Справа № 478/443/16-а
Суддя: Іщенко Х. В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 478/443/16-а пров.№ 2-а/478/6/2016
П о с т а н о в а

І м е н е м У к р а ї н и

23.02.2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Ломаги Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Казанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови від 31.12.2015 р. про закінчення виконавчого провадження ВП №46686060,

В С Т А Н О В И В :

04.02.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов'язати скасувати постанову від 31.12.2015 р. про закінчення виконавчого провадження ВП №46686060 №42701797.

Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 128 КАС України справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

31.12.2015 р. державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України " Про виконавче провадження ".

В описовій частині вказаної постанови зазначено, що "боржником здійснено нарахування, проте не здійснено виплату з відсутністю бюджетного фінансування ".

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п'ятою ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України.

При цьому слід зазначити, що відсутність коштів на виконання рішення суду, не є підставою для закриття виконавчого провадження на підставі наступного.

Відповідно до частини другої ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини " суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Згідно з частиною першою ст. 11 Закону України " Про виконавче провадження " державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак, державним виконавцем не були виконані усі дії, що передбачені законом та передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.

Так, пунктом 11 частини першої ст. 49 Закону України " Про виконавче провадження " визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою ст. 75 цього закону.

Відповідно до ст. 89 Закону України " Про виконавче провадження " державний вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно iз законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, i повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Таким чином, відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки виконання постанови суду фактично можливе.

Крім того, відповідно до ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Проте, із поданням про відстрочення або розстрочення виконання виконання судового рішення державний виконавець до суду не звертався, а отже не були виконані усі дії, що передбачені законом та передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, дії державного виконавця є протиправними та постанова про закінчення виконавчого провадження винесена відповідачем передчасно, без врахування всіх обставин у справі, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір требо стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови від 31.12.2015 р. про закінчення виконавчого провадження ВП №46686060 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чухліб Інни Володимирівни щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2015 року ВП №46686060 .

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №46686060 від 31.12.2015 року винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чухліб Інною Володимирівною.

Зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відновити виконавче провадження ВП №46686060 від 31.12.2015 року по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-а-2897/2011 виданий 13.01.2015 Казанківським районним судом Миколаївської області .

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя :