Справа № 813/6707/14
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Справа № 876/11741/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» до Львівської митниці, головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення надміру сплачений податок на додану вартість,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці, головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області в якому просило визнати бездіяльність Львівської митниці з оформлення аркуша коригування до митних декларацій: № 209140000/2014/007241 від 13.03.2014 року; № 209140000/2014/007242 від 13.03.2014 року; № 209140000/2014/011574 від 16.04.2014 року; № 209140000/2014/011569 від 16.04.2014 року; № 209140000/2014/011555 від 16.04.2014 року; № 209140000/2014/011960 від 18.04.2014 року протиправною, зобов'язати Львівську митницю внести зміни зазначені в заявах позивача № 61, 62, 64, 65, 66 від 31.07.2014 року № 63 від 23.09.2014 року шляхом оформлення аркушів коригування до вказаних вище митних декларацій та стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» () надміру сплачене ПДВ в сумі 14844, 59 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з'ясовано обставини по справі, а постанова винесена з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» оформило митні декларації на ввезення відходів з переробки товарів з чорних металів за кодами УКТЗЕД 7204 29 00, 7204 10 00 та сплатило ПДВ за ставкою 20% зокрема: МД №209140000/2014/007241 від 13.03.2014 року, ПДВ - 392,42 грн.; МД №209140000/2014/007242 від 13.03.2014 року, ПДВ - 1575,78 грн.; МД №209140000/2014/011555 від 16.04.2014 року, ПДВ - 5664,23 грн.; МД №209140000/2014/011574 від 16.04.2014 року, ПДВ - 1876,86 грн.; МД №209140000/2014/011569 від 16.04.2014 року, ПДВ - 482,54 грн.; МД №209140000/2014/011960 від 18.04.2014 року, ПДВ - 4852,76 грн. Відповідно до вище зазначених митних декларацій до бюджету сплачене ПДВ на загальну суму 14844,59 грн.

Згідно з пунктом 23 підпункту 2 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ, із змінами та доповненнями - тимчасово до 1 січня 2015 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 5 лютого 2014 р. № 43 внесені зміни до постанови КМУ від 12 січня 2011 р. № 15 «Про затвердження переліків відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2015 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість», згідно якої товари з кодами УКТЗЕД 7204 29 00, 7204 10 00 віднесено до переліку відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2015 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 269 Митного Кодексу України, - за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Після виявлення помилки ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» звернулася до Львівської митниці з листом від 22.07.2014 року про зарахування переплаченої суми ПДВ в рахунок сплати майбутніх платежів. Однак, Львівська митниця у листі від 30.07.2014 року № 13-70-52/35-6737 повідомила про відсутність підстав для зарахування в рахунок майбутніх платежів сум зайво сплачених податків.

Крім цього, підприємство звернулося до Львівської митниці з заявами № 61, 62, 63, 64, 65, 66 від 31.07.2014 року та № 63 від 23.09.2014 року про надання дозволу на внесення змін до граф 36 та 47 вище зазначених митних декларацій, оскільки на товари, які звільнені від обкладання податком на додану вартість, передбачено заповнення цих граф іншими кодами. Зокрема, у графі 36 митних декларацій помилково було вказано 000/000/000 (відсутність відповідних пільг), а має бути вказано 000/000/099 (інші товари, щодо яких законодавством установлюються пільги в обкладенні митними платежами). У графі 47 щодо платежу за кодом 028 - податок на додану вартість нараховано 20% від митної вартості товару. Однак ПДВ не повинен сплачуватися у зв'язку із звільненням від оподаткування цим податком. Тому в заявах про надання дозволу на внесення змін вказано про відсутність суми ПДВ до сплати.

Також у п'ятій колонці графи 47 митних декларацій «Спосіб платежу» проставлено код 01 «Сплата митних платежів у безготівковій формі через рахунки, відкриті на ім'я митних органів в територіальних органах Державної казначейської служби», а має бути проставлено код 06 «Сума податку, нарахована умовно, у зв'язку із звільненням від оподаткування, передбаченим Митним кодексом України, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України при поміщенні товарів у митні режими імпорту (випуск у вільний обіг), експорту».

До заяв також додано акт перевірки ДПІ у Галицькому районі №829/13-04-15-01-09/30823262 від 09.07.2014 року, яким встановлено зайву сплату ПДВ у перелічених в цій позовній заяві митних деклараціях. Натомість, Львівська митниця у листі від 26.08.2014 року №13-70-61/36-7481 повідомила про відсутність підстав для зарахування в рахунок майбутніх платежів сум зайво сплачених податків.

