Справа № 815/3313/14
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3313/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна" до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 000662210 від 24.13.2013р. (з урахуванням технічної помилки - податкове повідомлення-рішення №000662210 від 24.12.2013р.), -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна" до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, в якій позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення №000662210 від 24.13.2013р. (з урахуванням технічної помилки - податкове повідомлення-рішення №000662210 від 24.12.2013р.) про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 180897,00 у податковій декларації за вересень 2013 року ТОВ "Сіносмарт Україна" (; 65014, Одеська обл., м.Одеса, вул. Жуковського, буд. 2); стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач не згодний з висновками акта державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №3166/15-53-22-1/35049170 від 06.12.2013р., прийнятого за результатами документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна" (ТОВ "Сіносмарт Україна") з питань правомірності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн., в податковій декларації з ПДВ за вересень 2013 та визначення впливу на декларування сплати податку на додану вартість (з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ), оскільки вважає його протиправним та прийнятим з порушенням приписів Податкового кодексу України. З огляду на зазначене вважає, що податкове повідомлення-рішення № 000662210 від 24.13.2013р. (з урахуванням технічної помилки - податкове повідомлення-рішення №000662210 від 24.12.2013р.) складене на підставі вказаного акту має бути визнано протиправним та скасовано.

Від відповідача до суду надійшли письмові заперечення, з яких вбачається, що останній підтримав висновки викладені в акті перевірки № 3166/15-53-22-1/35049170 від 06.12.2013р., та, не погоджуючись з доводами позивача, зазначає, що останні не спростовують висновків акта та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 113-118).

Відповідач явку представника до судового засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у зв'язку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, та відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

За приписами ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №311 від 06.08.2014 р. «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, яка є правонаступником державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області.

25.12.2014р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про проведення реєстрації державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним замінити відповідача - державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на її правонаступника - державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на підставі пп. 78.1.8 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, направлення на перевірку № 001112/1094 від 28.11.2013р., наказу державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № 1319 від 28.11.2013р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування товариством з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна" (ТОВ "Сіносмарт Україна"), , з питань правомірності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., в податковій декларації з ПДВ за вересень 2013р. (№ від 21.10.2013р.) та визначення впливу на декларування сплати податку на додану вартість (з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ), згідно із затвердженим планом перевірки.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області складено акт № 3166/15-53-22-1/35049170 від 06.12.2013р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ "Сіносмарт Україна", з питань правомірності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., в податковій декларації з ПДВ за вересень 2013 та визначення впливу на декларування сплати податку на додану вартість (з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ)» (а.с. 10-33), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

пп.14.1.36, пп.14.1.178, пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п.201.4, п.201.6 ст.201, п.200.1, п. 200.3, п. 200.4, п.200.6 ст. 200 Податкового кодексу України, пп.4.6.7 п.4.6 ст.4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну України № 1492 від 25.11.2011р., що призвело до завищення ТОВ "Сіносмарт Україна" залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по рядку 24 Декларації з ПДВ за вересень 2013 року у сумі 180 897 грн.

12.12.2013р. (вих. № 17) ТОВ "Сіносмарт Україна" до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області подано заперечення на акт № 3166/15-53-22-1/35049170 від 06.12.2013р. (а.с.35).

24.12.2013р. (вих. №22713/15-53-22-106/7) за результатами розгляду вказаних заперечень відповідачем результати акта № 3166/15-53-22-1/35049170 від 06.12.2013р. залишено без змін (а.с. 41-42).

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № 000662210 від 24.13.2013р., яким ТОВ "Сіносмарт Україна" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 180 897 грн. в декларації з ПДВ за вересень 2013 року (а.с. 34).

21.01.2014р. (вих. № 2) ТОВ "Сіносмарт Україна" на адресу Головного управління Міндоходів в Одеській області подано скаргу про скасування податкового повідомлення-рішення № 000662210 від 24.12.2013р. (а.с. 37).

Рішенням Головного управління Міндоходів в Одеській області від 26.03.2014р. № 809/15-32-10-02-07 про результати розгляду первинної скарги податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № 000662210 від 24.12.2013р. залишено без змін, скаргу ТОВ "Сіносмарт Україна" - без задоволення (а.с. 44-48).

11.04.2014р. (вих. № 10) ТОВ "Сіносмарт Україна" на адресу Міністерства доходів та зборів України направлено скаргу про скасування податкового повідомлення-рішення № 000662210 від 24.12.2013р. (а.с. 39).

Рішенням Міністерства доходів та зборів України від 23.04.2014р. №7343/6/999900111 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №000662210 від 24.13.2013р. та рішення прийняте за розглядом первинної скарги залишено без змін, скаргу - без задоволення (а.с. 50-53).

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, звернувся з позовом до суду, в якому просить його скасувати.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч. 3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи, які повинні дотримуватися при реалізації повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.181 п. 14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону України №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст.9 Закону України №996-XIV визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм закону, відсутність первинних документів, які підтверджують проведення господарських операцій (платіжні документи, видаткові та податкові накладні, акти виконаних робіт тощо) безспірно позбавляє платника податку права на включення сплачених (нарахованих) сум за такими операціями до валових витрат та до податкового кредиту.

Зі змісту п. 201.1 ст.201 ПК України (редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із визначених у цій статті способів.

Пунктом 201.4 ст.201 ПК України встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.3 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст.200 ПК України визначено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 200.6 ст.200 ПК України визначено, що платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Пп.4.6.7 п.4.6 ст.4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Мінфіну України №1492 від 25.11.2011р. (чинного на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення), передбачено, що рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.

Актом перевірки зафіксовано, що ТОВ "Сіносмарт Україна" подано до ДПІ декларацію з податку на додану вартість за вересень 2013 року (вх. № 7 від 21.10.2013р.), згідно якої залишок від'ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, відображений у рядку 24 податкової декларації, складає 199723 грн. (а.с. 14).

Зі змісту акта перевірки №3166/15-53-22-1/35049170 від 06.12.2013р. вбачається, що причиною виникнення по рядку 24 Декларації за вересень 2013 «залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду», є:

збільшення показника за рядком 21.3 Декларації з ПДВ за січень 2012 р. (зменшено/збільшено залишок від'ємного значення за результатами перевірки податкового органу) суму 113769 грн., внаслідок того, що підприємством на виконання постанови Одеської апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011р. №2-а/1570/790/2011, було враховано результати акта перевірки №16959/23-512/35049170 від 15.12.2010р. з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2009 р., яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в квітні 2009р.;

включення до складу рядка 24 сум ПДВ, які були охоплені попередньою перевіркою (акт №7380/23-50/35049170 від 18.10.2011р.), за результатами перевірки показника рядка 24 по Декларації за червень 2011 року підтверджено у сумі 18621 грн. та не підтверджено у сумі 63226 грн.(а.с. 16).

Як було встановлено судом під час розгляду адміністративної справи № 2а/1570/790/2011 за результатами позапланової невиїзної перевірки 15.12.2010 р. податковим органом складено акт № 16959/23-512/35049170. Згідно вказаного акту, в порушення п.1.8 ст.1, п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7. ст.7 Закону України №168/97-ВР від 03.04.1997 р. "Про податок на додану вартість" ТОВ "Сіносмарт Україна" завищено заявлену суму бюджетного відшкодування у розмірі 113 769,34 грн. На підставі вказаного акту перевірки 20.12.2010 р. ДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення №/0, згідно якого позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за червень 2009 року у розмірі 113 769,34 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25.07.2011 р. у справі №2а-1570/790/2011 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна", треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю "Експаком", відкрите акціонерне товариство "Берегівський комбінат хлібопродуктів" до державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси, Головного управління державного казначейства України в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.12.2010 р., скасування акту ДПІ у Приморському районі міста Одеси від 15.12.2010 р. № 16959/23-512/35049170, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі міста Одеси № /0 від 20.12.2010 р., за яким товариству з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна" зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 113769,34 гривень, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011р. у справі №2а-1570/790/2011 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.07.2011 р. у справі №2а-1570/790/2011 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна" відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.05.2013р. №К9991/7077/12 постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011р. у справі № 2а-1570/790/2011 скасовано; постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.07.2011 у справі № 2а-1570/790/2011 залишено в силі.

Як зазначено позивачем та не спростовано належними та допустимими доказами відповідачем, напередодні перевірки ТОВ "Сіносмарт Україна" отримано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 29.05.2013р. №К9991/7077/12, в зв'язку з чим позивачем зменшено показник рядка 24 податкової декларації з ПДВ шляхом подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість та довідки про залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів (уточнюючий) за листопад 2013р., яким коригувався в тому числі вересень 2013 року (період за який проводилась перевірка) (а.с.55-58). В матеріалах справи наявна квитанція №2 про прийняття електронного документа відповідачем від 29.11.2013р. в 11:34:33 (а.с. 59).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем розпочато позапланову перевірку в день її призначення, тобто 29.11.2013 р. Таким чином, на момент початку перевірки відповідачем отримано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість та останній був повідомлений про коригування показника по рядку 24 податкової декларації з ПДВ, відповідно до якого показник 24 рядка склав 85954,00 грн. (а.с.58), що менше, ніж 100 тис. грн.

Водночас, відповідно до пп. 78.1.8 п.78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Разом з тим, щодо доводів позивача стосовно впливу процедурних порушень, допущених працiвниками контролюючих органiв пiд час проведення перевiрки, на правомiрнiсть винесених за їх наслiдками податкових повiдомлень-рiшень слід зазначити таке. Вищий адміністративний суд України виходить з того, що правовi наслiдки процедурних порушень, допущених пiд час проведення виїзних (документальних та фактичних) та документальних невиїзних перевiрок, є рiзними.

Так, згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24.12.2010 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа: Державна податкова адміністрація в Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Така позиція цілком узгоджується з приписами ст. 67 Конституції України, яка гласить, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відтак, процедурні порушення, допущені контролюючим органом при призначенні та /або проведенні перевірки не можуть бути обставиною, яка звільняє платника податків від відповідальності за невиконання його податкового обов'язку.

Відповідно п. 78.4-78.5 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, направлення на перевірку № 001112/1094 від 28.11.2013р., копію наказу державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № 1319 від 28.11.2013р. вручені під розписку 29.11.2013р. головному бухгалтеру ТОВ "Сіносмарт Україна" (а.с. 119-120). Перевірку проведено з відома та у присутності директора ТОВ "Сіносмарт Україна" Нестерова Олександра Сергійовича, що не заперечувалось та не спростовувалось під час судового розгляду представником позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 3166/15-53-22-1/35049170 від 06.12.2013 р., згідно висновків якого встановлено завищення позивачем залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по рядку 24 Декларації з ПДВ у сумі 180897,00 грн.

Зазначений висновок відповідача обґрунтовано тим, що: серед постачальників позивача виявлено таких, що надали "ризиковий" податковий кредит, не задекларувавши податкових зобов'язань, а також здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру), а саме ТОВ "УКРТРАНЗИТ" на суму ПДВ в розмірі 14346,59 грн., що призвело до завищення суми від'ємного значення по рядку 24 Декларації у розмірі 2783 грн.; позивачем допущено технічну помилку з подвійного врахування однієї і тієї ж самої податкової накладної від постачальника ТОВ "АЛЬБАТРОС" на суму ПДВ в розмірі 1118,75 грн.; позивачем незаконно відображено суму від'ємного значення з ПДВ в розмірі 113769,34 грн., оспорювану в судовому порядку (справа № 2а/1570/790/2011); позивачем відображено суму від'ємного значення з ПДВ в розмірі 63226,00 грн., яку відповідно до акта перевірки позивача № 7380/23-50/35049170 від 18.10.2011 р. було визнано неправомірно сформованою.

Щодо висновків податкового органу, що серед постачальників позивача виявлено таких, які надали "ризиковий" податковий кредит, не задекларувавши податкових зобов'язань, а також здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру), а саме ТОВ "УКРТРАНЗИТ" на суму ПДВ в розмірі 14346,59грн., суд зазначає наступне.

В акті перевірки (п.3.14.3 та п.3.14.4) зафіксовано, що між позивачем та ТОВ "УКРТРАНЗИТ", , укладено Договір №35 від 08.04.2013р., на виконання якого ТОВ "УКРТРАНЗИТ" складено акти виконаних послуг та податкові накладні (а.с. 20). Суми податку на додану вартість по вищевказаному договору включено позивачем до складу податкового кредиту та відображено у бухгалтерському обліку.

Відповідачем, з урахуванням висновків акта перевірки № 95/15-54-2203 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранстранзит», по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ «ПНЕВМО-АВТО (), ТОВ «ВО ПРОДТРАНССЕРВІС (), ТОВ «ТВ ТРАНС» (), ТОВ «ТАУРУС 11» (), ТОВ «К-ЛЕВЕР» (), ТОВ «Абсолют компані» (), ТОВ «АДПМ» (), ТОВ «РАРТ» (), ТОВ «АРТИС» () за періоди з 01.07.2012р. по 30.04.2013р.», здійсненої ДПІ у Суворовському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, якою не визнано по ланцюгу постачання податковий кредит, сформований ТОВ "Сіносмарт Україна" від постачальника товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранстранзит», в зв'язку з чим відповідач дійшов висновку, що ТОВ "Сіносмарт Україна" завищено суми податкового кредиту з ПДВ всього у розмірі 2783 грн. за квітень 2013р., що призвело до завищення суми від'ємного значення по рядку 24 Декларації у розмірі 2783 грн. у квітні 2013р. (а.с. 25).

