Справа № 815/4351/15
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4351/15

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представників позивача - Лук'янова А.О., Дучко Д.В.;

представника відповідача - Кулинич К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Камбіо-Стройсервіс», Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Камбіо-Стройсервіс» до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Камбіо-Стройсервіс» (далі - ТОВ «Камбіо-Стройсервіс») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ДПІ у м. Іллічівську) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 липня 2015 року:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 993 858,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 497 294,00 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1 335 240,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 667 620,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки податкового органу про нереальність господарських операцій є безпідставними, оскільки реалізація укладених договорів супроводжувалась належним чином оформленими первинними документами, а тому спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 16 липня 2015 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 526 269,00 грн. та застосування штрафної санкції в розмірі 263 134,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи ДПІ у м. Іллічівську звернулось з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представники апелянтів підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» підлягає задоволенню в повному обсязі, а апеляційна скарга ДПІ у м. Іллічівську підлягає задоволенню частково на наступних підставах.

Так, фактичні обставини справи свідчать про наступне.

ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» зареєстровано рішенням Іллічівського міського управління юстиції від 27 лютого 2004 року.

Основним видом діяльності даного суб'єкта господарювання є будівництво доріг та автострад.

ДПІ у м. Іллічівську отримано про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Камбіо-Стройсервіс».

У червні 2015 року ДПІ у м. Іллічівську, на підставі постанови прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угрупувань від 20 квітня 2015 року, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податків, зборів та інших обов'язкових платежів за період з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2015 року по взаємовідносинах із контрагентами (за переліком) (т.2 а.с.31).

За результатами проведеної перевірки складений акт від 22 червня 2015 року № 925/15-03-22-03/0302/32790229 (а.с.10-58).

У висновках даного акта зазначено про наступні порушення податкового законодавства:

- пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, 138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого відбулося заниження суми податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 1 335 240,00 грн. за звітний (податковий) період 2014 рік;

- п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст.198 цього Кодексу, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду у загальній сумі 993 858,00 грн.

Такого висновку податковий орган дійшов на підставі того, що ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» мало господарські операції з контрагентами ПП «Білдінг Стаф», ПП «Буд -Сістемс» та ПП «Віва Трейдінг», які в свою чергу не мають достатню кількість працюючих та відповідних виробничих потужностей, будівельних машин, матеріалів та енергоносіїв для виконання будівельних робіт.

Також посадовими особами податкової інспекції було встановлено, що для виконання робіт за договорами підряду, контрагентами не залучалися субпідрядні організації, що унеможливлює їх виконання.

Також не надано до перевірки товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання будівельних матеріалів, виробів та конструкції.

Контролюючий орган, на підставі своїх висновків про порушення позивачем норм податкового законодавства, 16 липня 2015 року прийняв наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшив суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 993 858,00 грн. та застосував штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 497 294,00 грн.;

- № , яким збільшив суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1 335 240,00 грн. та застосував штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 667 620,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано первинних документів у розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, на підтвердження фактичного отримання послуг від контрагента.

Суд першої інстанції погодився з висновками контролюючого органу про те, що результати, відображені у даних податкового обліку позивача за господарськими операціями фактично не настали. А якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував, передбачене ч.1 ст.72 КАС України, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні.

При цьому, суд першої інстанції послався на судове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 10 червня 2015 року і яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18 грудня 2014 року за №, що було прийняте на підставі перевірки ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» з питань правомірності формування податкового кредиту в частині господарських відносин з ПП «Буд-Системс» за період з 01 червня 2014 року по 30 червня 2014 року.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що результати, відображені у даних податкового обліку позивача за господарськими операціями фактично не настали і це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку, виходячи з наступного.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Докази, які містяться у матеріалах справи свідчать про наступне.

28 жовтня 2013 року між ТОВ «Інрайс Девелопмент» (Замовник) та ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» (Підрядник) був укладений Договір підряду, предметом якого було улаштування Підрядником дорожнього покриття із фігурних елементів мощення та роботи з влаштування лінійного водовідведення з доріг, площадок та проїздів у с. Нерубайськом, Біляївського району, Одеської області (т.2 а.с.90).

Відповідно до п.6.1. даного Договору, Підрядник має право залучати до виконання робіт третіх осіб (субпідрядників), але тільки з попереднього письмового дозволу Замовника.

03 березня 2014 року між ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» (Підрядник) та ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» (Замовник) був укладений Договір підряду на проведення робіт з улаштуванням покриття верхньої частини підлоги (т.2 а.с.96).

Пунктом 8.17 цього Договору дозволено Підряднику залучати до виконання робіт субпідрядників.

05 травня 2014 року між ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» (Підрядник) та ТОВ «Бруклін-Київ-Порт» був укладений Договір підряду, де Підрядник узяв на себе зобов'язання виконати роботи з ремонту складського майданчику (т.2 а.с.108).

Пунктом 5.2.2 даного Договору також надано право Підряднику залучати до виконання робіт - субпідрядника.

Аналогічний Договір підряду на виконання ремонтних робіт з дорожнього покриття був укладений позивачем 17 червня 2011 року з ТОВ «Євротермінал» (т.2 а.с.116), пунктом 3.2.1 надано дозвіл Підряднику залучати до виконання робіт - субпідрядників.

01 листопада 2013 року ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» (Субпідрядник) уклало з ТОВ «Лакоса» (Генпідрядник) Договір на виконання субпідрядних робіт щодо капітального ремонту поверхні причалів у Маріупольському морському торговельному порту, в розділі 8 якого передбачено залучення Субпідрядником до виконання робіт - субпідрядні організації (т.2 а.с.124).

На виконання вищезазначених Договорів, ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» (Замовник) було укладено із ПП «Білдінг Стаф» (Підрядник) шість договорів підряду: від 01 квітня 2014 року № 2 (т.1 а.с.92-95), від 04 квітня 2014 року № 3 (т.1 а.с.116-119), від 05 травня 2014 року № 4 (т.1 а.с.127-130), від 07 травня 2014 року № 5 (т.1 а.с.148-151), від 08 травня 2014 року № 6, від 08 травня 2014 року № 7 (т.1, а.с.176-179).

За змістом вищевказаних договорів підряду Підрядник взяв на себе зобов'язання своїми силами та засобами, на власний ризик виконати по завданню Замовника відповідні роботи, а Замовник - забезпечити доступ до об'єкту, на якому такі роботи проводитимуться, прийняти роботи та оплатити її вартість (п.1.1). Перелік, обсяг, склад робіт по кількості та якості, їх вартість визначаються в договірній ціні - Додаткам до договорів, які є невід'ємною їх частиною.

Здача-приймання виконаних робіт здійснюються по Актах приймання-передачі виконаних робіт ф.КБ-2в, які складаються Підрядником (п.6.2). Акти прийому-здачі виконаних робіт за ф.Кб-2в та Довідка по ф.Кб-3 надаються Підрядником Замовнику або у звітному періоді з 25 по 30 число місяця, в якому проведені роботи, або два рази на місяць (п.6.3).

ПП «Білдінг Стаф» 21 березня 2014 року отримало ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, у тому числі: розробка ґрунтів, улаштування ґрунтових споруд, будівництво транспортних споруд (т.3 а.с.--).

Позивачем до суду першої та апеляційної інстанції надані листи про інформування Замовників щодо залучення до виконання робіт субпідрядної установи - ПП «Білдінг Стаф» та враховуючи специфіку об'єкта на якому будуть виконуватись роботи, позивачем надавалися прізвища та посади працівників, які будуть виконувати дані роботи.

Цивільним кодексом України врегульовані правовідносини за договором підряду, зокрема статтею 837 встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Статтею 839 даного Кодексу підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Колегія суддів вважає, що з боку позивача та ПП «Білдінг Стаф» вимоги щодо укладення спірних договорів порушені не були.

До того ж, відповідно до п.4 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2005 року № 668, за договором підряду підрядник зобов'язується за завданням замовника на свій ризик виконати та здати йому в установлений договором підряду строк закінчені роботи (об'єкт будівництва), а замовник зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати дозвільну документацію, а також затверджену в установленому порядку проектну документацію (у разі, коли цей обов'язок повністю або частково не покладено на підрядника), прийняти від підрядника закінчені роботи (об'єкт будівництва) та оплатити їх.

