Справа № 819/3568/15
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Справа № 876/1399/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Іщук Л.П., Носа С.П.,

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Шпит І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - ГТУЮ у Тернопільській області) та зобов'язати сплатити на її користь одноразову грошову винагороду державного службовця за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, розрахованих на момент звільнення.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, її оскаржила ОСОБА_1 Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що догану від 2003 року було знято наказом № 57 від 02.12.2003, порушено норми процесуального права, оскільки їй не було надано можливості належно ознайомитися із матеріалами справи, а усі додані відповідачем докази були їй вручені безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду справи, у зв'язку з чим вона була позбавлена можливості дати з цього приводу пояснення. Посилання суду на припинення фінансування грошової виплати з державного бюджету протягом 2009-2010 років не є підставою для відмови у виплаті цих коштів. Тому просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 та прийняти нову, якою повністю задовольнити її адміністративний позов.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, представника відповідача Шпит І.П., яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 працювала в органах юстиції Тернопільської області з 15.07.1986 по 30.12.2010. Загальний стаж державної служби становить 21 рік 11 місяців 23 дні.

30.12.2010 ОСОБА_1 було звільнено з роботи у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджає продовженню роботи, згідно з пунктом 2 статті 40 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до наказу про звільнення ОСОБА_1, останній підлягали до виплати грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, вихідна допомога відповідно до ст.44 КЗпП України, грошова компенсація у розмірі 10 місячних посадових окладів згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» після надання відповідної довідки про призначення пенсії.

20.06.2011 ОСОБА_1 звернулась до ГТУЮ у Тернопільській області, а також до міністерства юстиції України з проханням виплатити грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в державних органах, однак 29.06.2011 листом № 2870/01-17-07 їй у цьому було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що постанова Кабінету Міністрів України № 212 від 24.02.2003 «Про затвердження Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків» (далі - Постанова КМУ № 212), втратила чинність згідно з постановою КМУ № 246 від 09.07.2014 (далі - Постанова КМУ № 246), тобто на момент розгляду справи у суді відсутній порядок виплати грошової винагороди, виплата грошової винагороди відповідно до положень постанови КМУ № 212 здійснювалася на підставі рішення керівника відповідного органу державної допомоги, прийняття якого є правом, а не обов'язком керівника, при цьому відповідач такого рішення не приймав. Крім того, виплата грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків проводилася лише працюючим державним службовцям, а позивач з 30.12.2010 була звільнена з посади, виплата грошової винагороди згідно з постановою КМУ № 212 тимчасово припинялась на підставі підпункту 11 пункту 4 постанови КМУ № 1036 від 26.11.2008 «Деякі питання організації бюджетного процесу» (далі - Постанова КМУ № 1036), протягом 2009-2010 року були відсутні бюджетні асигнування на виплату грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків. Також позивач, враховуючи результати щорічного оцінювання за 2002 та 2003 роки на оцінку «задовільна» та притягнення її до дисциплінарної відповідальності у 2003 році, набула право на виплату грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків лише з 2009 року, проте протягом 2009-2010 року (до 06.05.2010) дія постанови КМУ № 212 була тимчасово припинена, будь-яке фінансування таких виплат державним службовцям протягом 2009-2010 року не передбачалось і не здійснювалось.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.34 Закону України «Про державну службу» за сумлінну безперервну працю в державних органах, зразкове виконання трудових обов'язків державним службовцям видається грошова винагорода в розмірі та порядку, що встановлюються КМУ.

Постановою КМУ № 212 затверджено Порядок видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, пунктом 1 якого встановлено, що грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків видається особам, які пропрацювали безперервно на посадах державних службовців в одному або кількох органах державної влади не менше ніж 10 років. Грошова винагорода видається один раз на п'ять років за умови зразкового виконання посадових обов'язків та відсутності порушень трудової дисципліни з урахуванням щорічної оцінки виконання державним службовцем покладених на нього завдань та обов'язків. Винагорода видається, якщо за результатами проведення щорічної оцінки рівень виконання державним службовцем обов'язків та завдань оцінений, як «добрий» і «високий».

При цьому повинні враховуватися результати щорічних оцінок за п'ять років (п.2 Порядку). Пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що витрати, пов'язані з видачею зазначеної грошової винагороди, здійснюються у межах коштів, передбачених на утримання відповідних органів державної влади.

Вимогами пункту 5 вищевказаного Порядку грошова винагорода керівним працівникам і спеціалістам видається на підставі рішення керівника відповідного органу державної влади, а керівникам органів та їх заступникам - рішення керівника органу вищого рівня.

Постанова КМУ № 212 втратила чинність з 23.07.2014 відповідно до постанови КМУ № 246 «Про визнання такими, що втратили чинність, постанов Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 212 і від 02.10.2003 № 1563».

Виплата грошової винагороди згідно з постановою КМУ № 212 тимчасово припинялась на підставі підпункту 11 пункту 4 постанови КМУ № 1036, яким передбачалось, що до стабілізації економічної ситуації в країні тимчасово припинити видачу грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків. Постанова КМУ № 1036 втратила чинність з 06.05.2010 згідно з постановою КМУ № 324 від 28.04.2010.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, за результатами проведення щорічної оцінки за 2002 рік рівень виконання ОСОБА_1 обов'язків та завдань оцінений як «задовільний», за 2003 рік - «задовільний», за 2009 рік - «добрий». Оцінювання протягом 2004-2008 років не проводилось через переведення ОСОБА_1 на інші посади та перебування на таких посадах менше одного року, що виключає проходження процедури щорічного оцінювання виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань. Крім того, згідно з наказом Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції № 33 від 05.08.2003 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Крім того, у 2009 та 2010 роках рішення відповідачем про виплату грошової винагороди ОСОБА_1 за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків не приймалось.

Протягом 2009 року та до 06.05.2010 виплата грошової винагороди згідно з постановою КМУ № 212 була тимчасово припинена, фінансування такої грошової виплати з Державного бюджету України протягом 2009-2010 років не проводилось, кошторисами 2009 -2010 роки доходів та видатків не було передбачено коштів на її виплату.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі постанови КМУ № 212, яка носить рекомендаційний характер, грошова винагорода виплачується на підставі рішення керівництва відповідного органу. Крім того, грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків виплачується працюючим державним службовцям.

Враховуючи вище викладене, ГТУЮ у Тернопільській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання виплатити грошову допомогу, не підлягають до задоволення, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

З урахуванням встановлених судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем були дотримані вказані вимоги законодавства.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року по справі № 819/3568/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : Л.П.Іщук

С.П.Нос

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 12.04.2016.