Частиною 7 ст. 269 Митного Кодексу України передбачено, що порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України, (на даний час визначений Положенням про митні декларації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, зі змінами. Згідно п. 33 вказаного Положення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів. Згідно п. 37 цього ж Положення після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном (на даний час визначений Порядком оформлення аркуша коригування, затвердженим наказом Мінфіну від 06.11.2012 р. № 1145, зареєстрованим у Мін'юсті 28.11.2012 р. за № 1995/22307). Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення. Оформлений митним органом аркуш коригування є невід'ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Згідно п.4 ч. 5 ст. 301 Митного Кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо митну декларацію змінено або визнано недійсною. З листів Львівської митниці від 30.07.2014 р. та 26.08.2014 р. вбачається, що відповідач визнає сам факт переплати ПДВ на загальну суму 14844,59 грн. по вищезазначених митних деклараціях і в той же час ігнорує цю обставину та не надає дозволу на внесення змін до митних декларацій, посилаючись при цьому на пункт 30.4 ст. 30 Податкового кодексу України, згідно якого платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, заховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

Однак, висновок Львівської митниці про відмову від використання пільги ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» не відповідає дійсним обставинам. Підприємство жодним чином не відмовлялося в отриманні податкової пільги. Про відсутність відмови в отриманні пільги свідчать заяви про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій та лист про повернення зайво сплачених платежів.

Більше того, підстави для відмови від вказаної пільги відсутні в законодавстві. Згідно листа ДПА України у від 20.01.2011 р. N 1390/7/16-1517-01 відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів платник податків вправі лише тоді, коли звільнення надається безпосередньо платнику податків, а не окремим операціям з постачання тих чи інших товарів чи надання тих чи інших послуг.

ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» не отримувало будь-яких пільг, які адресовані безпосередньо цьому підприємству. Пільга щодо звільнення від оподаткування операцій з ввезення відходів та брухту чорних металів застосована до групи товарів і стосується всіх платників податків, а не лише позивача. Тому, як свідчить роз'яснення ДПА, ТзОВ «ЛІК» не вправі відмовлятися від такої пільги. Отже, митний орган відмовився від своїх функцій, не здійснив ніяких дій щодо оформлення змін до митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа шляхом заповнення та оформлення аркуша коригування та повернення надміру сплаченого податку на додану вартість.

Відмовляючи у поверненні ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» надмірно сплаченого податку на додану вартість митний орган фактично позбавив позивача у праві користування та розпорядження своєю власністю, що, враховуючи норми міжнародного права, є свавільним втручанням публічних органів державної влади у майнові права.

Враховуючи вище наведене просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 р. та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснював ввезення на митну територію України (імпорт) відходи переробки товарів, що ввозяться для розміщення у митний режим переробки з чорних металів, що утворилися внаслідок армування, пароповітряної обробки, масових випробувань, сортування, замкування, зберігання на складі готової продукції та приймально-здавальницьких випробувань при переробці у готову продукцію, митне оформлення яких здійснювалось Львівською митницею.

Згодом позивач звернувся до Львівської митниці із заявою, в якій зазначив, що в митних деклараціях було допущено механічну помилку у графах 36 та 47, що спричинило нарахування зайвого платежу та його сплату. Відомості, що були зазначені в графі 36 -000/000/000, а має бути зазначено - 000/000/099. Відомості, що були зазначені в графі 47 -СП01, а має бути зазначено - СП06. Також у своїй заяві позивач просив зайво сплачену суму ПДВ зарахувати в рахунок сплати майбутніх митних платежів. Відповідно Львівська митниця відмовила у зарахуванні коштів в рахунок майбутніх платежів, про що було повідомлено позивача листом від 30.07.2014 року № 13-70-52/35-6737.

Позивач звернувся до Львівської митниці із заявами № 61 від 31.07.2014 року, № 62 від 31.07.2014 року, № 63 від 31.07.2014 року, № 64 від 31.07.2014 року, № 65 від 31.07.2015 року, № 66 від 31.07.2014 року, № 63 від 23.09.2014 року, про внесення змін до митних декларацій в частині звільнення від обкладення податком на додану вартість. Відповідач відмовив у внесенні змін до митних декларацій та у зарахуванні в рахунок майбутніх платежів сум податку на додану вартість сплачених ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» з підстав викладених у листах від № 61 від 31.07.2014 року, № 62 від 31.07.2014 року, № 63 від 31.07.2014 року, № 64 від 31.07.2014 року, № 65 від 31.07.2015 року, № 66 від 31.07.2014 року, № 63 від 23.09.2014 року.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно до статті 248 вказаного Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення. Згідно ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати).

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» передбачено, що у графі зазначаються цифрові коди податкових пільг відповідно до класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, передбачених законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД та класифікованого в графі 33 МД. Графа заповнюється, якщо сплачуються вивізне мито та/або плата або здійснюється забезпечення сплати вивізного мита відповідно до розділу X Митного кодексу України. У графі зазначаються: код виду платежу відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами; загальна сума платежу за цим кодом, що включає в себе суми відповідного платежу за ЄАД і кожним додатковим аркушем МД, що підлягає перерахуванню до державного бюджету, або на яку надано забезпечення сплати митних платежів; код за ЄДРПОУ платника - юридичної особи.