Договір підряду укладається у письмовій формі. Істотними умовами договору підряду є: найменування та реквізити сторін; місце і дата укладення договору підряду; предмет договору підряду; договірна ціна; строки початку та закінчення робіт (будівництва об'єкта); права та обов'язки сторін; порядок забезпечення виконання зобов'язань за договором підряду; умови страхування ризиків випадкового знищення або пошкодження об'єкта будівництва; порядок забезпечення робіт проектною документацією, ресурсами та послугами; порядок залучення субпідрядників; вимоги до організації робіт; порядок здійснення замовником контролю за якістю ресурсів; умови здійснення авторського та технічного нагляду за виконанням робіт; джерела та порядок фінансування робіт (будівництва об'єкта); порядок розрахунків за виконані роботи; порядок здачі-приймання закінчених робіт (об'єкта будівництва); гарантійні строки якості закінчених робіт (експлуатації об'єкта будівництва), порядок усунення недоліків; відповідальність сторін за порушення умов договору підряду; порядок врегулювання спорів; порядок внесення змін до договору підряду та його розірвання.

Згідно п.14 вищевказаних Умов предметом договору підряду є роботи, пов'язані з будівництвом об'єкта, обов'язок щодо виконання яких покладається на підрядника. У договорі підряду сторони зобов'язані визначити найменування об'єкта будівництва та його місцезнаходження, основні параметри (потужність, площа, об'єм тощо), склад та обсяги робіт, які передбачені проектною документацією та підлягають виконанню підрядником, інші показники, що характеризують предмет договору (п.15).

Типові форми первинних облікових документів у будівництві «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (типова форма № КБ-2в) та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (типова форма № КБ-3), затверджені наказом Мінрегіонбуду від 04 грудня 2009 року № 554.

По взаємовідносинам із ПП «Білдінг Стаф» позивачем до перевірки, а також до суду першої інстанції було надано первинні облікові документи, які передбачені даним нормативним актом і були підставою для формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Так, за всіма договорами підряду було надано:

Договірна ціна, Локальний кошторис №2-1-1 та Підсумкова відомість ресурсів до Локального кошторису №2-1-1, що визначають обсяг, характер та ціну робіт, а також інші вимоги.

Акт здачі-приймання будівельного майданчику, Акт приймання будівельних робіт (форма КБ-2в), Довідка вартості виконаних витрат (форма КБ-3а), що підтверджують фактичне виконання будівельних робіт.

Податкова накладна, рахунки на оплату, акт звіряння взаємних розрахунків, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631.

Також, для підтвердження виконання Договору №3 від 04 квітня 2014 року додатково до вищевказаних документів було надано копії документів, що підтверджують закупівлю матеріалів ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» та передачу їх ПП «Білдінг Стаф» по акту приймання передачі матеріалів за травень 2014 року.

Зокрема: копії видаткових накладних, складених ТОВ «Бетон Комплекс» на поставку товару, договір на надання транспортних послуг з ТОВ «Сі-Н-Ай» (т.2 а.с.135), товарно-транспортні накладні на перевезення (т.2 а.с.139 -136).

До Договору підряду №5 від 07 травня 2014 року додатково було надано документи, які підтверджують виконання ПП «Білдінг Стаф» робіт також із матеріалів Замовника.

Так, цими документами є:

Договір поставки №27 від 22 серпня 2013 року з додатком «Специфікація №1», укладеного між ТОВ «Камбіо» та ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» на поставку виробів з бетону, видаткова накладна №10 від 30 січня 2014 року.

Договір поставки №83/Щ від 17 березня 2014 року з додатком «Специфікація-заявка», укладеного позивачем з ТОВ «Авангард-Дніпр» на поставку щебеню, піщано-щебеневої суміші, відсіву гранітного, видаткова накладна на поставку зазначеного товару.

Договір поставки №4-02 від 03 лютого 2014 року, укладеного позивачем із ТОВ «Сіббудінвест» на поставку бетону, видаткова накладна щодо отримання цього товару.

Щодо перевезення будівельних матеріалів надано: Договір №14-10/13 надання транспортних послуг у внутрішньому сполучення від 14 жовтня 2013 року та Додаткова угода №1 від 25 грудня 2013 року до цього Договору, копія акту №РФ- 01002 здачі - прийняття виконаних робіт від 30 квітня 2014 року, укладеного між ТОВ «СІ-Н-АЙ» (Перевізник) та ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» (Замовник), товарно-транспортні накладні.

