Справа № 2-а-1970/45/12
Суддя: Волков О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоВолкова О.Ф.,
суддів:Гриціва М.І., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю представників: позивача - Вербицького О.Р.,

відповідача - Харка Д.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскор-Україна» (далі - Товариство) до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДФС) про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року Товариство звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати неправомірними дії службових осіб відповідача щодо складання акта перевірки від 9 грудня 2011 року № 74/32-03/246276144 (далі - Акт), визнати недійсним і скасувати рішення Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України в Івано-Франківській області (далі - Управління) від 26 грудня 2011 року № 090520 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 104 526 грн 20 коп.

На обґрунтування позову Товариство послалось на те, що порушення, про які йдеться в Акті, позивач не допустив, оскільки він здійснює оптову реалізацію алкогольних напоїв виключно по оптових цінах, які не є нижчими, ніж встановлені мінімальні оптові ціни на такі алкогольні напої.

Суди встановили, що 2 грудня 2011 року ГУ ДФС провело перевірку підприємства роздрібної торгівлі оптово-торгового складу, в якому здійснює свою господарську діяльність Товариство. Перевірка проводилася на підставі наказу від 2 грудня 2011 року № 110 та направлення від 2 грудня 2011 року № 73 в присутності керівника складу та бухгалтера-касира.

За результатами перевірки складено Акт, у якому зафіксовано порушення позивачем здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії, а саме роздрібну реалізацію кінцевому споживачу сукупно на суму 873 грн 96 коп., чим порушено статтю 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР). В Акті перевірки також зафіксовано проведення розрахункової операції на повну суму покупки без реєстратора розрахункових операцій, невидачу особі, яка отримала товар, розрахункового документа встановленої форми.

Факт продажу кінцевому споживачу 2 грудня 2011 року алкогольних напоїв та невидача йому чека підтверджується поясненнями, наданими представником Товариства. Керівник складу та бухгалтер-касир не підписали Акт, про що складено акт відмови від підписання Акта.

На підставі Акта було прийнято рішення від 26 грудня 2011 року № 090520 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 104 526 грн 20 коп.

Тернопільський окружний адміністративний суд постановою від 8 лютого 2012 року позов задовольнив частково: визнав неправомірним та скасував рішення Управління від 26 грудня 2011 року № 90520 про застосування фінансових санкцій. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Постановою від 25 червня 2015 року Львівський апеляційний адміністративний суд рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення, апеляційний суд вказав, що висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, оскільки факт продажу кінцевому споживачу 2 грудня 2011 року алкогольних напоїв та невидача йому чека підтверджується поясненнями, наданими представниками Товариства.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27 липня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, установлених пунктами 1, 2, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), Товариство, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, викладеним у постановах Верховного Суду України, зокрема у наданих заявником, та посилаючись на неоднакове застосування пункту 5 частини п'ятої статті 189 КАС, абзацу шостого статті 17 Закону № 481/95-ВР, пункту 80.2 статті 80, пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, просить скасувати постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2012 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2015 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

На підтвердження наведених у заяві доводів Товариство надало рішення Вищого адміністративного суду України від 5 листопада 2012 року, 20 червня 2013 року, 3 березня, 15 травня, 18 листопада 2014 року, 2 червня, 22 липня, 8 липня, 23 вересня 2015 року (№№ К/9991/7850/11, К/9991/236/11, К-22352/10, К/800/27554/14, К/9991/41350/12, К/800/55307/14, К/800/38824/14, К/800/39035/13, К/9991/6853/11 відповідно).

Перевіривши наведені заявником доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

У справі, що розглядається, Вищий адміністративний суд України, погоджуючись із рішенням апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, оскільки факт продажу кінцевому споживачу 2 грудня 2011 року алкогольних напоїв та невидача йому чека підтверджується поясненнями, наданими представниками Товариства.

У рішеннях, наданих заявником на підтвердження наведених у заяві доводів, касаційний суд дійшов висновку, що оскільки рішення було винесено неповноважним на те органом, то суди дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій.

Оскільки обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справах, рішення у яких додано до заяви, то у задоволенні заяви Товариства слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Аскор-Україна» відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.Ф. Волков
Судді: М.І. ГрицівО.В. Кривенда
В.Л. МаринченкоП.В. Панталієнко
О.Б. ПрокопенкоІ.Л. Самсін
О.О. Терлецький