Справа № 569/3220/16-а
Суддя: Харечко С.П.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/3220/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Харечко С.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 01.08.2013 року відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» їй було призначено пенсію за вислугу років. З часу призначення пенсії і по даний час вона продовжує працювати в органах прокуратури. Виплата для неї пенсії з квітня 2015 року припинена Управлінням Пенсійного фонду України в м. Рівне. Відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема відповідно до ЗУ «Про прокуратуру». Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми ЗУ «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим законом не призначаються. Вказує, що вона сплачувала та продовжує сплачувати передбачені чинним законодавством внески, а тому має право на отримання пенсії за вислугу років.

Представник відповідача подав до суду заперечення на адміністративний позов в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, так як ОСОБА_1 продовжує працювати в органах прокуратуру. Починаючи з 01.06.2015 р. згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України…в т.ч. «Про прокуратуру». Тобто з 01.06.2015 р., пенсії, що визначені в порядку та на умовах згідно із ЗУ «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Окрім того зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до суду із пропуском строку встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також представник відповідача просив здійснив судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, однак за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд приходить до висновку про можливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, тобто в порядку скороченого провадження. на підставі п.2 ч.1, ч.2, п.4 ч.5 ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є державним службовцем, працює в прокуратурі Рівненської області та отримує з 01.08.2013 року пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» .

01 квітня 2015 року їй стало відомо про припинення виплати їй пенсії.

03 березня 2016 року вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне з заявою про поновлення виплати їй пенсії.

10 березня 2016 року управління Пенсійного фонду України в м. Рівне листом № 126/10 відмовило їй у поновленні виплати пенсії.

Суд вважає таку відмову неправомірною з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

Абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон №1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбаченим Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим, відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ (надалі - Закон №213) у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим відпали передбачені ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону, отже з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вищевказаної пенсії відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 24.08.2015 року виплата раніше призначеної позивачу пенсії підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати передбачених ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача ОСОБА_1 іншим шляхом ніж відновлення виплати спірної пенсії неможливо.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки закон, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, а пенсія за своєю природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний характер та відповідно до ст.47 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, то про порушення свого права щодо невиплати з 01.06.2015 року пенсії, призначеної відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивач дізналась 25 червня 2015 року, а з позовом до суду про поновлення виплати з 01 червня 2015 року звернулась 17 березня 2016 року і не надала доказів того, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Згідно ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, а тому вважає, що позовні вимоги слід залишити без розгляду за період з 01.06.2015 р. по 16.09.2015 р. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.158-163,167,183-2, 185-186,254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» з 17.09.2015 р.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Рівне відновити виплату ОСОБА_1, пенсії призначеної за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» з 17.09.2015 р.

Позовну заяву за період з 01.06.2015 р. по 16.09.2015 р. - залишити без розгляду.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Допустити постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя: Харечко С.П.