Підставами для висновку щодо невиконання ПП «Білдінг Стаф» підрядних робіт суд першої інстанції вважав:

- акт ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Білдінг Стаф» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за період квітень, травень 2014 року» від 01 серпня 2014 року;

- розбіжності у податковій звітності в частині податкового кредиту за звітні (податкові) періоди квітень-травень 2014 року, які містяться в даних системи «Податковий блок» підсистеми «Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міндоходів України» по платнику ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» та по платнику ПП «Білдінг Стаф».

Колегія суддів не може вважати такі доводи обґрунтованими у зв'язку з тим, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року, яка набрала законної сили, адміністративний позов ПП «Білдінг Стаф» було задоволено частково.

Так, судом визнано протиправними дії посадових осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси по внесенню до діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань) в розрізі контрагентів інформацію, на підставі акта від 01 серпня 2014 року за №4346/15-53-22-3/39071313 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Білдінг Стаф» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період квітень, травень 2014 року».

Також було зобов'язано ДПІ у Приморському районі м. Одеси вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань) в розрізі контрагентів інформацію, внесену на підставі акта від 01 серпня 2014 року за №4346/15-53-22-3/39071313 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Білдінг Стаф» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період квітень, травень 2014 року».

Отже, зазначеним рішення встановлено, що контролюючий орган самостійно без прийняття будь-яких рішень провів коригування податкових зобов'язань ПП «Білдінг Стаф».

До того ж, як встановлено даним судовим рішенням, довідкою Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 27 травня 2014 року підтверджено, що Курганський І.Ю. (директор ПП «Білдінг Стаф») звертався з заявою про втрату документів за період 2014 року, а саме документів бухгалтерського обліку ПП «Білдінг Стаф»: договорів, податкових накладних, накладних, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних.

29 травня 2014 року ПП «Білдінг Стаф» листом повідомило ДПІ у Приморському районі м. Одеси про втрату первинних бухгалтерських документів та договорів відносно господарської діяльності по взаємовідносинам з контрагентами.

Як повідомило ГУ Міндоходів в Одеській області листом від 15 вересня 2014 року за результатами розгляду скарги ПП «Білдінг Стаф», факти щодо незаконності складення акта «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Білдінг Стаф» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період квітень, травень 2014 року» були частково підтверджені, посадових осіб ДПІ у Приморському районі міста Одеси, відповідальних за проведення перевірки, притягнуто до відповідальності.

Таким чином, у зв'язку з тим, що посадовими особами контролюючого органу не досліджувалися документи первинного бухгалтерського обліку ПП «Білдінг Стаф», висновок суду першої інстанції щодо відсутності у даного контрагента трудових ресурсів та основних засобів для виконання обсягу будівельно-монтажних робіт за укладеними із ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» договорами підряду не підтверджений належними доказами.

Також, суд першої інстанції звертає увагу на те, що до податкової перевірки не були надані товарно-транспортні накладні, які б підтверджували транспортування позивачем як Замовником будівельних матеріалів, що є порушенням Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363.

Утім, такі документи були надані до суду першої інстанції з поясненням того, що ненадання їх до перевірки не позбавляє суб'єкта господарювання на формування податкового кредиту.

При цьому, слід підкреслити, що транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт передачі Замовником - Підряднику будівельних матеріалів.

Товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.

Переходячи до господарських взаємовідносин між позивачем та ПП «Віва Трейдінг», колегія суддів бажає зазначити наступне.

Між ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» (Покупець) та ПП «Віва Трейдінг» (Постачальник) укладено договір купівлі-продажу від 26 травня 2014 року № 33 (т.1, а.с.218-220), відповідно до якого Постачальник взяв на себе зобов'язання передати у власність Покупцеві спецтехніку, а Покупець прийняти й оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1). Найменування, одиниця виміру, асортимент, кількість і вартість Товару визначаються у Специфікації, що додається до Договору і є його невід'ємною частиною.

На виконання вищевказаного договору ПП «Віва Трейдінг» виписано на адресу ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» рахунок на оплату, видаткову накладну, податкову накладну на суму 598 790,00 грн., у т.ч. ПДВ 99 798,33 грн. - за поставку Товару згідно специфікації (т.1 а.с.221).