Однак, суд не погоджується з наведеними висновками податкового органу, оскільки останнім не доведено неправомірності формування позивачем податкового кредиту з ПДВ всього у розмірі 2783 грн. за квітень 2013р., не надано до суду жодних доказів щодо встановлення зазначеного порушення у квітні 2013р., зокрема акту перевірки, в якому зафіксовано вказане порушення та рішення прийнятого на його підставі.

Водночас, суд не приймає до уваги твердження позивача щодо неправомірності обґрунтування висновків про порушення ТОВ "Сіносмарт Україна" податкового законодавства України в тому числі посиланням на численні акти перевірок інших податкових органів, оскільки відповідно до ст.83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи. Таким чином, серед іншого, податкова інформація є також підставою для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок.

Разом з тим, визначеним законодавством обов'язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Відтак, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість дослідженню підлягає реальність відповідних господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентами. Крім того, оцінці суду підлягають наявність належним чином оформлених первинних документів, які стали підставою для формування показників податкової звітності, використання платником податків придбаних товарів (робіт, послуг) в межах господарської діяльності.

Отже, під час дослідження обсягу податкових прав і обов'язків платника за господарською операцією суд не обмежується перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а оцінює всі докази в сукупності та взаємозв'язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції. Аналогічна позиція, викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015 р. в справі № К/800/17762/13.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення про зменшення суми від'ємного значення обґрунтовано в тому числі незаконністю декларування від'ємного значення, сформованого за рахунок податкового кредиту по господарських операціях позивача з постачальниками позивача в тому числі без самостійного дослідження господарських операцій останнього та первинних документів, які підтверджують проведення таких господарських операцій. При цьому висновки акту обґрунтовані посиланнями на акти перевірок підприємств, з переважною більшістю яких позивач навіть не мав господарських взаємовідносин.

З урахуванням вищевказаних норм та матеріалів справи, суд вважає, що відповідач, складаючи акт за результатами проведеної перевірки, не врахував всіх обставин, а також керувався лише припущеннями щодо фіктивності укладених договорів між позивачем та його контрагентами, спираючись на акти про неможливість проведення зустрічних звірок та листи (податкову інформацію) інших податкових органів та, без самостійного дослідження господарських операцій.

Жодна норма податкового законодавства не вимагає від платника податків контролювати законність державної реєстрації, видачі свідоцтва платника ПДВ, сплату до бюджету податків та ведення бухгалтерського та податкового обліку своїх контрагентів. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба. Таким чином, сама по собі несплата податку продавцем (у томі числі і ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв'язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення становить втручання у мирне володіння майном суб'єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Розглядаючи справу "Інтерспав" проти України про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: "коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань".

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За таких обставин, покупець (позивач) не може нести відповідальність за можливе порушення податкового законодавства постачальником-контрагентом, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Так, оскаржуване податкове повідомлення-рішення серед іншого обґрунтовано неврахуванням позивачем вимог акта перевірки № 7380/23-50/35049170 від 18.10.2011 р., яким визнано незаконним декларування від'ємного значення з ПДВ в розмірі 63226,00 грн. Однак, висновок, викладений в зазначеному акті, не знайшов свого відображення в окремому податковому повідомленні-рішенні, надісланому (врученому) відповідно до вимог ст.58 Податкового кодексу України.

Водночас суд зазначає, що акт є службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації при виявленні порушення вимог законодавства. Акт про результати перевірки не породжує для суб'єкта господарювання ніяких прав та обов'язків. Так, факт проведення перевірки та зафіксовані в акті обставини не спроможні порушити права особи та останній складається виключно на реалізацію компетенції суб'єкта владних повноважень, в даному випадку - відповідача. Разом з тим, чинне законодавство не містить обов'язку платника податку враховувати під час декларування висновки актів перевірки податкових органів.

