова і побудовані до 1939 року і передавались в різний час виконкомом чи райвиконкомами в користування або на баланс підприємств, установ, організацій, вважаються такими, що належать до міської комунальної власності.

Хоча судом і встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів № 44 від 28.01.1986 року будинок № 6 на пл. Свободи (Возз`єднання) у м. Львові побудованийв кінці ХІХ ст., тобто до 1939 року, однак даний факт не може нести юридичних наслідків з огляду на наступне.

Так, постановою КМУ №311 від 05.11.1991 р. «Про розмежування державного майна між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» п. 2 доручено міністерствам, відомствам України, органам, уповноваженим управляти державним майном, здійснити до 01.01.1992 р. передачу державного майна, яке перебуває в їх віданні, до комунальної власності згідно із затвердженим цією постановою переліком. У цьому переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) відносився нежитловий фонд Рад народних депутатів. Зі змісту цих положень вбачається, що не саме по собі включення неконкретизованих об`єктів до затвердженого переліку свідчить про набуття органом місцевого самоврядування конкретного спірного майна, а фактична його передача конкретному органу місцевого самоврядування уповноваженим державним органом. Доказів такої передачі суду не подавалось.

Безпідставним також є посилання відповідача на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», про те, що майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних одиниць, оскільки факт такої передачі не доведений.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог прокурора у повному обсязі та необхідності визнання незаконним та скасування рішення виконкому ЛМР 07 грудня 2012 року № 846 «Про оформлення права комунальної власності на будівлю на пл. Соборній, 6».

Оскільки прокурор, який звернувся до суду в інтересах держави, станом на момент подачі адміністративного позову був звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат в порядку ст. 94 КАС України судом не вирішується, а такі витрати покладаються на Державний бюджет.

Керуючись ст.ст.7-12,86,161-162,167 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Позов Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 07 грудня 2012 року № 846 «Про оформлення права комунальної власності на будівлю на пл. Соборній, 6».

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.О. Котельва