Розрахунки між підприємствами в періоді з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2015 року здійснені в безготівковій формі.

Операції з придбання товару та проведених розрахунків в бухгалтерському обліку відображені наступним чином: Дт 1521 Кт 631 Придбання основних засобів; Дт 6442 Кт 631 Податковий кредит з ПДВ; Дт 631 Кт 311 Розрахунки за отриманий товар; Дт 1091 Кт 1521 Введення в експлуатацію; Дт 1091 Кт 131 Нарахування амортизації; Дт 91 Кт 131 Нарахування амортизації при закритті звітного місяця.

Наголошуючи на тому, що договір купівлі-продажу між сторонами не виконувався, контролюючий орган виходив із аналізу інформаційних баз системи «Податковий блок» про те, що ПП «Віва Трейдінг» в травні 2015 року не здійснювало імпортні операції.

Проте, контролюючий орган не перевірив вчинення ПП «Віва Трейдінг» імпортних операцій у періоді, що передував травню 2015 року, а також не перевірив перебування передбаченої договором купівлі-продажу спецтехніки на балансі у підприємства.

До того ж, слід зазначити, що 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України від 17 липня 2015 року № 655-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо зменшення тиску на платників податків».

Відповідно до частини другої пункту 12 розділу I Закону № 655 пункт 86.7 статті 86 розділу ІІ Кодексу доповнено абзацом п'ятим такого змісту:

«Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу».

Отже, з моменту набрання чинності Законом № 655, не відповідатиме вимогам цього Закону врахування при здійсненні перевірок платників податків висновків актів перевірок суб'єктів господарювання, за результатами яких не приймались податкові повідомлення-рішення, у тому числі складених до набрання чинності Законом № 655.

Така позиція висловлена у листі ДФСУ від 28 серпня 2015 року.

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 ст. 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з абзацом 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з безпосереднім придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України зазначено про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку-покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Колегія суддів вважає, що контролюючий орган повинен був довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою, натомість його висновки з цього приводу ґрунтувалися лише на припущеннях.

Аналогічна позиція висловлена в рішенні Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2015 року у справі К/800/50020/14 (т.3 а.с.58-60).

Правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо неправомірно донарахування податковою інспекцією позивачу податку на прибуток по взаємовідносинам із ПП «Буд-Системс» в сумі 526 269,00 грн. та застосуванням штрафних санкцій відповідно 263 134,50 грн. (50%).

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що спірні господарські операції, були вже предметом розгляду в адміністративній справі №815/13/15 та податкове повідомлення-рішення від 18 грудня 2014 року № , прийняте відносно позивача скасоване.

Беручи до уваги, що дане рішення суду набрало законної сили, суд першої інстанції зазначив про наявність преюдиційних підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16 липня 2015 року № в частині 526 269,00 грн. та застосування штрафних санкцій відповідно у розмірі 263 134,50 грн. (50%).

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суд першої інстанції посилався на судову практику Європейського суду з прав людини, зокрема: «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року «Інтерсплав» проти України» від 09 січня 2007 року.

При цьому, ці рішення трактувалися судом так, що Європейський суд визнав, що необхідно покладати край спробам зловживання у сфері оподаткування і що з метою попередження таких зловживань може бути розумним передбачати у національному законодавстві вимоги особливої обачливості для платників ПДВ.

Водночас, колегія суддів вважає, що зазначеними рішеннями, Європейський суд бажав донести іншу правову позицію, а саме: «коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності».

«Коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Однак, суд, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Виходячи зі змісту апеляційних скарг та оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення суду, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 202 КАС України (невідповідність висновків суду обставинам справи), підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Камбіо-Стройсервіс» - задовольнити.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Камбіо-Стройсервіс» до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області від 16 липня 2015 року:

- за № , яким товариству з обмеженою відповідальністю «Камбіо-Стройсервіс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 993 858,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 497 294,00 грн.;

- за № , яким товариству з обмеженою відповідальністю «Камбіо-Стройсервіс» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1 335 240,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 667 620,00 грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області судовий збір у розмірі 5 359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 20 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК в Одеській області / Приморський р-н./ 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923, банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області, код банку отримувача (МФО) - 828011, рахунок отримувача - 1008, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова