Справа № 809/250/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2016 р. №809/250/16

11 год. 15 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.,

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

09.03.2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач незаконно прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт житлової нерухомості - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 80,4 кв.м., житлова площа 47,2 кв.м., за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

Ухвалою суду від 23.03.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (далі - третя особа, ТОВ "Кей-Колект") залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що на підставі договорів міни позивач набув право власності на квартиру №3 та 8/100 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1. Зазначив, що дані житлові приміщення в подальшому були об'єднані та змінені на нежитлове приміщення, власником якого є ОСОБА_5 Вказав, що 14.03.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та позивачем укладено кредитний договір, предметом застави по якому відповідно до договору іпотеки, була квартира АДРЕСА_1. Окремо звернув увагу суду, що згідно договору факторингу від 12.12.2011 року ПАТ "УкрСиббанк" передав своє право вимоги за зобов'язаннями позивача ТОВ "Кей-Колект". На його думку, відповідачем протиправно було проведено державну реєстрацію права власності на житлову нерухомість, квартиру за новим кредитором, оскільки дане житлове приміщення було змінено на офісне. Вважає, що згідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Закону України "Про нотаріат", приватний нотаріус не вправі здійснювати таку реєстрацію, при цьому в порушення вимог вищевказаного Закону при реєстрації права власності не було проведено оцінку предмета іпотеки. Крім того зазначив, що прийняття рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, згідно договору іпотеки, належить до повноважень державних реєстраторів прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча в обох випадках був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлялена про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, подала суду клопотання про відкладення розгляду справи. Суд не приймає до уваги подане клопотання, так як останнє було обгрунтоване відсутністю у ТзОВ "Кей-Колект" копії позовної заяви та додатків до неї. При цьому суд приймає до уваги те, що ТзОВ "Кей-Колект" було залучено до участі у справі в якості третьої особи ухвалою суду, а тому копія позовної заяви для останнього позивачем при поданні позову додана не була. З огляду на наведене, в суду не виникло передбаченого ч.6.ст.107 КАС України обов'язку щодо направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів, а надіслання відповідних копій ст.53 КАС України не передбачено. Третя особа водночас відповідно до ч.2 ст.54 та ч.3.ст.49 КАС України користується належними їй процесуальними правами, в тому числі можливості ознайомлення з матеріалами справи. Однак жодних причин, які б перешкоджали третій особі ознайомитись з адміністративним позовом чи одержати копії матеріалів справи судом не встановлено.

Враховуючи необхідність дотримання строків розгляду справи, встановлених ч.1 ст.122 КАС України, приймаючи до уваги наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача та третьої сторони.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних мотивів.

Судом встановлено, що на підставі договорів міни від 25.10.2002 року та 26.09.2006 року позивач набув право власності на квартиру №3 з коморою в підвалі та 8/100 ідеальних часток квартири №2, відповідно, по вул. Гнатюка Академіка, буд.2 у м. Івано-Франківськ (а.с. 7-9).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 17.09.2007 року та від 10.01.2009 року дані житлові приміщення в цілому площею 106,45 кв.м., були змінені на нежитлове приміщення, власником якого є ОСОБА_5 (а.с. 10-11).

В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2006 року між ОСОБА_5 та АКІБ "УкрСиббанк" укладено кредитний договір №82/493-06 про надання кредиту в сумі 39 600 доларів США.

На забезпечення виконання основного зобов'язання за вказаним договором між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки від 15.03.2006, відповідно до умов якого іпотекодавець (позивач) передає в іпотеку іпотекодержателю (АКІБ "УкрСиббанк") належне йому на праві власності майно, квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 80,4 кв.м., житлова площа 47,2 кв.м. та комору в підвалі площею 21.15 кв.м. (ас. 20-25).

Заборона відчуження зазначеної в договорі квартири зареєстрована в реєстрі для реєстрації заборон приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучаком Н.В. за №623.

