Справа № 807/2295/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 р. Справа № 876/11535/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Рахівського районного суду ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та такими, що порушують етику та присягу судді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до судді Рахівського районного суду ОСОБА_2, в якому просив визнати дії неправомірними та такими, що порушують етику та присягу судді.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі. Ухвала мотивована тим, що відповідач не є суб»єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції і не може бути відповідачем у справах про оскарження дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні ним правосуддя при розгляді цивільної справи № 305/2794/13-ц, в якій позивач є стороною у справі.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її незаконною, просить ухвалу скасувати та задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 зазначеного Кодексу справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_1 просив визнати дії судді Рахівського районного суду ОСОБА_2 неправомірними та такими, що порушують етику та присягу судді, тобто такий спір є цивільно-правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

Крім того, дії судді Рахівського районного суду ОСОБА_2 щодо розгляду справ не відносяться до сфери управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, оскільки, як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 6, у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

А згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 судами не розглядаються скарги громадян на акти і дії суддів, пов'язані із здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством. Громадянами в судовому порядку можуть бути оскаржені лише акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши зазначені вище норми законодавства, дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо відмови у відкритті провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі № 807/2295/15 за позовом ОСОБА_1 до судді Рахівського районного суду ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та такими, що порушують етику та присягу судді - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

Н. В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 11.04.2016 року