Справа № 196/233/16-а
Суддя: Гудим О. М.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/233/16-а
№ провадження 2-а/196/17/2016
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області ГУДИМ О.М., розглянувши у порядку скороченого провадження в смт.Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області щодо перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся з позовом в порядку адміністративного судочинства до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області щодо перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є учасником бойових дій, інвалідом війни ІІ групи внаслідок поранення, контузії, отриманого при виконанні інтернаціонального обов`язку в Афганістані, та особою, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданим Царичанським воєнним комісаріатом Дніпропетровської області від 12.02.1996 р., посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_2 , виданим Управлінням соціального захисту населення Царичанського району Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року, довідкою Царичанського об`єднаного райвійськкомату за №268 від 28.07.2008 року, свідоцтвом про хворобу №8 від 28 травня 2008 року, видане ВЛК Царичанського об`єднаного військового комісаріату Дніпропетровської області.

12 січня 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області із заявою про перерахунок пенсії як ветерану війни-інваліду війни ІІ групи.

22 січня 2016 року Управління ПФУ України в Царичанському районі Дніпропетровської області листом за №П-4/16 йому відмовило в перерахунку пенсії.

Він перебуває на обліку в УПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області з 02 грудня 2008 року.

Відповідно до ст.18 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Згідно з вимогами ст.20 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб залежно від причини інвалідності інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, поділяються на такі категорії:

а) інваліди війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

б) інші інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Відповідно до вимог п.5 ст.21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах, зокрема інвалідам війни II групи - 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Сттатею 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено мінімальні розміри пенсій по інвалідності інвалідам війни з числа солдатів та матросів строкової служби ІІ групи у розмірі трьох з половиною мінімальних пенсій за віком ( в редакції Законів №456/95-ВР від 23.11.1995 року).

Згідно вимог ст.25 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії по інвалідності підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Законами України "Про Державний бюджет на 2006 рік" та "Державний бюджет на 2007 рік" зупинено дію статті Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення мінімального розміру пенсії, та встановлено на ті роки інші розміри мінімальної пенсії по інвалідності.

Враховуючи внесені зміни до Закону України №2262-ХІІ, обчислення йому пенсії здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в межах положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", частиною 7 якої зазначено, що мінімальний розмір пенсії по інвалідості встановлюється в розмірі:

- інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби І групи - у розмірі 120 відсотків, ІІ групи - 110 відсотків, ІІІ групи - 105 відсотків прожиткового мінімуму для осіб,сякі втратили працездатність;

- інвалідам з числа єфрейторів (страших солдатів) і сержантів, старших матросів і старших строкової служби у розмірі 110 відсотків від мінімальних розмірів пенсій, передбачених для інвалідів з числа солдатів і матросів строкової служби.

Пунктом 29 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України", Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін деяких законодавчих актів України" статтю 22 зазначеного Закону було змінено щодо встановлення мінімальних розмірів пенсії по інвалідності.

Рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення п.29 розділу ІІ "Внесення змін до деяких актів законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було змінено статтю 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано неконституційним та втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом згідно ч.2 ст.152 Конституції України. Такі висновки узгоджуються із п.2 Рішення Конституційного Суду України, в якому міститься також роз`яснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішенням Конституційного Суду України неконституційними не підлягають застосуванню.

Отже, він має право на отримання пенсії в розмірі не менше трьох з половиною мінімальних пенсій за віком.

Норми статті 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вважаються діючими ( в редакції Законів №456/95-ВР від 23.11.1995 року) з 22 травня 2008 року.

Право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне стархування" "1058-ІV від 09 липня 2003 року і означає, що особі, яка має одночасне право на різні види пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ст.19 ч.11 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за контституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, вважає, що при призначенні йому розміру пенсії застосуванню підлягають вимоги ст.22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції законів №456/95- ВР від 23.11.1995 року).

Оскільки, йому слід визначити пенсію з урахуванням мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього пржиткового мінімуму перерахунок йому пенсії повинен проводитися з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Зміни, внесені до статті 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" значно звужують його право на отримання встановленого законом розміру пенсії, тому їх застосування та застосування норм постанов Кабінету Міністрів України протирічить вимогам Коснтитуції України та приписам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, прийняття рішень Коснтитуційним Судом України УПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області повинно було здійснити перерахунок йому пенсії та здійснювати виплати у розмірах, передбачених законом з дати визнання Коституційним Судом України неконституційності положень законів про бюджет за відповідний рік, які обмежили зазначені виплати.

Вважає, що дії УПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області щодо проведення розрахунку йому пенсії по інвалідності не у відповідності до вимог ст.33 Закону України "Про пенсійне забезпеченняч осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме у розмірі менше трьох з половиною мінімальних пенсій за віком за період з 01 січня 2014 року по теперішній час, неправомірними.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.19, 46, 147,150, 152 Конституції України, ст.ст.18, 20-22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осбі", ст.ст.10, 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", прохає:

- визнати дії УПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області щодо проведення розрахунку пенсії ОСОБА_2 по інвалідності не у відповідності до вимог ст.22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Законів №456/95-ВР від 23.11.1995 року), а саме: у розмірі менше трьох з половиною мінімальних пенсій за віком як інваліду війни ІІ групи за період з 01 січня 2014 року по теперішній час неправомірними;

- зобов`язати УПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області провести перерахунок та в подальшому виплачувати пенсію ОСОБА_2 по інвалідності не у відповідності до вимог ст.22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Законів №456/95-ВР від 23.11.1995 року), а саме: у розмірі менше трьох з половиною мінімальних пенсій за віком як інваліду війни ІІ групи за період з 01 січня 2014 року по теперішній час, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з нарахуванням підвищення пенсії по інвалідності відповідно до ст.25 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Представник відповідача на обґрунтування невизнання адміністративного позову у письмових запереченнях посилається на наступні обставини:

- ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Розмір пенсії визначено з урахуванням ст.ст.21, 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та відповідних постанов Кабінету Міністрів України із внесеними змінами;

- постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету від 06.07.2011 року № 745, яка набрала чинності 23.07.2011 року, встановлено, що у осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, розмір пенсії по інвалідності не може бути нижче: інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби І групи у розмірі 120 відсотків, ІІ групи 110 відсотків, ІІІ групи 105 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам з числа єфрейторів(старших солдатів) і сержантів, старших матросів строкової служби у розмірі 110 відсотків, з числа прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і державної пожежної охорони 120 відсотків, а з числа осіб офіцерського складу та осіб начальницького складу (крім молодшого) органів внутрішніх справ і державної пожежної охорони 130 відсотків відповідних мінімальних розмірів пенсій, передбачених для інвалідів з числа солдатів і матросів строкової служби;

- постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення з 1 січня 2012 року визначення мінімального розміру пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не змінено (у відсотках від прожиткового мінімуму);

- Законом України Про Державний бюджет України на 2011 рік встановлено, що у 2011 році норми та положення статей 14, 22, 37 та ч.3 ст.43 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. За прийнятим 26.12.2011 року Рішенням Коснтитуційного Суду України №20-рп/2011 у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" вищезазначені норми визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційними);

- Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення встановлено, що з 1 січня 2012 року інвалідам війни та учасникам бойових дій, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів війни І групи 285 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІ групи 255, ІІІ групи 225, учасників бойових дій 165 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів;

- пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" встановлено, що у 2014 році норми і положення статей 14, 22, 37 та 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік;

- пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що у 2015 році норми і положення статей 14, 22, 37 та 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2015 рік;

- пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено, що у 2016 році норми і положення статей 14, 22, 37 та 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2016 рік;

- вважають, що для перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст.25 ЗУ "Про внесення змін і доповнень до ЗУ "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ не має правових підстав, позовні вимоги не визнають.

Вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи внаслідок поранення, отриманого при виконанні інтернаціонального обов`язку в Афганістані, та особою, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів інвалідів війни, що підтверджено копією посвідчення (а.с.9-11).

12.01.2016 року ОСОБА_3 звернувся до УПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області з заявою про перерахунок йому пенсії як інваліду війни ІІ групи з моменту порушення виплат у зв`язку зі змінами в законодавстві (а.с.12).

Згідно відповіді УПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області від 22.01.2016 року №П-4/16 в перерахунку пенсії ОСОБА_2 було відмовлено.

ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області з 02.12.2008 року та отримує пенсію як інвалід війни 2 групи. Відповідно до ст.ст.18, 20 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб № 2262-Х11 ОСОБА_2 , як інвалід війни, має право на отримання пенсії по інвалідності на умовах і в порядку цього Закону. Той факт, що ОСОБА_2 має право на отримання пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, як інвалід війни 2 групи є безспірним у даній справі.

Згідно ст.21 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, зокрема для інвалідів ІІ групи в розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення (заробітку). Статтею 22 зазначеного Закону встановлено мінімальні розміри пенсій по інвалідності інвалідам війни з числа солдат і матросів строкової служби 2 групи у розмірі 110 % від прожиткового мінімуму.

Враховуючи вимоги Закону України №2262-Х11 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" обчислення пенсії ОСОБА_2 здійснюється відповідачем відповідно до ст.22 вказаного Закону в межах положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", частиною 7 якої визначено, що мінімальний розмір пенсії по інвалідності встановлюється в розмірі: інвалідам війни І групи 285 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІ групи 255, ІІІ групи 225, учасникам бойових дій 165 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.
Прикінцевими положеннями Законів України Про Державний бюджет України на 2012 рік, Про Державний бюджет України на 2013 рік, Про Державний бюджет України на 2014 рік, Про Державний бюджет України на 2015 рік, Про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено, що у 2012, 2013, 2014, 2015 та 2016 роках норми та положення статей 14,22,37 та 43 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Невід`ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. Одним з таких органів і є Кабінет Міністрів України, який згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 20 червня 2001 року N 10-рп/2001 у справі про виплату і доставку пенсій та грошової допомоги вказав, що Основний Закон України закріплює основоположні засади права на державну соціальну допомогу громадянам і відносить до законодавчого регулювання механізм його реалізації.

Відповідно до положень Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний захист дітей війни" та "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Таким чином, Верховна Рада України в прикінцевих положеннях Законів України Про Державний бюджет України на 2012 рік, Про Державний бюджет України на 2013 рік, Про Державний бюджет України на 2014 рік, Про Державний бюджет України на 2015 рік, Про Державний бюджет України на 2016 рік визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Механізм реалізації соціально-економічних прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно до частини другої ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно - правових актів застосовується лише в частині, якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону України про Державний бюджет України.

Відповідно до ч.11 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як вбачається з письмових пояснень Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі від 12.03.2016 року №1303/09/15, нарахування та виплата ОСОБА_2 пенсії як інваліду війни проводиться у відповідності до вимог ст.ст.21, 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням вимог п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" (а.с.29-31).

Відповідно до ст.25 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії по інвалідності підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до листа управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі П-4/16 від 22.01.2016 року (а.с.13-17) та письмових заперечень управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі №1303/09/15 від 12.03.2016 року (а.с.29-31) ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності з 02.12.2008 року згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В ст.25 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" надається вичерпний перелік категорій, яким передбачено підвищення пенсії відповідно до цього Закону.

ОСОБА_2 , як інвалід війни ІІ групи, якому нараховується пенсія з урахуванням вимог ст.ст.21, 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під дію саме ст.25 цього Закону не підпадає.

Таким чином, на думку суду, відповідач у зв`язку з відсутністю правових підстав правомірно відмовив ОСОБА_2 у перерахунку пенсії як інваліду війни ІІ групи, оскільки пенсія ОСОБА_2 виплачується в розмірі, передбаченому чинним законодавством.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю, оскільки судом не встановлено фактів порушення відповідачем прав ОСОБА_2 на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст.94 ч.5 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Оскільки, ОСОБА_2 , як інвалід війни, відповідно до вимог ст.5 ч.1 п.8 ЗаконуУкраїни Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, а тому в даному випадку судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області щодо перерахунку пенсії - відмовити.
Судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду через Царичанський районний суд, як місцевий адміністративний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення або одержання копії постанови.

Головуюча О.М.ГУДИМ