Справа № 725/1025/16-а
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/1025/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Слободян В.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2.

представника відповідача: Романюк Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмови зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях про визнання неправомірною відмови зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи, зазначені в трудовій книжці.

Посилався на те, що йому з 06.04.2014 року призначена пенсія за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії за віком йому як працівнику освіти не була виплачена грошова допомога в розмірі десяти місячних пенсій у зв'язку з чим він змушений був звернутися до суду з позовом.

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.06.2015 року його позов було задоволено та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях зарахувати до стажу ОСОБА_1, який визначає право на отримання грошової допомоги при виході на пенсію період строкової військової служби з 01.12.1973 року по 04.11.1975 року та період роботи викладачем у навчальному закладі І-ІІ рівнів акредитації - Чернівецькому обласному училищі мистецтв ім. С.Воробкевича з 01.07.1997 року по 31.03.2014 року.

Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено, що його загальний страховий стаж складає 42 роки 7 місяців 8 днів.

В подальшому, під час ознайомлення з матеріалами пенсійної справи, позивач виявив, що відповідачем було визначено його загальний страховий стаж для призначення пенсії як 42 роки 2 місяці 19 днів.

З даного приводу позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку загального страхового стажу для призначення пенсії, однак Управління листом №20405/10 від 30.11.2015 року відмовило йому в перерахунку страхового стажу.

Просив визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях, що була оформлена листом №20405/10 від 30.11.2015 року, щодо нарахування йому пенсії за віком із розміру страхового стажу, що складає 42 роки 7 місяців 8 днів та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати йому пенсію за віком, виходячи із розміру страхового стажу, який складає 42 роки 7 місяців 8 днів.

11.03.2016 року по адміністративній позовній заяві до Управління пенсійного фонду України в м. Чернівці було відкрито скорочене провадження.

23.03.2016 року відповідачем через канцелярію суду було подано заперечення проти позову та клопотання про призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою суду від 24.03.2016 року справу було призначено до розгляду в загальному порядку.

11.04.2016 року в ході судового розгляду судом було замінено відповідача Управління пенсійного фонду України в м. Чернівці на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили, викладені в ньому обставини. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення аналогічні змісту письмових заперечень на позов, просила в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Так, згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено, що позивач з 06.04.2014 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Чернівцях як отримувач пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з поданих до суду письмових заперечень, відповідачем було визначено загальний страховий стаж ОСОБА_1 як 42 роки 2 місяці 18 днів.

При цьому до загального страхового стажу позивача не було зараховано період строкової військової служби та період роботи викладачем у навчальному закладі І-ІІ рівнів акредитації.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до вимог ст. 8 ч.2 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За змістом ч.1 ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року «Про військовий обов'язок і військову службу», час проходження такої служби зараховується громадянам до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні копії трудової книжки, на день призову на строкову військову службу позивач працював у школі вчителем, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 19(93 року № 909, а тому перебування позивача на військовій службі повинно бути зараховано не лише до загального стажу, а і до спеціального.

За змістом ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній порядок підтвердження трудового стажу, в тому числі і спеціального, регулюється постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній" від 12 серпня 1993 року № 637. Згідно з зазначеною постановою в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів (довідок, виписів із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, та інших документів, які містять відомості про періоди роботи), виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як видно з довідки Чернівецького обласного училища мистецтв ім. С.Воробкевича від 26.06.2014 року № 148, позивач, як завідувач відділення, з 01.07.1997 року і по 22.04.2015 року був тарифікований з річним навантаженням 480 педагогічних годин викладача загальноосвітніх, гуманітарних та соціально-економічних дисциплін і 240 годин викладацької роботи поза робочим графіком за основним місцем роботи і оплата праці проводилась згідно тарифікації.

У відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04 листопада 1993 року "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" визначено, що в вищих навчальних закладах І та ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14 червня 2000 року "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" до посад педагогічних працівників належать: директор, завідувач, начальник вищого навчального закладу 1 та II рівня акредитації, професійно-технічного навчального закладу, загальноосвітнього навчального закладу, навчального закладу для громадян, які потребують соціальної допомоги та реабілітації, дошкільного навчального закладу, позашкільного навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), навчально-методичної, методичної, науково-методичної установи, навчального закладу післядипломної освіти, приймальника-розподільника для дітей органів внутрішніх справ, притулку для дітей, центру соціально-психологічної реабілітації дітей, психолого-медико-педагогічної консультації, навчально-виробничого (міжшкільного) комбінату (центру), школи - дитячого садка, інших навчально-виховних комплексів (об'єднань); їх заступники з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи; заступники директора з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи центрів професійної, медичної, фізичної та соціальної реабілітації інвалідів; ранньої реабілітації дітей-інвалідів.

Отже, відповідно до записів у трудовій книжці позивача його загальний страховий стаж складає 42 роки 7 місяців 8 днів.

Зазначені обставини встановлені ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року, а тому на підставі ч.1 ст.71 КАС України, суд визнає їх такими, що не підлягають доказуванню.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн. 00 коп. суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу.

Згідно з ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як було встановлено судом, 10.03.2016 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого останній зобов'язувався надати клієнту правову допомогу по адміністративній справі, яка буде розглядатися у Першотравневому районному суді м.Чернівці про визнання рішення про відмову зарахувати в стаж роботи весь період трудової діяльності протиправною. (а.с.9).

Пунктом 2 Договору сторони погодили, що адвокат ОСОБА_2 зобов'язується представляти інтереси замовника в суді з усіма наданими йому замовником повноваженнями, передбаченими статтями 49,51 КАС України.

На виконання умов договору сторонами було надано суду акт виконаних робіт від 11.04.2016 року, згідно якого виконавець у період з 10.03.2016 року по 11.04.2016 року виконав наступні роботи: вивчив надані відповідачем документи та виготовив адміністративний позов, на що було витрачено 2 години робочого часу; приймав участь у розгляді даної адміністративної справи у суді, на що було витрачено 0,5 години робочого часу. Вартість виконаних робіт сторони оцінили у 500 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує всі здійснені стороною документально підтверджені судові витрати на правову допомогу за наявності таких обставин: факту понесення витрат на правову допомогу до їх компенсації судом (така правова позиція відображена й у постанові Верховного Суду України від 01.10.2002 р. у справі № 30/63); документального підтвердження понесення витрат (банківська виписка з рахунку особи, що надає правову допомогу, із зазначенням оплати правової допомоги згідно договору та надходження суми від сторони по справі. Також таким документом може бути прибутковий ордер (якщо оплата проводилась у готівковій формі) чи інший розрахунковий документ).

Разом із тим, суду не було надано будь-якого розрахункового документу на підтвердження понесених витрат до їх компенсації судом.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.8, 19, 22 ч.3 Конституції України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.6, 8, 9, 10, 11, 70, 71, 72, 79, 86, 183-2 185, 186 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях, що була оформлена листом №20405/10 від 30.11.2015 року, щодо нарахування йому пенсії за віком із розміру страхового стажу, що складає 42 роки 7 місяців 8 днів.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком, виходячи із розміру страхового стажу, який складає 42 роки 7 місяців 8 днів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

В задоволенні вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн. 00 коп. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А.