Справа № 825/3674/15-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

825/3674/15-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

08 квітня 2016 року м. Київ К/800/6505/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Сорока М.О., розглянувши матеріали касаційної скарги Чернігівської митниці ДФС на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року в адміністративній справі за позовом ПП «Семенівська мануфактура» до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

в с т а н о в и в :

ПП «Семенівська мануфактура» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило скасувати:

рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.10.2015 № 102000010/2015/000195/2, 02.11.2015 №102000010/2015/000198/2;

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Чернігівська митниця ДФС звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Судом встановлено, що 08.07.2015 між ПП «Семенівська мануфактура» та LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD укладено контракт № LGSM080715, відповідно до умов якого LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD взяло на себе зобов'язання поставити ПП «Семенівська мануфактура» товари в асортименті, а ПП «Семенівська мануфактура» зобов'язалося оплатити товар згідно з умовами даного контракту.

Згідно інвойсу від 25.08.2015 № ХG150101082, компанією LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD поставлено позивачу товар - плед синтетичний в комплекті з поліетиленовою сумкою у вигляді мішка для зберігання та транспортування 100% поліестер, на загальну суму 33 412,50 доларів США (ціна за одиницю товару - 2,25 доларів США).

Відповідно до інвойсу від 28.08.2015 № ХG150101085, компанією LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD поставлено позивачу товар - плед синтетичний в комплекті з поліетиленовою сумкою у вигляді мішка для зберігання та транспортування 100% поліестер, на загальну суму 33 416,60 доларів США (ціна за одиницю товару - 2,25 доларів США).

20.10.2014 між ПП «Національні традиції» (виконавець) та ПП «Семенівська мануфактура» (замовник) укладено договір № 20/10-14/02 про надання послуг по декларуванню товарів, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується за обумовлену плату в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів замовника, що переміщуються через митний кордон України та їх оформленню у Харківській митниці, а також надавати інші, пов'язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника, послуги.

Так, ПП «Національні традиції», з метою митного оформлення товару, до відповідача в електронному вигляді подано митні декларації № 102110000/2015/026077 від 29.10.2015 та № 102110000/2015/026182 від 02.11.2015, згідно яких позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються у розмірі 33 416,60 доларів США та 33 412,50 доларів США.

Також позивачем було надано розрахунок ціни (калькуляція собівартості на тканини) від 11.09.2015 № LG11/2015/9, від 14.09.2015 № LG11/2015/9, звіти про оцінку майна від 28.10.2015 № 04-04/10/154 та від 02.11.2015 № 04-04/11/157; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 20.08.2015 № LG11/2015/9; міжнародні товарно-транспортні накладні від 27.10.2015 № 008269, від 30.10.2015 № 008298; коносамент від 01.09.2015 № WMS15081039 та від 03.09.2015 № WMS15080828; листи від 11.09.2015 № LG1550, 14.09.2015 № LG1562, 15.09.2015 № 11.016/15.09, 14.09.2015 № LG1566, 14.09.2015 № LG1569, 15.09.2015 № 11.015/15.09.

З метою визначення вартості та обміну інформацією на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, посадовою особою Чернігівської митниці ДФС проведено консультацію з декларантом.

Однак, в ході проведення консультації декларант не надав цінової інформації щодо імпорту ідентичних та/або подібних товарів на митну територію України.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині 2 цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 3 статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини 4 вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналізуючи вказані норми, апеляційний суд прийшов до висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому у митного органу можуть виникнути обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Приймаючи оскаржувані рішення та картки відмови, податковий орган виходив з того, що звіти про оцінку майна від 28.10.2015 № 04-04/10/154 та від 02.11.2015 № 04-04/11/157 не містять інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України, зокрема інформації з інтернет-ресурсів; згідно умов контракту від 08.07.2013 № LGSM080715 оплата товару здійснюється на умовах передоплати згідно рахунку-фактури на попередню оплату. На момент митного оформлення рахунок-фактура на передоплату та платіжне доручення про здійснення попередньої оплати не надано. Згідно платіжного доручення від 10.08.2015 № 11 перевірити перерахування коштів на дану поставку товару неможливо; надана калькуляція собівартості на пледи від 11.09.2015 № LG11/2015/9 дійсна на період з 20.06.2015 по 01.08.2015, у той час як відвантаження товару здійснено 25.08.2015 згідно інвойсу від 25.08.2015 № XG150101082; надана калькуляція собівартості на пледи від 14.09.2015 № LG14/2015/9 дійсна на період з 20.06.2015 по 01.08.2015, у той час як відвантаження товару здійснено 28.08.2015 згідно інвойсу від 28.08.2015 № XG150101085; прайс-лист №LG20/2015 від 20.08.2015 не містить інформації щодо періоду дії цін.

Спірні рішення обґрунтовані тим, що документи, надані позивачем до митного оформлення, містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановивши вказані обставини, які, на думку митного органу, викликали сумніви щодо правильності визначення митної вартості, відповідач на виконання вимог ч. 3 ст. 53 МК мав витребувати у позивача необхідні додаткові документи.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Витребовуючи додаткові документи, митний орган повинен письмово повідомити декларанта про необхідність надання таких документів.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що в матеріалах справи відсутні відомості про направлення позивачу такого повідомлення ні в письмовому вигляді відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, ні в електронній формі відповідно до п. 2.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 631.

Разом з тим, встановлення вказаних обставин впливає на правильність вирішення спору, оскільки дозволяє з'ясувати питання чи міг декларант надати додаткові документи на вимогу митного органу у строк, встановлений ч. 3 ст. 53 МК та чи проведено митним органом консультації з декларантом відповідно до вимог ч. 4 ст. 57 МК, застосовуючи другорядний метод визначення вартості товару, що в свою чергу впливає на законність оскаржуваних рішень відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст 57 МК застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

З урахуванням описаного, суд апеляційної інстанції прийшов висновку, що відповідачем не дотримано процедури визначення митної вартості товару, не проведено консультацій, у ході яких митний орган міг би дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не витребувано у позивача документів, які б дали змогу підтвердити заявлену митну вартість, а відтак про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв’язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити Чернігівській митниці ДФС у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити Чернігівській митниці ДФС.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Сорока