Справа № 802/269/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 квітня 2016 р. Справа № 802/269/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Волощук А.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни,

третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої А.М. (надалі - відповідач, Уповноважена особа Фонду) щодо визнання нікчемним правочину, укладеного між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_2, який полягав у вчиненні трансакції банку щодо перерахування на користь останньої грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23041 від 09.07.2015 року" на суму 198 400,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу від 09.07.2015 року № 18-23041, укладеного між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_2;

- зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладів за рахунок ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Гніванським МВМ УМВС України у Вінницькій області 23.11.1998 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_1), якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2015 року між нею та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" було укладено Договір строкового банківського вкладу № 18-23041 "Депозитний календар" у національній валюті України в сумі 198 400 грн. На виконання умов цього договору на депозитний рахунок банку НОМЕР_3 згідно з квитанцією № 13279 від 09.07.2015 року були зараховані грошові кошти позивача в сумі 198 400 грн. Датою повернення вкладу мало бути 19.07.2015 року під відсоткову ставку 20 % річних. Однак, 09.07.2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 452/БТ "Про віднесення публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" до категорії неплатоспроможних", що стало підставою для запровадження у цій банківській установі тимчасової адміністрації. 19.11.2015 року позивач дізналась про те, що її не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми, оскільки Уповноважена особа Фонду протиправно вважає, що договір банківського вкладу, укладений між нею та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", є нікчемним. Відтак за захистом своїх порушених прав та інтересів позивач вимушена звертатись до суду.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав адміністративний позов та надав пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві. Додатково пояснив, що у листі-повідомленні № 3868 від 19.11.2015 року відповідач не зазначає конкретної підстави нікчемності правочину, передбаченої у ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а посилається виключно на нікчемність трансакції ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь позивача грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23041 від 09.07.2015 року" на суму 198 400,00 грн. При цьому, навіть у випадку встановлення невідповідності зарахування касиром банку коштів на рахунок позивача внутрішнім документам банківської установи, такі обставини не підтверджують надання пільг та переваг в розумінні положень п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Також представник позивача просить врахувати, що позивач ОСОБА_2 вклала на депозитний рахунок власні кошти, що підтверджується квитанцією № 13279 від 09.07.2015 року. Натомість рішення та дії відповідача фактично позбавляють її права на отримання цих коштів, а отже і права власності.

Відповідач участі в судовому засіданні свого представника не забезпечив та у письмових запереченнях на адміністративний позов просить здійснювати розгляд справи за його відсутності (а.с. 25-29). При цьому зазначає, що 09.11.2015 року Уповноваженою особою Фонду було видано наказ № 204 "Про визнання правочинів нікчемними", відповідно до якого визнано нікчемними на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнтів через рахунки каси ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" 09.07.2015 року поза межами робочого часу та/або операційного дня, а також трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнта через рахунки каси банку 09.07.2015 року за одним й тим самим часом проведення трансакції в одній касі одним і тим же касиром, які пов'язані з вкладними (депозитними) операціями за договором банківського вкладу (депозиту) та/або договорами банківського рахунку (поточними рахунками), а також зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" згідно додатку № 1, який додається до наказу. На виконання такого наказу позивачу було надіслано повідомлення № 3868/15 від 19.11.2015 року про те, що правочин, укладений між ним та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" є нікчемним. Підставою для цього стала та обставина, що 09.07.2015 року о 15:51 год. одним і тим же касиром Вінницького відділення банку було вчинено 19 трансакцій на суму до 200 000 грн. кожна, з одного рахунку каси НОМЕР_5, що є неможливим за умови дотримання порядку відкриття поточного рахунку фізичних осіб. При цьому о 16:02 год. 09.07.2015 року банком документально оформлено видачу коштів по поточному рахунку НОМЕР_4 ОСОБА_5 на суму 4 365 361,34 грн. і в той самий день відкрито 22 рахунки на фізичних осіб на ту ж саму суму. Такі дії, на думку Уповноваженої особи Фонду, свідчать про намагання вказаної фізичної особи незаконно отримати за допомогою інших фізичних осіб грошові кошти за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже отримати переваги, прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку. Відтак вищезазначені правочини та банківські операції є нікчемними. Крім того, 09.11.2015 року відповідач звернувся до Головного слідчого управління МВС України з повідомленням про кримінальне правопорушення посадових осіб ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", які вчинили дії, спрямовані на документальне оформлення підстав для отримання гарантованих виплат від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі якого відрите кримінальне провадження № 0004600 за ч. 1 ст. 361 КК України. Просить відмовити у задоволенні поданого адміністративного позову.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року на підставі ч. 2, 3 ст. 53 КАС України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд). Однак третя особа участі в судовому засіданні свого представника не забезпечила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. За таких обставин і враховуючи приписи ч. 4 ст. 128 КАС України розгляд і вирішення даної адміністративної справи здійснюється за відсутності представника Фонду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Встановлено, що 09.07.2015 року між позивачем ОСОБА_2 (вкладник) та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" (банк) було укладено Договір строкового банківського вкладу № 18-23041 "Депозитний календар" у національній валюті України, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника строком на 10 днів до 19.07.2015 року грошові кошти у розмірі 198 400 грн. під відсоткову ставку 20 % річних, відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3, нараховує проценти за його користування на дату повернення вкладу та зобов'язується повернути його (а.с. 10-14).

