Справа № 2п-3614/10
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 р. Справа № Н-9104/61402/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації України, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій неправомірними, скасування наказу та довідки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 09.03.2015 року звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року. В заяві зазначив, що нововиявленою обставиною для справи є документи, які були відсутні в матеріалах справи № 61402/11/9104 від 17.02.2015 р. та мають істотне значення для справи, а саме: відповідь відповідача-1 від 15.03.2006 р. на рапорт від 08.02.2006 р.; супровідний лист ДПА у Закарпатській області від 14.04.2010 р. № 659/10/26-60 стосовно направлення матеріалів на 24-х аркушах стосовно призначення пенсії ОСОБА_1 та подання про призначення пенсії на 2 арк.; запит відповідача-2 до відповідача-1 від 20.05.2010 р.; запити відповідача-2 до відповідача-1 від 20.06.2010 р.; відповідь відповідача-1 від 06.07.2010 р. відиовідачу-2; повідомлення відповідача-2 про призначення пенсії від 02.08.2010 р.; заява від 12.03.2015 р. до відповідача-1; відповідь відповідача-1 від 10.04.2015 р. на заяву від 12.03.2015 р.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду з підстав, що в ній викладені.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Жупан А.Ю. заперечив проти доводів заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду та просив залишити рішення суду апеляційої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Державної податкової адміністрації України, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій Державної податкової адміністрації України стосовно видачі наказу № 519-о від 27.04.2010 року та довідки про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії № 188/05-0 від 30.11.2010 року неправомірними та скасування вищевказаних документів, зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в повному обсязі провести нарахування та виплату пенсійного забезпечення позивачу виходячи із розмірів заробітної плати голови районної ради.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2011 року адміністративний позов задоволено. Визнано дії Державної податкової адміністрації України стосовно видачі наказу № 519-о від 27.04.2010 року та довідки про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії № 188/05-0 від 30.11.2010 року та направлення їх в Пенсійний фонд України неправомірними. Скасовано наказ Державної податкової адміністрації України № 519-о від 27.04.2010 року та довідку про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії № 188/05-0 від 30.11.2010 року. Зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області в повному обсязі провести нарахування та виплату пенсійного забезпечення ОСОБА_1 виходячи із розмірів (останні 24 місяці перед звільненням - 15.02.2010 року) заробітної плати голови районної ради.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Державна податкова адміністрація України подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просила скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України задоволено повністю. Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2011 року у справі № 2п-3614/10 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.06.2015 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року залишено без змін.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомого неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Таким чином, нововиявленими вважаються обставини, які об'єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі на той час особі, що звертається із заявою. Саме наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою.

Завданням провадження за нововиявленими обставинами є перегляд справи у зв'язку з виявленням обставин, про які не міг знати адміністративний суд, та ознаками яких є їх істотність, наявність під час розгляду справи й невідомість таких обставин.

Істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв'язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі.

Колегія суддів також зазначає, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за умови добросовісного ставлення до справи, тоді така підстава для перегляду судового акта відсутня.

Як вбачається із заяви позивача, він посилається на документи, які наявні в матеріалах пенсійної справи, і вважає, що їх зміст безпосередньо міг вплинути на результат вирішення спору.

Однак ці документи були відомі відповідачу і могли та повинні були бути відомі позивачу на момент вирішення справи.

При цьому ОСОБА_1 не навів суду переконливих доводів щодо істотності зазначених фактів для спірних правовідносин.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів зазначає, що в цьому випадку заявником не було доведено суду допустимими у справі доказами виникнення нововиявлених обставин, що не були та не могли бути йому відомі на час розгляду даної справи.

Згідно вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини зазначив, що:

п. 33. «… право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

п. 34. « Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX)».

Таким чином, виходячи з вищенаведеної практики Європейського суду з прав людини, скасування рішення суду, що набрало законної сили, в провадженні за нововиявленими обставинами за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права, буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто пункту 1 статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», а також статті 1 протоколу першого цієї Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 КАС України суд може залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 252, ч. 1 ст. 253, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі № 61402/11/9104 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 12 квітня 2016 року.