Справа № 206/663/13-а (2-а/206/18/13)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2016 рокусправа № 206/663/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року в адміністративній справі

за позовом Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради

до ОСОБА_1

про стягнення надміру виплачених коштів,-

в с т а н о в и в :

Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради у лютому 2013 року звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 4328,68 грн., як надміру виплачену суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська та залишити позовну заяву без розгляду.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради та отримувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів у періоди: з 01.03.2010 по 31.08.2010, з 01.03.2011 по 31.08.2011, з 01.10.2011 по 31.03.2012.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради № 5185 від 11.09.2012 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги з 01.04.2010, оскільки позивачем було отримано інформацію від ВДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, що ОСОБА_2 (батько дитини) сплачувались аліменти на користь ОСОБА_1 у період з 05.03.2010 по 25.07.2012.

Позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відшкодування надміру виплачених коштів допомоги у розмірі 4328,68 грн., оскільки у батька дитини наявна можливість її утримувати.

У зв'язку з несплатою ОСОБА_1 вказаних сум допомоги у добровільному порядку, Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради звернулось з відповідним позовом до суду.

Ухвалюючи рішення в адміністративній справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення позовних вимог, адже не взяв до уваги приписи Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 50 КАС України встановлено вичерпний перелік випадків, за яких громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень, а саме: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення УПСЗН з фізичної особи надміру сплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

Спірні правовідносини врегульовані Сімейним кодексом України та Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006.

Колегія суддів зазначає, що вказані нормативно-правові акти не містять норм, які б надавали органу праці та соціального захисту населення звертатись до адміністративного суду з позовом про стягнення з одержувача надміру сплаченої допомоги.

При цьому суд першої інстанції не визначив характер спірних правовідносин, адже за змістом ст. 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктом цивільних прав.

Отримавши відповідні виплати, відповідач набула право власності на них та їй, як власниці цих грошових коштів, належать права щодо володіння, користування та розпорядження останніми.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України в постанові від 22 вересня 2015 року, яка в силу приписів ч. 2 ст. 161 КАС України є обов'язковою для суду.

Переданий на вирішення суду спір між фізичною особою та органом державної влади не носить публічно-правовий характер, а випливає із приватно-правових правовідносин, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України така категорія спорів відноситься до компетенції місцевих загальних судів та має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року в адміністративній справі № 206/663/13-а скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова