Справа № 814/1405/14
Суддя: Середа О. Ф.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2015 р. Справа № 814/1405/14

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Середи О.Ф., суддів Фульги А.П., Біоносенка В.В. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський центральний ринок, м. Миколаїв

до відповідачів:

1: Державного реєстратора Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_1, м. Миколаїв

2: Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, м. Миколаїв

3: Миколаївського міського управління юстиції, м. Миколаїв

4: Державної реєстраційної служби України, м. Київ

5: Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_2, м. Київ

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Карлет, м. Миколаїв

Суть спору: визнання протиправними дії, визнання недійсними свідоцтво від 20.12.2013 року індексний номер 15046327, зобов»язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївський центральний ринок (наддалі - позивач) звернулось до суду з позовом, зміненим заявою від 19.08.15 р. про уточнення (зміну позовних вимог) про:

- визнати протиправними дії державного реєстратора ОСОБА_1 щодо внесення запису про право власності: 16.12.2013р. о 11:09:18 на об»єкт нерухомого майна (реєстраційний номер: 1) за ТОВ «Карлет» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9287185 від 20.12.2013 року, винесене державним реєстратором Державної реєстраційної служби України ОСОБА_2;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.12.2013р., індексний номер: 15046327, видане Реєстраційною службою ММУЮ за підписом засвідченим печаткою Державного реєстратора ОСОБА_1;

- зобовязати Реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації права власності: № 3960388 від 16.12.2013 року.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідно до статті 21 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі поділу обєкта нерухомого майна або виділу частки з обєкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закривається, реєстраційний номер цього обєкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених обєктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких обєктів присвоюється новий реєстраційний номер.

Сторони подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, за відсутності представників.

За приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи. Які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

14 квітня 1987 р. була прийнята постанова ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР № 124 «Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків», якою Міністерству торгівлі УРСР було доручено протягом 2 кварталу 1987 року безоплатно передати колгоспні ринки у відання організацій споживчої кооперації (п. 2).

На виконання вказаної Постанови Міністерством торгівлі УРСР був виданий наказ «Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків» від 22.04.1987 р. № 134.

Тому, 12.05.1987 р. виконкомом Миколаївської обласної ради народних депутатів прийняв рішення № 155 «Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків», яким зобовязав обласне управління торгівлі протягом другого кварталу 1987 р. передати в установленому порядку колгоспні ринки у відання організацій споживчої кооперації.

На підставі цього рішення прийнята спеціальна постанова (наказ) обласного управління торгівлі облвиконкому та Правління Миколаївської облспоживспілки (Миколаївської обласної спілки споживчих товариств) від 22.05.1987 р. № 174 «Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків», пунктами 2 та 8 якої передбачено здійснити до 01.06.1987 р. безоплатну передачу майна Обласної обєднаної дирекції колгоспних ринків з урахуванням ринків та інших структурних підрозділів, що входили до її складу, на баланс облспоживспілки з усіма активами і пасивами та створення у складі апарату облспоживспілки управління колгоспних ринків.

На виконання спільної постанови (наказу) 18.06.1987 р. по ОСОБА_3 безоплатного приймання - передачі здійснена передача Обласної обєднаної дирекції колгоспних ринків, до складу якого входив і Центральний ринок з будівлями та іншим майном, за адресою: м. Миколаїв, пр-т Леніна, 25 та пр-т Леніна 25/12, із відання обласного управління торгівлі у відання облспоживспілки.

Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради було прийнято рішення від 27.10.2000 року № 682 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна за юридичними особами» відповідно до п.1.7 якого вирішено оформити право власності на нежитлові будівлі та споруди: за Літ. А-2 площею 8653.5 кв.м, за Літ. Ж-1 площею 38.5 кв.м, за Чіт.3-1 площею 262.1 кв.м, за Літ. М-1 площею 269.3 кв.м., за Літ. Г-1 площею 34.1 кв.м.. за Літ.Р-1 площею 137.6 кв.м., за Літ. С-1, К-1, Е-1, Я-1, Ю-1, Ю-І, столи за № 34, 35, 51-144, огорожі та споруди, які розташовані за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 25, за Миколаївськок обласною спілкою споживчих товариств у оперативному управлінні кооперативного підприємства «Центральний ринок».

Абзацем 1 пункту 1 рішення виконкому Миколаївської міської ради від 19.05.2004 р №901 «Про встановлення ідеальних часток у домоволодіннях та видачу свідоцтв про праве власності юридичним та фізичним особам» вирішено установити ідеальні частки та оформтт право власності Миколаївській обласній спілці споживчих товариств - 8157/10000 за адресою пр. Леніна. 25.

Пунктом 1.6 рішення виконкому міської ради від 26.08.2009 р. № 1728 «Про оформленні права власності на обєкти нерухомого майна за юридичними особами» вирішено оформиті право власності на нежитлову будівлю за Літ. У-2 площею 4 867, 8 кв.м., що розташована по пр Леніна, 25/12 за Миколаївською обласною спілкою споживчих товариств.

16.08.2012 р. був зареєстрований статут ТОВ «Миколаївський Центральний ринок - одним із засновників якого є Миколаївська облспоживспілка із часткою 40% в статутному капіталі.

Постановою правління Миколаївської облспоживспілки від 22.11.2012 р. № 244 прийнят рішення про передачу до статутного Фонду ТОВ «Миколаївський центральний ринок» обєкті нерухомого майна.

Обєкти нерухомого майна було передано до статутного капіталу ТОВ «Миколаївськи центральний ринок» згідно з актами приймання - передачі від 22.11.2012 №№ 1, 2.

Пунктами 1.36, 1.37 рішення виконкому Миколаївської міської ради від 14.12.2012 року № 1300 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна за юридичним особами на підставі постанови правління Миколаївської облспоживспілки та актів прийманню передачі від 22.1 1.2012 р. № 1, 2, вирішено:

- Оформити право власності на обєкти нерухомого майна, які розташовані в м. Миколаєві:

1.36. нежитлову будівлю за літ. У-2 загальною площею 4867,8 кв.м по пр. Леніна, 25/12, за ТОВ «Миколаївський центральний ринок».

1.37. На нежитловий обєкт, що складається з 8-ми основних будівель: за літ. К площею 258,8 кв.м, за літ.Н площею 273,0 кв.м, за літ. А-2 площею 8643,3 кв.м, за літ.З площею 262,8 кв.м, за літ.М площею 269,3 кв.м, за літ. Г площею 34,1 кв.м, за літ.Р площею 137,6 кв.м, за літ.Я критий навіс-павільйон/модуль Кисловодськ/на 704 торгових місця, службові будівлі та споруди по пр. Леніна, 25, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський центральний ринок».

На підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 14.12.2012 р. №1300 були видані свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна від 18.12.2012 р. серії САЕ №837842 і від 19.12.2012 р. серії САЕ № 857705.

Зазначені свідоцтва ТОВ «Миколаївський центральний ринок» відповідають вимогам статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року, яка набрала законної сили, зазначено, що відповідачами правомірно прийнято рішення та вчинені записи у Державному реєстрі прав 04.04.2014 року та 09.04.2014 року про право власності на об»єкти нерухомого майна по проспекту Леніна, 25 та проспекту Леніна, 25/12 у м. Миколаєві за ТОВ «Миколаївський центральний ринок».

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Пунктом 1 рішення виконкому Миколаївської міської ради від 29.03.2013 р. № 325 «Про скасування рішень виконкому Миколаївської міської ради від 14.12.2012 р. №1300» за розглядом заяви виконавчого директора КП «Центральний ринок» від 26.03.2013 р. з посиланням на ч.6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішено:

- скасувати п.1.7 власного рішення від 27.10.2000 р. № 682 в частині оформлення права власності на перелічені нежитлові будівлі і споруди та в частині видачі свідоцтва про право власності на дане майно.

Пунктом 2 цього рішення скасовано абзац 1 пункту 1 власного рішення від 19.05.2004 р. № 901 у частині встановлення ідеальної частки Миколаївській обласній спілці споживчих товариств на відповідний обєкт нерухомого майна і в частині видачі свідоцтва про право власності.

Пунктом 3 вказаного рішення скасовано п.1.6 власного рішення від 26.08.2009 р. № 1728 у частині оформлення права власності на відповідну нежитлову будівлю за Миколаївською обласною спілкою споживчих товариств та в частині видачі свідоцтва про право власності.

Пунктом 4 даного рішення скасовано п.1.36 власного рішення від 14.12.20012 р. № 1300 в частині оформлення права власності на відповідну нежитлову будівлю за ТОВ «Миколаївський центральний ринок» та в частині видачі свідоцтва про право власності.

Пунктом 5 оскаржуваного рішення скасовано п.1.37 власного рішення від 14.12.2013 р. № 1300 в частині оформлення права власності на відповідний нежитловий обєкт за ТОВ « Миколаївський центральний ринок» та в частині видачі свідоцтва про право власності,

Крім того, пунктом 6 рішення від 29.03.2013 р. № 325 виконком Миколаївської міської ради вирішив внести зміни до рішення від 14.12.2012 р. № 1300, виклавши його п. п. 1.55, 1.56 в наступній редакції:

« 1. Оформити право власності на обєкти нерухомого майна, які розташовані в м. Миколаєві.

1.55. На нежитлову будівлю за літ. У-2 загальною площею 4867, 8 кв. м. по пр.. Леніна, 25/12 за кооперативним підприємством «Центральний ринок».

1.56. На нежитловий обєкт, що складається з 8-ми основних будівель: за літ. К загальною площею 258,8 кв.м, за літ. Н загальною площею 273,0 кв.м, за літ. А-2 загальною площею 8643,2 кв.м, за літ. З загальною площею 262,8 кв.м, за літ. М загальною площею 269,3 кв.м, за літ. Г загальною площею 34,1 кв.м, за літ. Р загальною площею 137,6 кв.м, за літ. Я критий навіс-павильйон/ модуль Кисловодськ/ на 704 торгових місць, службові будівлі та споруди по пр. Леніна, 25, за кооперативним підприємством «Центральний ринок».

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13 грудня 2013 року у справі № 915/767/13, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.03.2014р., були визнані незаконними та скасовані пункти 4, 5, 6 рішення виконкому Миколаївської міської ради від 29 березня 2013 р. № 325.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.01.2015р. по справі № 490/548/14-а були визнані незаконними та скасовані пункти 1, 2, 3 рішення виконкому Миколаївської міської ради від 29 березня 2013 р. № 325.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.05.2014р. по справі № 814/2057/13-а частково задоволено позов ТОВ «Миколаївський центральний ринок» та визнано протиправними дії державного реєстратора щодо внесення запису про право власності 25.04.2013 р. за КП «Центральний ринок» і визнано недійсним (нечинним) свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.04.2013 р., видане КП «Центральний ринок».

Інформація № 15016004 від 20.12.2013р. за ідентифікатором пошуку адреса нерухомого майна - містить відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно по пр. Леніна,25, м. Миколаїв про власника нерухомого майна ТОВ «Миколаївський центральний ринок» дата внесення запису 25.12.2012 та опис обєкта.

Про те, що інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно містить запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно по просп. Леніна,25 у м. Миколаєві за ТОВ „Миколаївський центральний ринок свідчить наступне:

- після звернення позивача відповідачем були перенесені відомості щодо державної реєстрації за ним права власності на вищезазначене нерухоме майно з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- ухвала Вищого адміністративного суду України № К/800/51950/14 від 11.06.2015р., в якій зазначено про встановлення судом першої інстанції, що на день вчинення державним реєстратором реєстраційних дій за КП «Центральний ринок» власником нерухомого майна було ТОВ «Миколаївський центральний ринок»;

- постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015р. по справі №814/3454/14, в якій зазначено про те, що «на день вчинення державним реєстратором реєстраційних дій власником нежитлової будівлі за адресою пр. Леніна,25/12 в м. Миколаєві та нежитлового обєкта (Центральний колгоспний ринок) за адресою просп. Леніна,25 у м. Миколаєві було ТОВ «Миколаївський центральний ринок».

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що державний реєстратор, отримавши інформацію про державну реєстрацію нерухомого майна по пр. Леніна, 25 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за іншою юридичною особою ТОВ «Миколаївський центральний ринок» та технічний опис майна відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 повинен був відмовити третій особі у державній реєстрації права власності.

Оскільки право власності на обєкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: пр. Леніна, 25 у м. Миколаєві на час вчинення запису та прийняття рішення державного реєстратора - 16.12.2013р., було зареєстровано за ТОВ «Миколаївський центральний ринок» - 25.12.2012р., та за КП «Центральний ринок» - 26.04.2013р., про що свідчить інформаційна довідка від 16.04.2014р. то відповідачі повинні були витребувати нотаріально посвідчену згоду ТОВ «Миколаївський центральний ринок» та відповідно до статті 22 Закону № 1952 прийняти рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав за ТОВ «Карлет».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 1952, у разі невиконання в 5-денний термін вимог державного реєстратора щодо надання нотаріально посвідченої письмової згоди ТОВ «Миколаївський центральний ринок» державний реєстратор мав прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

З матеріалів справи вбачається, що нотаріально посвідчену згоду ТОВ «Миколаївський центральний ринок» ТОВ «Карлет» не надавав.

Пункт 16 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого ПКМУ N 868 від 17.10.2013р. передбачає, що «у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його припинення.

Хоча, відповідно до пункту 2 постанови КМУ № 868 від 17.10.2013р. постанова КМУ № 703 від 22.06.2011 року втратила чинність.

При прийнятті 20.12.2013р. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Карлет» державний реєстратор Укрдержреєстру ОСОБА_2 керувалась ч. 2 ст. 9 Закону № 1952 та п. 16 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого ПКМУ № 703 від 22.06.2011 року, тобто нормами законодавства, які втратили чинність, що на думку суду підтверджує неправомірність прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Карлет».

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає витяги з Державного реєстру прав або відмовляє у їх наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

2. Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобовязані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень":

1. У разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

2. Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

3. У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

6) заявлене право вже зареєстровано.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень":

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 15 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року (надалі Порядок № 868) визначено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до п.52 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого ПКМУ N 868 від 17.10.2013р., для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва у звязку з передачею нерухомого майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає акт приймання-передачі обєкта нерухомого майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна.

У разі коли така передача здійснюється іншою юридичною особою, заявник, крім документа, що зазначений в абзаці першому цього пункту, подає рішення органу або особи, уповноважених установчими документами такої юридичної особи або законом.

У разі коли така передача здійснюється щодо обєкта нерухомого майна, яке перебуває у спільній власності, заявник, крім документа, що зазначений в абзаці першому цього пункту, подає письмову згоду всіх співвласників, засвідчену відповідно до Закону України "Про нотаріат".

Оскільки право власності на обєкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: просп..Леніна,25 у м.Миколаєві на час вчинення запису та прийняття рішення державного реєстратора (20.12.2013р.) було зареєстровано за ТОВ «Миколаївський центральний ринок» (25.12.2012р.) 1/1 частка та за КП «Центральний ринок» (26.04.2013р.) 1/1 частка, то відповідачі повинні були витребувати нотаріально посвідчену згоду ТОВ «Миколаївський центральний ринок» та відповідно до ст..22 Закону № 1952 прийняти рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав за ТОВ «Карлет». У разі невиконання в 5-денний термін вимог державного реєстратора щодо надання нотаріально посвідченої письмової згоди ТОВ «Миколаївський центральний ринок» державний реєстратор у відповідності до ч.3 ст.22 Закону № 1952 мав прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що при здійсненні державної реєстрації права власності відповідач 1 діяв всупереч вимогам Закону № 1952 і положенням Порядку № 703, що призвело до порушення прав позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, на день вчинення державним реєстратором реєстраційних дій за ТОВ «Карлет» 20.12.2013р., власником нежитлової будівлі за адресою проспект Леніна, 25/12 в м. Миколаєві та нежитлового об'єкта (Центральний колгоспний ринок) за адресою проспект Леніна, 25 в м. Миколаєві було ТОВ "Миколаївський центральний ринок", що підтверджується свідоцтвами про право власності САЕ 837842 від 18 грудня 2012 року та САЕ 857705 від 19 грудня 2012 року.

Враховуючи це, позовні вимоги Товариства про визнання дій відповідача 1 протиправними, про скасування Рішення і про визнання недійсним Свідоцтва належить задовольнити.

Частиною 2 статті 26 Закону № 1952 встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Підставою для задоволення вимоги про зобовязання внести запис про скасування державної реєстрації прав є протиправна бездіяльність державного реєстратора. Оскільки матеріалами справи факт бездіяльності відповідачів не доведений, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Крім того, суд не може своїм рішенням підміняти державний орган на який покладено право проводити певні дії відповідно до встановленої законом процедури по внесенню до Державного реєстру прав записів.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони відповідно до вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта субєктів владних повноважень, обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 11, 71, 72, 122, 137, 158 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський центральний ринок задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо внесення запису про право власності: 16.12.2013р. о 11:09:18 на обєкт нерухомого майна (реєстраційний номер: 1) за ТОВ «Карлет» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9287185 від 20.12.2013 року, винесене державним реєстратором Державної реєстраційної служби України ОСОБА_2

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.12.2013р., індексний номер: 15046327, видане Реєстраційною службою ММУЮ за підписом засвідченим печаткою Державного реєстратора ОСОБА_1

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 186 КАС України про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до статті 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий суддя О. Ф. Середа

ОСОБА_3

ОСОБА_4