Справа № 809/276/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016р. Справа № 876/5930/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з'явився

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.04.2015р. у справі №809/276/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2015р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 05.01.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що контролюючим органом: Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській обл. проведено документальну невиїзну перевірку з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_1 по митній декларації №206050000/2012/408058 від 13.09.2012р. За результатами перевірки складено акт №0030/17-01/НОМЕР_1 від 18.12.2014р. і винесено податкові повідомлення-рішення № № від 05.01.2015р., якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами в розмірі 2512,53грн., (з яких за основним платежем - 2010,02грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 502,51грн.) та відповідно збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в розмірі 5527,55грн. (з яких за основним платежем - 4422,04грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1105,51грн.). Позивач вважає такі податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та просить суд визнати їх незаконними та скасувати.

За результатами розгляду справи Івано-Франківський окружний адміністративний суд в задоволенні позову відмовив, оскільки ОСОБА_1 як декларант несе повну відповідальність за достовірність інформації, яка зазначена в поданій ним декларації, а органом доходів і зборів України від компетентних митних органів Королівства Нідерланди отримані відомості та документальне їх підтвердження свідчать про заниження митної вартості автомобіля. Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на нормах права, прийняті на підставі, у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що він не є суб'єктом даного правопорушення, так як декларантом має виступати ОСОБА_2, яка уповноважила позивача на придбання, ввезення та оформлення придбаного транспортного засобу. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 17.04.2008р. ОСОБА_1 зареєстрований Снятинською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія НОМЕР_2.

08.12.2014р. працівником Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну невиїзну перевірку з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_1 по митній декларації №206050000/2012/408058 від 13.09.2012р., про що складено акт №0030/17-01/НОМЕР_1 від 18.12.2014р.

Згідно з висновками акту перевірки встановлено, що ОСОБА_1 занижено митну вартість транспортного засобу - вантажного автомобіля марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_3, яка є базою оподаткування для справляння ввізного мита, податку на додану вартість при імпорті на митну територію України товарів, що призвело до порушення вимог статті 16 Податкового кодексу України, статті 377 Митного кодексу України по сплаті до бюджету мита, податку на додану вартість у неповному обсязі і виникненні податкового зобов'язання, у зв'язку з чим розраховано суму податкових зобов'язань у розмірі 6432,06грн., в тому числі, мито - 2010,02грн., податок на додану вартість - 4422,04грн.

За наслідками проведеної перевірки, що викладені у висновках вищевказаного акту, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення № та № від 05.01.2015p., якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами в розмірі 2512,53грн., (з яких за основним платежем - 2010,02грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 502,51грн.) та відповідно збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в розмірі 5527,55грн. (з яких за основним платежем - 4422,04грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1105,51грн.).

ФОП ОСОБА_1 через Львівську митницю ввезено транспортний засіб - вантажний автомобіль марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_3, згідно МД №206000005.2012.006520.001 від 07.09.2012р. Вказаний автомобіль був поставлений в Україну згідно договору купівлі-продажу.

При перетині митного кордону України, позивачем надано документ, який підтверджує митну вартість транспортного засобу - вантажного автомобіля марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_3, а саме фактуру-купчу-інвойс від 05.09.2012р., в якому вартість товару складає 1550 євро.

Для митного оформлення товару та нарахування митних платежів за МД №206050000/2012/408058 від 13.09.2012р. позивачем надано Івано-Франківській митниці фактуру-купчу-інвойс, укладений 05.09.2012р. між продавцем - компанією "Hanzeit Autos" та покупцем - ОСОБА_2, в якому вартість товару складає 1550 євро.

Згідно з листом-відповіддю митного інформаційного центру Королівства Нідерланди від 24.02.2014р. та доданих до нього документів, а саме: рахунка-фактури від 03.09.2012р., експортної митної декларації від 05.09.2012р. вбачається, що в ході перевірки, проведеної митними органами Голландії було встановлено, що рахунок, який був надісланий митними органами України не відповідає рахунку, який був наданий адміністрацією компанії "Van Hesteren Occasios". Транспортний засіб марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_3 за номером 20-BS-RS був проданий 03.09.2012p. компанією "Van Hesteren Occasios" громадянину України ОСОБА_1, за ціною 3500 євро.

Відповідно до вимог статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положеннями частини 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

При цьому, пунктами 4, 5 частини 5 вказаної статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України, що встановлено пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України 185.1 статті 185 ПК України.

Відповідно до положень пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Керуючись вимогами пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Разом з тим, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до вимог пункту 7 частини 1 статті 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Пунктом 2 частини 2 статті 351 МК України передбачено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України, проводиться документальна невиїзна перевірка. Предметом вказаної перевірки є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств (частина 1 статті 351 МК України).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 352 МК України, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення можуть бути використані посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі є безпідставними та жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що транспортний засіб марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_3 за номером 20-BS-RS був проданий 03.09.2012p. компанією "Van Hesteren Occasios" громадянину України ОСОБА_1, за ціною 3500 євро. Оскільки, ОСОБА_1 як декларант несе повну відповідальність за достовірність інформації, яка зазначена в поданій ним митній декларації, а органами доходів і зборів України від компетентних митних органів Королівства Нідерланди отримані рахунок-фактуру, експортну митну декларацію, що свідчить про заниження митної вартості автомобіля марки Renault, модель Kangoo, кузов НОМЕР_3 під час його ввезення позивачем на митну територію України. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення № № від 05.01.2015р. ґрунтуються на нормах права, прийняті на підставі, у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.04.2015р. у справі №809/276/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без задоволення.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.04.2015р. у справі №809/276/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 07.04.2016р.