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2014р. у справі №1570/4316/2012 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна" до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 01.11.2011 р. задоволено частково та, серед іншого, визнано дії ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області по встановленню завищення залишку від`ємного значення з ПДВ за червень 2011 року в сумі 63226,00 грн. протиправними. Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2014р. у справі №1570/4316/2012 набрала законної сили 04.02.2016р. (а.с. 141-147). При цьому суд дійшов висновку, що дії відповідача по формулюванню висновку акта про завищення залишку від`ємного значення з ПДВ за червень 2011 року у сумі 63226,00 грн. без винесення податкового повідомлення-рішення є незаконними та не обґрунтованими з огляду на те, що позивач задекларував відповідні показники відповідно до наданих йому контрагентами первинних та податкових документів, відтак порушується право позивача на самостійне декларування податкового зобов'язання та податкового кредиту, в зв'язку із чим, вказані дії визнано судом протиправними на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про безпідставність висновків відповідача про незаконність відображення суми від'ємного значення з ПДВ в розмірі 113769,34 грн., оспорюваної в судовому порядку (справа № 2а/1570/790/2011) та суми від'ємного значення з ПДВ в розмірі 63226,00 грн., яку відповідно до акта перевірки позивача № 7380/23-50/35049170 від 18.10.2011 р. було визнано неправомірно сформованою. Також відповідачем не надано документального підтвердження та не обґрунтовано висновків, що ТОВ "Сіносмарт Україна" завищено суми податкового кредиту з ПДВ всього у розмірі 2783 грн. за квітень 2013р., що призвело до завищення суми від'ємного значення по рядку 24 Декларації у розмірі 2783 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №000662210 від 24.13.2013р. (з урахуванням технічної помилки - податкове повідомлення-рішення №000662210 від 24.12.2013р.) має бути визнано протиправним та скасовано в частині зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 179778,34 грн. (63226,00 грн.+ 113769,34 грн.+ 2783 грн.). В іншій частині оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та не підлягає скасуванню, а наведені позивачем доводи не спростовують висновків, наведених а акті перевірки № 3166/15-53-22-1/35049170 від 06.12.2013р., та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Водночас висновки податкового органу про встановлення розбіжності у податковій звітності щодо завищення податкового кредиту ТОВ "Сіносмарт Україна" внаслідок віднесення до складу податкового кредиту у квітні 2013 року суму ПДВ 1118,75 грн. по податковій накладній № 7 від 01.04.2013р., виписної ТОВ «Альбатрос», код 31034684, за здійснення операції з оренди приміщення, які не підтверджено документами бухгалтерського обліку, та які у ході перевірки не надають змогу здійснити зв'язок із господарською діяльністю підприємства є обґрунтованими та не спростовані позивачем належними та допустимими доказами.

З огляду на зазначене суд вважає, що оскаржуване повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № 000662210 від 24.13.2013р. (з урахуванням технічної помилки - податкове повідомлення-рішення №000662210 від 24.12.2013р.) є таким, що підлягає частковому скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.71 цього КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Сіносмарт Україна" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, за подачу даного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 361,79 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 112 від 26.05.2014р., № 129 від 11.06.2014р. (а.с. 80, 87).

Водночас, суд не приймає до уваги документи, надані представником позивача на підтвердження здійснених ТОВ "Сіносмарт Україна" судових витрат, зокрема копію договору про надання юридичних послуг № 300316 від 30.03.2016р. (а.с. 184-186) та додаткової угоди № 1 до договору № 300316 про надання юридичних послуг від 30.03.2016р. (а.с. 187), акту надання послуг № 8 від 31.03.2016р., платіжного доручення №64 від 30.03.2016р. (а.с. 189), оскільки із вказаних документів не вбачається, що особа яка приймала участь у судовому засіданні має будь-яке відношення до товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Акорд», з якою позивачем було укладено вищезазначений договір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 128, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Замінити державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на її правонаступника - державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна" до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 000662210 від 24.13.2013р. (з урахуванням технічної помилки - податкове повідомлення-рішення №000662210 від 24.12.2013р.), - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № 000662210 від 24.13.2013р. (з урахуванням технічної помилки - податкове повідомлення-рішення №000662210 від 24.12.2013р.) в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 179778,34 грн. (сто сімдесят дев'ять тисяч сімсот сімдесят вісім гривень 34 коп.).

Стягнути з державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сіносмарт Україна" (65014, Одеська обл., місто Одеса, вул.Жуковського, буд. 2, ) судовий збір у розмірі 361,79 грн. (триста шістдесят одна гривня 79 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Г.П. Самойлюк