Справа № 2а-0870/1161/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2016 р. м. Київ К/9991/61843/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Шайтанова А.С.

представника відповідача Шипілової С.-Х.І.

прокурора Генеральної прокуратури України Гудименко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011

у справі № 2а-0870/1161/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.05.2010 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 постанову суду першої інстанції скасовано. Позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 22.07.2010 № /0, № /0, від 27.09.2010 № /1, № /1, від 06.12.2010 № /2, № /2, від 27.09.2010 № /1, від 20.10.2010 № /2, від 16.12.2010 № /3.

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.2011 № 981 Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі реорганізовано та утворено Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі ДПС. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 229 Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі ДПС реорганізовано шляхом приєднання до утвореної Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів реорганізовано шляхом приєднання до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Враховуючи наведене, судом касаційної інстанції допущено заміну відповідача у справі - Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі її правонаступником - Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, прокурора, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі провела виїзну позапланову перевірку ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» з питань нарахування від'ємного значення податку на додану вартість за квітень 2010 року та бюджетного відшкодування цього податку за квітень 2010 року, яке виникло за рахунок від'ємного значення, що декларувалось у лютому, березні 2010 року, за результатами якої склала акт від 12.07.2010 № 239/08-08/00194122.

На підставі акта перевірки складено:

податкові повідомлення-рішення від 22.07.2010 № /0, від 27.09.2010 № /1, від 06.12.2010 № /2 про зменшення позивачу бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2010 року в сумі 3178865 грн.;

податкові повідомлення-рішення від 22.07.2010 № /0, від 27.09.2010 № /1, від 06.12.2010 № /2 про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 673717,20 грн., в т.ч. 518244 грн. за основним платежем та 155473,20 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

податкові повідомлення-рішення від 27.09.2010 № /1, від 20.10.2010 № /2, від 16.12.2010 № /3 про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній 1951.30 грн., в т.ч. 1501 грн. за основним платежем та 450,30 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підставою для зменшення позивачу бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та визначення податку на додану вартість за квітень 2010 року слугували висновки перевірки про порушення позивачем вимог п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4 п. 7.4, п.п. 7.7.1, п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

Податковий орган вважає, що позивач завищив бюджетне відшкодування за квітень 2010 року в сумі 3178865 грн. та занизив податкове зобов'язання з податку на додану вартість за квітень 2010 року в сумі 519745 грн. (518244 + 1501 грн.)

Такі висновки обґрунтовані тим, що отриманий доход від продажу готової продукції у квітні 2010 року є нижчим ніж виробнича собівартість такої продукції, що свідчить про те, що господарські операції позивача з придбання товарів (послуг) у квітні 2010 року в сумі, що дорівнює сумі збитків, не були направлені на отримання доходу, а відтак такі операції здійснені поза межами господарської діяльності.

У касаційній скарзі відповідач пояснює, що обсяг продажу однієї тони алюмінієвої продукції (виготовленої продукції) є меншим ніж обсяги придбаних товарів, послуг, з яких складається собівартість однієї тони реалізованої продукції.

Порядок та підстави формування податкового кредиту з податку на додану вартість, обмеження щодо включення зазначеного податку до податкового кредиту, на час виникнення спірних відносин визначалися п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі Закон № 168/97-ВР).

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 03.04.1997 № 168/97-ВР № 334/94-ВР господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є нормальним процесом здійснення господарської діяльності. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не завжди свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати доход від конкретної операції.

Зазначена позиція суду касаційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 28.02.2011 у справі за позовом дочірнього підприємства «Пілснер Україна» до Сквирської МДПІ Київської області про скасування податкового повідомлення-рішення, а також у постанові від 09.06.2015 у справі № 21-289а15 за позовом ТОВ «Волинська фабрика гофротари» до Нововолинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим суд касаційної інстанції не може визнати обґрунтованою постанову суду апеляційної інстанції, оскільки остання ухвалена без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справ.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні справи належним чином не з'ясував наявність/відсутність економічних причин отримання збитків від продажу готової продукції за ціною, яка не покриває собівартість такої продукції.

Порушення судом норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення у цій частині і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 скасувати, а справу направити на новий розгляд до цього суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В.Ланченко

Ю.І. Цвіркун