Відповідно до дослідженого в якості письмового доказу договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 12.12.2011 року ПАТ "УкрСиббанк" (правонаступник АКІБ "УкрСиббанк") та ТОВ "Кей-Колект" домовились про відступлення первісним іпотекодержателем - ПАТ "УкрСиббанк" новому іпотекодержателю - ТОВ "Кей-Колект" прав за іпотечним договором від 15.03.2006 року, укладеним між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" (а.с. 15-19).

Судом встановлено, що 25.07.2015 уповноважена особа ТОВ "Кей-Колект" звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича з заявою про реєстрацію за ТОВ "Кей-Колект" права власності на квартиру АДРЕСА_1.

За результатом розгляду заяви ТОВ "Кей-Колект" на підставі поданих документів відповідач прийняв рішення за №23153871 від 25.07.2015 про державну реєстрацію права приватної власності на майно, квартиру АДРЕСА_1.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Частиною 1 статті 2 вказаного Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Абзацом 2 частини 1 статті 9 вказаного Закону передбачено, що у випадку, передбаченому вказаним Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 7 ст. 16 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених вказаним Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог вказаного Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Суд не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з наступних підстав.

Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб затверджений наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013р. №607/5.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 вказаного наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мінюсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок).

Абзацом 7 пункту 2 Порядку встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом №1952-IV.

В силу вимог абз. 2 п. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім випадків, передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Отже, чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, виключно у разі, якщо такі права виникають у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном.

Перелік нотаріальних дій, що вчиняє нотаріус визначається ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат". Однак, судом встановлено, що жодної нотаріальної дії, передбаченої вищевказаною нормою, з приводу набуття права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації, відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялось.

Згідно з п.46 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену у встановленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Статтею 35 Закону України "Про іпотеку" від 05.05.2003 року за №898-IV (далі - Закон №898-IV) передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вказаної вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Судом встановлено, що у матеріалах реєстраційної справи, належним чином засвідчена копія якої надана суду реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції відповідно до ухвали від 23.03.2016 року та досліджена в судовому засіданні, відсутні докази направлення письмової вимоги позивачу про усунення недоліків.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про недотримання іпотекодержателем (ТОВ "Кей-Колект") вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надсилання іпотекодавцю (позивачу) письмової вимоги про усунення порушення, які подаються держаному реєстратору відповідно до п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону №898-IV іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Таким чином, для набуття іпотекодержателем права власності на іпотечне майно необхідно провести оцінку предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності щодо визначення вартості майна на момент його набуття. Однак, такої оцінки об'єкта житлової нерухомості, квартири за адресою: АДРЕСА_1, ТзОВ "Кей-Колект" в порушення вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України проведено не було.

Відповідно до п.1 наказу Міністерства юстиції України "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" №607/5 від 02.04.2013р. у разі подання до територіальних органів Мінюсту, посадовим особам органів місцевого самоврядування, адміністраторам центрів надання адміністративних послуг, нотаріусам заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до вказаного наказу.

Судом встановлено, що оскаржене рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, винесене за результатами розгляду заяви ТОВ "Кей-Колект" щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, виникло на підставі іпотечного договору, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що при прийнятті оскарженого рішення, відповідач вийшов за межі наданих йому законом владних повноважень, оскільки прийняття рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які виникли на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, належить до виключної компетенції державних реєстраторів прав на нерухоме майно Укрдержреєстру, а не до повноважень нотаріусів.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Таким чином, суд вважає твердження позивача, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" обгрунтованим, оскільки відповідно до п.1.2.1 наявного в матеріалах справи договору від 15.03.2006 року дане нерухоме майно є предметом іпотеки за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Борисом Михайловичем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23153871 від 25.07.2015 року на майно, квартиру АДРЕСА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ЗУ "Про іпотеку", ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року за №868, керуючись ст. ст. 158 -163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 23153871 від 25.07.2015 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича щодо здійснення 25.07.2015 року державної реєстрації права власності (номер запису про право власності 10555532) квартири, об'єкту житлової нерухомості, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 80,4 кв.м., житлова площа 47,2 кв.м., за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова в повному обсязі складена 06.04.2016 року.