Справа № 757/45070/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Грищенко В.Е., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України,третя особа: Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання бездіяльності незаконною і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Пенсійного фонду України,третя особа: Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання бездіяльності незаконною і зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на її думку, відповідачем безпідставно відмовлено їй у відновленні виплати пенсії з відповідними надбавками та з врахуванням індексу інфляції починаючи з 07.10.2009 року.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Позивачка є громадянкою України, яка з 1994 року постійно проживає в Ізраїлі.

В грудні 1993 року позивачці було призначено пенсію, яка виплачувалась управлінням Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька.

До виходу на пенсію позивач працювала з 01.04.1969 року по 01.08.1994 року лікарем лаборантом в Міському шкірно-венерологічному диспансері № 2 м. Донецьк та не заперечується відповідачем.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 року у справі № 2а/0508/11765/12, яка набрала законної сили, задоволено позов позивачки про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька призначити і виплачувати їй пенсію за віком з 01.10.2012 року.

За змістом вказаного рішення судом зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виникнення права на підвищення пенсії, перерахунок призначеної пенсії, провадиться, зокрема, з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Таким чином, датою поновлення виплати позивачці пенсії є 01.10.2012 року, а не дата прийняття Конституційним Судом України рішення № 25-рп/2009 (07.10.2009).

Стосовно інших позовних вимог, колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку, що вони підлягають залишенню без розгляду з огляду на ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 року у справі № 0508/11765/2012 Управлінням Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька позивачці поновлено пенсію за віком шляхом її нарахування та виплати, починаючи з 01.10.2012 року.

З 01 вересня 2014 року виплату пенсії позивачці було припинено у зв'язку з тим, що зазначене Управління Пенсійного фонду розташовано на території проведення антитерористичної операції і відповідно тимчасово не здійснює своїх повноважень.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2015 року у справі № 757/6541/15-а, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.10.2015 року у справі № К/800/34673/15, обов'язок щодо поновлення виплати пенсії за віком з 01.09.2014 року покладено на Пенсійний фонд України.

22 червня 2015 року, 27 липня 2015 року позивач звернулась до відповідача з заявами про перерахунок пенсії з 07.10.2009 року по 01.10.2012 року відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» тобто із зарахуванням стажу роботи, набутого під час роботи в шкірно-венерологічному диспансері у подвійному розмірі.

Відповідачем у здійсненні зазначених дій було відмовлено.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необгрунтованими, оскільки вимоги про перерахунок пенсії з 07.10.2009 року вирішено постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що за змістом позовної заяви позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії з зарахуванням стажу роботи в шкірно-венерологічному диспансері в подвійному розмірі відповідно до змін внесених Законом України від 10.07.2003 року № 1110 «Про внесення змін до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 07.10.2009 року.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість доводів позивача про те, що після прийняття Закону України від 10.07.2003 року № 1110 «Про внесення змін до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у неї виникло право на перерахунок пенсії з зарахуванням стажу роботи в шкірно-венерологічному диспансері в подвійному розмірі, оскільки період роботи в шкірно-венерологічному диспансері зараховується до стажу роботи в пільговому обчисленні в разі якщо особа звернулась за призначенням пенсії після 15.08.2003 року (дати набуття чинності змін до Закону ).

Конституційний суд України в рішенні у справі № 1-7/99 від 9 лютого 1999 року за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи те, що позивачу пенсія за віком призначена в грудні 1993 році (виплата була припинена в 1995 році), а працювала вона в диспансері з 01.04.1969 року до 01.08.1994 року, а також зважаючи на відсутність в Законі № 1110 положень, що норми цього Закону розповсюджується на осіб, пенсія яким призначена до набрання ним законної сили (тобто має зворотну силу), колегія суддів вважає правльним висновок суду першої інстанції про те, що для застосування пільгового обчислення стажу у позивача немає підстав.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що за правилами перерахунку раніше призначених пенсій, встановленими вказаним Законом, такий перерахунок проводиться пенсіонерам, що нададуть документи про стаж та заробіток, які не були раніше враховані при обрахуванні пенсії, та/або таким, що мають право на підвищення розміру пенсії з інших підстав (встановлення надбавок, підвищень та ін.).

Відповідно до матеріалів справи, зокрема, за змістом заяви позивача до Пенсійного фонду України від 26.06.2015 року (а.с. 15) позивач вказує на те, що довідка про підтвердження факту її роботи лікарем в Міськшкірвендиспансері № 2 м. Донецька наявна в матеріалах пенсійної справи.

Тобто, позивач не надала відповідачу нових документів, що не були раніше враховані, або таких, що підтверджують її право на підвищення пенсії.

Всі документи, що наявні в матеріалах її пенсійної справи були враховані відповідачем під час нарахуваня їй пенсії у відповідності до діючого на той час законодавства.

Отже, підстави для перерахунку пенсії позивачу відсутні, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог в цій частині та вісутність підстав для їх задоволення.

Стосовно позовних вимог про виплату компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати колегія суддів зазначає нступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та п.п. 2 та 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року№ 159, компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати пенсії (разом із сумою індексації), нарахованої громадянам за період починаючи з 01.01.2001 року.

Отже, вказані норми поширюються на суми, які були нараховані, однак не сплачені.

Оскільки спірніні суми за період з 07.10.2009 року по 30.09.2012 року позивачці не нараховувалися, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для задоволення позовних вимог щодо виплати компенсації втрати частини пенсії із сумою індексації у зв'язку з невчасною їх виплатою за вказаний період підстави відсутні.

Крім цього, колегією суддів взято до уваги, що вимоги позивача про перерахунок пенсії з 07.10.2009 року вирішено постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 року, а саме: залишено без розгляду у відповідності до правил ст. 99 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи зазначені вище обставини справи, колегія суддів вважає правльним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 07.04.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.