Судом першої інстанції з'ясовано, що підтверджено відповідними доказами у справі, що митне оформлення товарів позивач здійснив на підставі митних декларацій МД №209140000/2014/007241 від 13.03.2014 року; МД №209140000/2014/007242 від 13.03.2014 року; МД №209140000/2014/011555 від 16.04.2014 року; МД №209140000/2014/011574 від 16.04.2014 року; МД №209140000/2014/011569 від 16.04.2014 року; МД №209140000/2014/011960 від 18.04.2014 року (а.с. 9-20) із застосуванням 20% ставки ПДВ до оподаткування вказаних операцій, що відображено у графі 47 (нарахування митних платежів) та у графі «В» (подробиці розрахунків) в зазначених деклараціях.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.3 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації. Згідно п. 23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, тимчасово до 1 січня 2015 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно перелік зазначених відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 року № 15 «Про затвердження переліків відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2015 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість» зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2014 року № 43, яка набрала чинності з 18.02.2014 року.

У даній спірній ситуації судом вірно враховано, що згідно абз. 2 п. 46.1 статті 46 ПК України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. При цьому, внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 ПК України, шляхом подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Відповідно до ч.1 ст. 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Форма такого письмово звернення та порядок внесення змін до митних декларацій встановлені Положенням про митні декларації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р. № 450 (далі - Положення КМУ № 450). При внесенні змін до митних декларацій платники податків подають до митного органу письмове звернення за формою передбаченою вказаним вище Положенням КМУ № 450, зокрема, відповідно до п. 33 за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів. Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі. Пунктом 36 вказаного вище Положення передбачено, що зміни до митної декларації на паперовому носії, оформлення якої митним органом не завершене, вносяться до всіх аркушів цієї декларації шляхом перекреслення помилкових і зазначення правильних відомостей (або відомостей, якими доповнюється митна декларація) кульковою ручкою чорного, синього або фіолетового кольору. Кожна зміна засвідчується підписом, особи, яка подала митну декларацію, та скріплюється печаткою декларанта або уповноваженої ним особи. В електронній копії митної декларації на паперовому носії такі зміни відображаються посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації. Внесення змін до поданої митному органу електронної митної декларації здійснюється шляхом її відкликання. Заява декларанта або уповноваженої ним особи щодо відкликання електронної митної декларації надсилається декларантом митному органу у складі засвідченого електронним цифровим підписом електронного повідомлення.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами перевірки згаданих вище декларацій, митним органом було їх прийнято, а отже в силу ч. 8 ст. 264 МК України вони стали документами, що засвідчують факти, які мають юридичне значення, товар зазначений в них пройшов митне оформлення та був випущений у вільний обіг.

Згідно п. 37 зазначеного вище Положення № 450 після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за 5 формою згідно з додатком 4. Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі: отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення; необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією; необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

З огляду на викладене, суд правильно вважав, що подання позивачем заяв про внесення змін до митних декларацій, можливе за умови необхідності виправлення помилок у таких деклараціях.

Згідно п. 4 ч. 5 та ч. 6 ст. 301 МК України, повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо митну декларацію змінено або визнано недійсною, повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Отже, внесення змін до митної декларації та повернення сум відповідних митних платежів можливе з дозволу органу доходів і зборів та за наявності виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Таких обставин суду першої інстанції не було наведено.

З урахуванням наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у Львівської митниці були відсутні правові підстави для вчинення дій на виконання норм статті 269 МК України стосовно внесення змін до митних декларацій ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» та повернення зайво сплачених сум податку на додану вартість згідно заяв позивача від № 61 від 31.07.2014 року, № 62 від 31.07.2014 року, № 63 від 31.07.2014 року, № 64 від 31.07.2014 року, № 65 від 31.07.2015 року, № 66 від 31.07.2014 року, № 63 від 23.09.2014 року.

Позивач просив внести зміни до митних декларацій, що пов'язані з перерахуванням сум митних платежів за вказаними вище деклараціями, однак згаданим вище Положенням № 450 чітко передбачено випадки внесення змін до митної декларації після завершення митного оформлення, які виключають можливість коригування пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Оскільки, враховуючи подачу позивачем заяв про внесення змін до митної декларації після завершення митного оформлення, а також те, що вказані зміни пов'язані з перерахуванням сум митних платежів, то суд першої інстанції підставно вважав, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у внесенні змін до вказаних митних декларацій.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року по справі № 813/6707/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 07.04.2016 року