Справа № 810/5954/15
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5954/15 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

05 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Максюти Дмитра Вікторовича, третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, позовну заяву ОСОБА_2 до Державного реєстратора реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Максюти Д.В., третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2015 року з мотивів порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що про оскаржуване рішення позивач дізналась 02 липня 2015 року, а тому нею не порушено строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про пропущення позивачем строків звернення до суду і відсутності підстав вважати, що строки були пропущені з поважних причин.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу вимог ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, у визначенні моменту виникнення права на позов мають значення об'єктивна обставина - наявність порушеного права та суб'єктивна - момент коли особа дізналася або повинна була дізнатися про факт порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, у випадку встановлення судом обставин, що дозволяють визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, відпадають підстави для залишення без розгляду такого адміністративного позову.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було подано доказів, які б підтверджували, що про оскаржуване рішення від 12 травня 2015 року позивачу стало відомо лише 02 липня 2015 року, а з поданої копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 травня 2015 року №37685694 не вбачається, що його фотокопія була зроблена саме з цивільної справи №367/2733/15-ц 02 липня 2015 року, доказів того, що ОСОБА_4 оскаржуване рішення або вказаний вище витяг не надався раніше під час розгляду цивільної справи позивачем також документально не підтверджено.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, позивачем ставилось питання про поновлення строку на оскарження рішення Державного реєстратора реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Максюти Д.В. від 12 травня 2015 року індексний номер 21216788 про реєстрацію об'єкту нерухомого майна - незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 34,1 кв.м за ОСОБА_4

Наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними позивач обґрунтовує тим, що про порушення своїх прав їй стало відомо після постановлення Ірпінським міським судом Київської області ухвали від 02 липня 2015 року у справі №367/2733/15-ц, якою заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково.

Як вбачається із вказаної ухвали Ірпінського міського суду Київської області, 02 липня 2015 року представником позивача до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити заявлений позов шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії, зокрема, заборонити службовим особам реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції реєструвати право власності на ім'я ОСОБА_4 на будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельних ділянок за цією адресою до прийняття рішення по справі.

Таким чином, позивачем було подано заяву про забезпечення позову з метою попередження проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1, з урахуванням чого колегія суддів приходить до висновку щодо необізнаності позивача, на момент подання заяви про забезпечення позову, стосовно наявності рішення Державного реєстратора реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Максюти Д.В. від 12 травня 2015 року індексний номер 21216788 про реєстрацію об'єкту нерухомого майна - незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1», загальною площею 34,1 кв.м за ОСОБА_4

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо пропущення позивачем строку на звернення до суду за захистом своїх прав ґрунтуються виключно на припущеннях, що позивач міг дізнатися про наявність оскаржуваного рішення до 02 липня 2015 року, однак такі висновки не підтверджені жодними доказами.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Крім того, відповідно до прецедентного права Європейського Суду право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, приймаючи до уваги обґрунтування пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення ОСОБА_2 до адміністративного суду та, в свою чергу, відсутності підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до Державного реєстратора реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Максюти Д.В., третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення, а винесена судом першої інстанції ухвала від 31 грудня 2015 року на підставі ст.ст.99, 100 КАС України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду є такою, що ґрунтується на припущеннях, та помилковою.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2015 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2015 року про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 11 квітня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.