Справа № 520/2762/16-а
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2762/16-а
Провадження № 2-а/520/346/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, в якому просить суд: визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.09.2015 року в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки апеляційного суду Одеської області за №14 від 10 лютого 2016 року, виходячи з суми розрахованої для обчислення пенсії 27284 гривні 40 копійок, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум; в подальшому проводити відповідні перерахунки та виплати на підставі довідок апеляційного суду Одеської області по день припинення права на таку виплату.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він постановою Верховної ОСОБА_2 України від 23 травня 2013 року за № 313-VІІ був звільнений з посади судді апеляційного суду Одеської області з 09 липня 2013 року, у зв'язку з поданням заяви про відставку. За власним вибором йому повинні виплачувати щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати, працюючого на відповідній посаді судді. Він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси та отримує довічне грошове утримання судді у відставці. У зв'язку з підвищенням з 01.09.2015 року заробітної плати працюючим суддям, йому Апеляційним судом Одеської області 10.02.2016 року було видано довідку за №14, відповідно до якої заробітна плата працюючого судді Апеляційного суду Одеської області з 01.09.2015 року становить 27284 гривні 40 копійок. Відповідно до ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-УІ та Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, розмір призначеного йому раніше щомісячного довічного грошового утримання підлягає перерахунку у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. У звязку з чим він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до заробітної плати працюючого судді, починаючи з 01.09.2015 р. Однак, Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси було винесено рішення №831278 від 02.03.2016 року, яким було відмовлено йому у перерахунку грошового утримання, посилаючись на те, що статтею 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регулюється порядок первинного призначення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та не передбачено проведення перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання суддів у відставці. ОСОБА_1 вважає рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси №831278 від 02.03.2016 року незаконним та неправомірним у проведенні відповідного перерахунку, оскільки воно суперечить ст.ст. 22, 125, 126 ОСОБА_3 України, та чинному законодавству, рішенням Конституційного Суду України від 03.07.2013 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11.03.2016 року на підставі вказаного адміністративного позову ОСОБА_1 було відкрито скорочене провадження по справі та направлено відповідачеві копію позовної заяви та додані до неї документи та було запропоновано у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копії документів направити на адресу Київського районного суду м. Одеса чи надати до канцелярії суду заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються або заяву про визнання позову.

23 березня 2016 року на адресу Київського районного суду міста Одеси від Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси надійшли письмові заперечення проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, в якому представник посилається на те, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Окрім того, як встановлено ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У той же час, вимоги позивача щодо проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці із заробітної плати діючого судді не підлягають задоволенню так як, перерахунок довічного грошового утримання суддям у відставці здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». А, частиною 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Тобто, мається на увазі проведення перерахунку тільки суддям Конституційного суду України. Тому посилання позивача на те, що при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді розрахунковою складовою є розмір грошового утримання судді, що дорівнює розміру його суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, та з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є незастосовним. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, відповідач вважає, що рішення «Про відмову у (призначенні) перерахунку пенсії» від 02.03.2016 року винесено управлінням у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.3, ч.4 та п.4 ч.5 ст.183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику сторін, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване рішення. Справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження: не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову; не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 12.04.1976 року працював на посаді судді Великомихайлівського районного народного суду Одеської області по 20.06.1982 року, з 21.06.1982 року працював на посаді судді, голови Овідіопольського районного народного суду Одеської області по 17.09.1986 року, з 18.09.1986 року працював на посаді судді Одеського обласного суду в т.ч. Апеляційного суду Одеської області по 09.07.2013 року.

Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 23 травня 2013 року за №313-VII, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Одеської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку, відповідно до п.9 ч.5 ст.126 ОСОБА_3 України.

Згідно з наказом голови Апеляційного суду Одеської області від 09.07.2013 року за №61-ос, ОСОБА_1 09.07.2013 року звільнено з посади судді Апеляційного суду Одеської області, відповідно до постанови Верховної ОСОБА_2 України від 23 травня 2013 року за №313-VII.

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, загальний стаж роботи за станом на 09.07.2013 року становив: 41 рік 07 місяців 15 днів, з яких: стаж суддею Великомихайлівського районного народного суду Одеської області: 06 років 02 місяці 08 днів; стаж суддею, головою Овідіопольського районного народного суду Одеської області: 04 року 02 місяці 26 днів; стаж суддею Одеського обласного суду в т.ч. Апеляційного суду Одеської області: 26 років 09 місяців 21 день.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

У зв'язку з підвищенням з 01.09.2015 року заробітної плати працюючим суддям, ОСОБА_1 апеляційним судом Одеської області 10.02.2016 року видано довідку №14, відповідно до якої заробітна плата працюючого судді Апеляційного суду Одеської області з 01.09.2015 року становить: посадовий оклад 15158 гривень 00 копійок, надбавка за вислугу років 80% - 12126 гривень 40 копійок, а всього 27284 гривні 40 копійок.

Надалі ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі в м. Одесі із заявою про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до заробітної плати працюючого судді, починаючи з 01.09.2015 р.

Згідно з рішенням Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси від 02.03.2016 року за №831278, ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку грошового утримання, у звязку з тим, що статтею 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регулюється порядок первинного призначення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та не передбачено проведення перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Вказані обставини підтверджені письмовими доказами, достовірність яких сторони не оспорюють.

Згідно зі ст. 2 КАС України, завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо гарантується на підставі ОСОБА_3 України.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта ОСОБА_3 України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Статтею 22 ОСОБА_3 України, встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_3, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Однією із гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених в частині першій статті125 ОСОБА_3 України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, а саме: заробітної плати, пенсії, щомісячного довічного грошового утримання тощо, надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне забезпечення та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Відповідно до ст. 126 Основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються ОСОБА_3 і законами України.

В рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року зазначено, що ст.126 ОСОБА_3 України закріплено основні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканість суддів. Аналіз норм ОСОБА_3 України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), є гарантією забезпечення незалежності. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання, призначеного судді у відставці, на час виходу позивача у відставку проводилось згідно вимог статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ.

Частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В подальшому Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, частини третю та п'яту статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було викладено в новій редакції, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року у справі № 1-2/2013 (щодо змін умов виплати пенсії і щомісячного утримання суддів у відставці) вирішено:

1. Визнати такими, що відповідають ОСОБА_3 України (є конституційними), частини першу, другу статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

2. Визнати такими, що не відповідають ОСОБА_3 України (є неконституційними):

- частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI;

- статтю 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI;

- абзац другий пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

3. Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, згідно з якими "визначені ОСОБА_3 та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя". Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді відповідного суду та відповідним її підвищенням, визначеним Законом України № 2453-VI.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені ОСОБА_3 України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

В Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів зазначено: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення і про обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп 2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 ОСОБА_3 України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Частина 1 статті 58 ОСОБА_3 України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежність суддів забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_3 України гарантій незалежності суддів (частина шоста статті 48Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Закон України №2453-VI не містить посилання на те, що перерахунки довічного грошового утримання здійснюються Пенсійним фондом України на підставі постанов Уряду, не містить зазначений закон і обмежень щодо перерахунку довічного грошового утримання суддів загальних судів, більш того, Рішенням Конституційного Суду України вирішено, що пенсія судді або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці підлягає індексації та перерахунку у випадках передбачених законами України (п. 7 Рішення).

Відповідно до Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, довічне грошове утримання суддям у відставці.

Матеріальні та соціальні гарантії позивача, як судді у відставці, які були встановлені на день його виходу у відставку, не можуть бути скасовані ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів.

Отже відмова відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у зв'язку із збільшенням заробітної плати працюючого судді Апеляційного суду Одеської області є протиправною.

ОСОБА_1 має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Одеської області від 10.02.2016 року за №14, з 01.09.2015р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90 відсотків грошового утримання діючого судді апеляційного суду, який працює на відповідній посадіє протиправними, а тому управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одесизобовязано: здійснити з 01.09.2015 року перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки апеляційного суду Одеської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №14 від 10.02.2016 року, виходячи із суми розрахованої для обчислення пенсії в сумі 27284 гривні 40 копійок, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про зобовязання відповідача в подальшому проводити відповідні перерахунки та виплати на підставі довідок апеляційного суду Одеської області по день припинення права на таку виплату.

Суд зазначає, що рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, та не може ґрунтуватися на припущеннях, домислах, і фактичних обставинах, котрі на момент його ухвалення, хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому, оскільки таке рішення не буде ґрунтуватися на приписах чинного законодавства та буде суперечити законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Тому вимоги ОСОБА_1 щодо в подальшому проводити відповідні перерахунки та виплати на підставі довідок апеляційного суду Одеської області по день припинення права на таку виплату задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 11, 13, 159 163, 183-2 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90 відсотків грошового утримання діючого судді апеляційного суду, який працює на відповідній посаді протиправною.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одесиздійснити з 01.09.2015 року перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки апеляційного суду Одеської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №14 від 10.02.2016 року, виходячи із суми розрахованої для обчислення пенсії в сумі 27284 гривні 40 копійок, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Калініченко Л. В.