Крім того, між сторонами за договором укладено додаткову угоду № 1 до Договору строкового банківського вкладу № 18-23041 від 09.07.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_2 ознайомлено з умовами гарантування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за договором (а.с. 15).

Згідно з квитанцією № 13279 від 09.07.2015 року позивач внесла на депозитний рахунок за Договором № 18-23041 від 09.07.2015 року кошти в сумі 198 400 грн. (а.с. 16).

Постановою Правління Національного банку України № 452/БТ від 09.07.2015 року ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних.

09.07.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 130 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", відповідно до якого з 10.07.2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Шевченка О.В. (а.с. 30).

Постановою Національного банку України № 769 від 09.11.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "РАДИКАЛ БАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.11.2015 року № 203 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з 10.11.2015 року по 09.11.2017 року включно, призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку, визначені законом, Савельєвій А.М. (а.с. 31).

Згідно з наказом Уповноваженої особи Фонду № 204 від 09.11.2015 року на підставі положень ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемними правочини (трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнтів через рахунки каси банку 09.07.2015 року поза межами робочого часу та/або операційного дня, а також трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнта через рахунки каси банку 09.07.2015 року за одним й тим самим часом проведення трансакції в одній касі одним і тим же касиром), які пов'язані з вкладними (депозитними) операціями за договором банківського вкладу (депозиту) та/або договорами банківського рахунку (поточними рахунками), а також зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" згідно додатку № 1, який додається до наказу.

Так, згідно з додатком № 1 до наказу № 204 від 09.11.2015 року відповідачем визнано нікчемним правочин - трансакцію на користь ОСОБА_2 з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23041 від 09.07.2015 року" на суму 198 400 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51.

На виконання вказаного наказу позивачу було надіслано повідомлення № 3868/15 від 19.11.2015 року про те, що трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_2 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23041 від 09.07.2015 року" на суму 198 400 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51, є нікчемною.

Визнання вищезазначеного договору нікчемним та бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд керується такими мотивами.

Правовідносини, пов'язані з відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед регулюються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України) та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон № 4452-VI).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 статті 3 вказаного Закону передбачено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 5 статті 34 Закону передбачено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації уповноважена особа Фонду повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Крім того, уповноважена особа Фонду вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням (ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Як слідує з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" було укладено Договір строкового банківського вкладу № 18-23041 від 09.07.2015 року на суму 198 400,00 грн. Отже, сума депозитного вкладу позивача не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладами та мала б бути їй виплачена за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, позивача не було включено до переліку вкладників ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", які мають право на гарантовану суму відшкодування, у зв'язку із тим, що відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду № 204 від 09.11.2015 року на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемним правочин - трансакцію щодо внесення коштів на поточний/депозитний рахунок ОСОБА_2 на суму 198 400,00 грн.

При цьому суд зауважує, що ні у наказі Уповноваженої особи Фонду № 204 від 09.11.2015 року, ні у повідомленні № 3868/15 від 19.11.2015 року, адресованого ОСОБА_2, не зазначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, визначеної ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та не наведено, з яких підстав договір банківського вкладу, укладений з позивачем, має ознаки нікчемності.

Водночас у письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач посилається на те, що власник великого вкладу ОСОБА_5, залучивши кошти в сумі, що не перевищує граничного розміру відшкодування Фондом коштів за вкладами, зокрема й на рахунок позивача ОСОБА_2, фактично розділив суму власного вкладу на частини з метою отримання відшкодування коштів за власним вкладом в сумі, що перевищує розмір граничного відшкодування. Таким чином, на думку відповідача, укладаючи правочин із ОСОБА_2, ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" надало переваги (пільги) окремому кредитору (ОСОБА_5), прямо не передбачені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відтак для вирішення по суті заявлених позивачем вимог необхідним є надання судом оцінки правомірності висновків Уповноваженої особи Фонду про нікчемність Договору строкового банківського вкладу № 18-23041 від 09.07.2015 року.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до пункту 1.4 вказаного Договору датою надходження вкладу у банк є дата зарахування банком суми вкладу, внесеної готівкою або перерахованої з іншого рахунку на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, визначений у п. 2.1.1 цього Договору.

Банк зобов'язується прийняти грошові кошти, зазначені в п. 1.1 цього Договору, і зарахувати їх на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3, підтвердивши одержання вкладу видачею належним чином оформленої квитанції банку.

Судом встановлено і відповідачем не заперечується, що кошти в сумі 198 400 грн. були внесені позивачем на депозитний (вкладний) рахунок НОМЕР_3 готівкою, що підтверджується квитанцією банку № 13279 від 09.07.2015 року та відповідає вимогам закону і умовам Договору вкладу № 18-23041.

Отже, такі кошти не перераховувались у безготівковій формі з рахунку іншої третьої особи (ОСОБА_5), а вносились самим вкладником, чим спростовуються доводи відповідача про те, що внаслідок такої банківської операції було поділено суму вкладу ОСОБА_5 на частини з метою отримання ним відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Крім того, як вбачається з виписки по рахунку НОМЕР_5 каси Вінницького відділення ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за 09.07.2015 року (а.с. 43), кошти на депозитний рахунок позивача ОСОБА_2 були внесені 09.07.2015 року о 15:51 год.

Натомість видача коштів ОСОБА_5 з його поточного рахунку відбулась 09.07.2015 року о 16:01 год.

Таким чином, у випадку "дроблення вкладу великого вкладника", про що стверджує відповідач, спочатку ОСОБА_5 повинен був отримати кошти за вкладом у розмірі 4 365 361,34 грн. і лише після цього міг зарахувати їх на депозитні рахунки інших осіб, в тому числі позивача, в межах суми коштів, гарантованої Фондом до відшкодування.

Водночас внесення коштів на вкладний рахунок ОСОБА_2 відбулось раніше, ніж зняття ОСОБА_5 коштів за депозитним вкладом, що спростовує посилання відповідача на наявність факту "дроблення вкладу великого вкладника".

Більше того, така обставина як "дроблення вкладу великого вкладника" не відноситься до переліку підстав, за якими договір вкладу позивача можна вважати нікчемним, тоді як, відповідачем не доведено, що укладення депозитного договору та внесення коштів на депозитний рахунок ОСОБА_2 містить ознаки правочину, який надав неправомірні переваги іншим третім особам та вплинув на неплатоспроможність банку.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Однак відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемним Договору строкового банківського вкладу № 18-23041 від 09.07.2015 року, укладеного між позивачкою та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", що визначені частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Більше того, доводи відповідача переважно ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки згідно із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

При вирішенні даного публічно-правового спору суд не бере до уваги посилання відповідача на неможливість виконання одним касиром банку кількох трансакцій за одну хвилину, оскільки ця обставина стосується виключно внутрішньої діяльності банківської установи та належності виконання її посадовими особами своїх службових обов'язків, проте не може свідчити про нікчемність правочину, укладеного із позивачем.

З огляду на викладене дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої А.М. щодо визнання нікчемним правочину, вчиненого між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_2, а саме трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_2 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23041 від 09.07.2015 року" на суму 198 400,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51, визнаються судом протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи наведене та беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів позивача, порушених протиправними діями суб'єкта владних повноважень, суд приходить до переконання про наявність підстав для покладення на Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву А.М. обов'язку подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладів за рахунок позивача ОСОБА_2, якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за рахунок Фонду.

Разом із тим, суд не погоджується з доводами позивача ОСОБА_2 в частині неправомірності бездіяльності відповідача щодо її не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Так, Уповноваженою особою Фонду у передбаченому законом порядку та в межах наданих їй повноважень було прийнято рішення про визнання нікчемним правочину, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК". Отже, прийнявши таке рішення, відповідач не мав підстав для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а отже і не допустив бездіяльності, яку позивач просить суд визнати протиправною.

Крім того, Уповноваженою особою Фонду було вчинено активні дії, які полягали у віднесенні спірного правочину до категорії нікчемних і, як наслідок, повідомлення про це рішення позивача ОСОБА_2 та відсутність підстав для відшкодування їй коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Отже, на переконання суду, у даному випадку відповідач обрав альтернативний варіант поведінки, передбачений законом, та не допускав бездіяльності щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, як помилково вважає позивач.

Тому у задоволенні адміністративного позову в цій частині заявлених позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України). Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_2, а саме в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої А.М. щодо визнання нікчемним правочину, вчиненого між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_2, а саме трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_2 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23041 від 09.07.2015 року" на суму 198 400,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51, та зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладів за рахунок ОСОБА_2, якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер, а позов підлягає частковому задоволенню (з трьох позовних вимог немайнового характеру судом фактично задоволено дві вимоги), на користь позивача ОСОБА_2 необхідно стягнути відповідну частину понесених нею і документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, а саме судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни щодо визнання нікчемним правочину, вчиненого між ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та ОСОБА_2, а саме трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_2 грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок за договором № 18-23041 від 09.07.2015 року" на суму 198 400,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення трансакції 15:51.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладів за рахунок ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Гніванським МВМ УМВС України у Вінницькій області 23.11.1998 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_1), якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало Павло Ігорович