Справа № 465/1349/14-а 2-а/465/147/14
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р. Справа № 876/7305/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Княгиницької сільської ради на постанову Франківського районного суду м.Львова від 16.06.2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та визнання рішення виконавчого комітету Княгиницької сільської ради № 44 від 13.09.2010 року «Про оформлення права власності на адміністративний будинок» нечинними, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2014 року Франківським районним судом м.Львова зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та визнання рішення виконавчого комітету Княгиницької сільської ради № 44 від 13.09.2010 року «Про оформлення права власності на адміністративний будинок» нечинними.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час розгляду іншої справи в Франківському районному суді м.Львова позивачу, як пайовику, стало відомо, що рішенням № 44 «Про оформлення права власності на адміністративний будинок» від 13.09.2010 року виконавчий комітет Княгиницької сільської ради без згоди співвласників - загальних зборів пайовиків СК «Княгиничі», вилучив з приватної власності майно: адміністративний будинок за адресою АДРЕСА_1 та оформив право власності за територіальною громадою сіл Княгиничі та Загір'я, Рогатинського району Івано-Франківської області.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 16 червня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправними дії виконавчого комітету Княгиницької сільської ради щодо ухвалення рішення № 44 від 13.09.2010 року «Про оформлення права власності на адміністративний будинок» та визнано його нечинним з часу прийняття. Визнано недійсним свідоцтво від 08.12.2010 року про права власності на адміністративний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за територіальною громадою сіл Княгиничі та Загір'я в особі Княгиницької сільської ради та скасовано державну реєстрацію права власності на Рогатинського району Івано-Франківської області, за територіальною громадою сіл Княгиничі та Загір'я в особі Княгиницької сільської ради.

Зазначену постанову мотивовано тим, що рішення № 44 від 13.09.2010 року прийнято виконавчим комітетом Княгиницької сільської ради щодо оформлення права власності на адміністративний будинок за територіальними громадами сіл Княгиничі та Загір'я, що свідчить про вихід відповідачем за межі повноважень та незаконність рішення.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - виконавчим комітетом Княгиницької сільської ради, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної поставнови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі - закрити.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони зроблені без належного з'ясування того, чи цей спір належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Встановлено, що адміністративний будинок, на який згідно рішення виконавчого комітету Княгиницької сільської ради № 44 від 13.09.2010 року оформлено право власності за територіальною громадою сід Княгиничі та Загір'я, входить до пайового фонду СК «Княгиничі» згідно п.37 уточненого акту від 15 квітня 2001 року, який є додатком до договору про спільне володіння та користування від 12.04.2001 року, який є додатком до договору про спільне володіння та користування від 12.04.2001 року. В даному акті адміністративний будинок згадується як будинок контори і оцінюється в 62381 гривень.

ОСОБА_1 є пайовиком на підставі сто одного (101) договору купівлі-продажу сертифікатів про право власності на майновий пай в СК «Княгиничі» на загальну суму 102 429,00 (сто дві тисячі чотириста двадцять дев'ять) гривень, що підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 18.10.2012 року у справі № 2а/1326/166/2012, якою суд визнав протиправною бездіяльність виконавчого комітету Княгиницької сільської ради та зобов'язав голову Княгиницької сільської ради провести реєстрацію сто одного (101) договору купівлі-продажу майнових прав в СК «Княгиничі» та видати ОСОБА_1 одне свідоцтво про право власності на майновий пай в сумі 102 429,00 (сто дві тисячі чотириста двадцять дев'ять) гривень. 06 лютого 2014 року Львівським апеляційним адміністративним судом дану постанову залишено без змін.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки майнові паї членів СК «Княгиничі» в натурі не виділялись, члени СК «Княгиничі» є співвласниками майна, що входить до пайового фонду, на титулі спільної часткової власності. Співвласники - члени підприємства, в тому числі реорганізованого, за якими зберігається право на майнові паї у пайовому фонді підприємства, але які не отримали його в натурі чи не передали як внесок до статутного фонду правонаступника (п. 2 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28.02.2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»).

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Для вирішення питання за правилами якого судочинства слід розглядати певний спір, і чи володіє він ознаками справи адміністративної юрисдикції, яка повинна розглядатися за правилами передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України, слід виходити із суб'єктного складу та предмету заявленого позову.

Аналіз наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень; а також такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

П.4 ч.1 ст.17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Однак, такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених ч.4 ст.50 КАС України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами.

Якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст.15 ЦПК України.

За ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

На підставі оскаржуваного рішень виконавчого комітету Княгиницької сільської ради ради від 13.09.2010 року № 44 Княгиницька сільська рада отримала відповідне свідоцтво на право власності на нерухоме майно в с.Княгиничі, Рогатинського району, Івано-Франківської області.

Тому це рішення виконавчого комітету є актом індивідуальної дії, вичерпали свою юридичну силу після реалізації, а саме: після одержання власником нерухомого майна документів, що посвідчують право власності та його державної реєстрації, тобто свідоцтва про право власності на вказане майно.

Таким чином, після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на майновий комплекс в с.Княгиничі, Рогатинського району, Івано-Франківської області виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16 Цивільного кодексу України, тобто за нормами ЦПК України.

В процесі розгляду цивільно-правового спору предметом судового розгляду будуть законність прийнятих рішень органом місцевого самоврядування та правомірність дій посадової особи по видачі свідоцтв про право власності.

Аналогічною є практика Верховного Суду України при вирішенні подібних справ (р/номер № 34458383 в ЄДРСР).

Оскільки суд першої інстанції розглянув спір в порядку адміністративного судочинства, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю, оскільки її не належить розглядати за нормами КАС України.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанову Франківського районного суду м. Львова від 16 червня 2014 року в справі № 465/1349/14-а слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись вимогами ч. 3 ст. 160, ст. ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Княгиницької сільської ради задовольнити частково.

Постанову Франківського районного суду м.Львова від 16.06.2014 року у справі № 465/1349/14-а (номер провадження 2а/465/147/14) скасувати.

Провадження у справі 465/1349/14-а (номер провадження 2а/465/147/14) за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Княгницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та визнання рішення виконавчого комітет у Княгницької сільської ради № 44 від 13.09.2010 року «Про оформлення права власності на адміністративний будинок» нечинними - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 11.04.2016 року.