Справа № 815/676/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/676/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

за участю секретаря - Вітер А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 (далі - Позивач) з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 38), до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області області (далі - Відповідач, або ГУ ДМС України в Одеській області) про визнання протиправною бездіяльність ГУ ДМС України в Одеській області щодо відмови у здійсненні обміну Позивачу посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 07.05.2007 року у зв'язку із досягненням нею 45-річного віку, зобов'язання ГУ ДМС України в Одеській області здійснити Позивачу обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 07.05.2007 року у зв'язку з досягненням нею 45-річного віку.

Свої вимоги Позивач обґрунтувала наступними доводами.

Так, Позивач зазначила, що в 2004 році отримала дозвіл на постійне проживання на території України. 07.05.2007 року Позивач була документована посвідкою на постійне проживання на території України серії НОМЕР_1 від 07.05.2007 року безстроково. 28.10.2015 року, у зв'язку із досягненням 45-річного віку, Позивач звернулась до Суворовського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання. Разом із заявою Позивач надала до органу міграційної служби всі передбачені законом документи, проте будь-яких рішень за результатом розгляду заяви не отримала. Листом ГУ ДМС України в Одеській області № 5/3-18597 від 15.12.2015 року адвоката Позивача було повідомлено про неможливість обміну Позивачу посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із втратою органом міграційної служби особової справи Позивача.

В судовому засіданні представник Позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві (а.с. 4-7).

В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.39-41).

В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що Відповідачем рішень щодо відмови Позивачу в обміні посвідки на постійне проживання не приймалось. Неможливість здійснити обмін посвідки обумовлена втратою особової справи Позивача. За результатами проведеної службової перевірки Відповідачем прийнято рішення вважати особову справу Позивача втраченою. Представник Відповідача зазначив, що проведення обміну Позивачу посвідки на постійне проживання в Україні буде здійснено після поновлення особової справи Позивача, для чого листом № 5/3-18597 від 15.12.2015 року ГУ ДМС України в Одеській області громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 запропоновано з'явитись до відділу імміграційної роботи ГУ ДМС України в Одеській області для бесіди та підготовки документів, проте до відділу імміграційної роботи остання так і не з'явилась. Крім того, представник Відповідача зазначив, що питання про обмін посвідки на постійне проживання в Україні віднесено до виключної компетенції Відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, заперечення проти нього, судом встановлено наступне.

В 2004 році Позивач, громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, отримала дозвіл на постійне проживання на території України. 07.05.2007 року Позивач була документована посвідкою на постійне проживання на території України серії НОМЕР_1 від 07.05.2007 року безстроково (а.с. 11, 37).

28.10.2015 року, у зв'язку із досягненням 45-річного віку, Позивач звернулась до Суворовського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання (а.с. 8).

Листом № 5/3-18597 від 15.12.2015 року ГУ ДМС України в Одеській області адвоката Позивача повідомлено про неможливість обміну Позивачу посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із втратою особової справи Позивача. ГУ ДМС України в Одеській області також зазначено, що за результатами проведеної службової перевірки прийнято рішення вважати особову справу громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 втраченою та повідомлено про проведення обміну Позивачу посвідки на постійне проживання в Україні після поновлення особової справи Позивача, для чого громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 запропоновано з'явитись до відділу імміграційної роботи ГУ ДМС України в Одеській області для бесіди та підготовки документів (а.с.9).

Не погодившись з вчиненою бездіяльністю Відповідача, Позивач звернулась з позовом до суду.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання встановлений Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим наказом Міністерства юстиції № 251 від 28.03.2012 року (в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 251).

Відповідно до п. 9 вказаного Порядку № 251 посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Відповідно до п. 15 вказаного Порядку № 251 для обміну посвідки подаються: 1) заява, зразок якої встановлюється МВС; 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; 3) посвідка, що підлягає обміну; 4) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 5) документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 6) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері).

При цьому, для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку подаються документи, зазначені у підпунктах 1 - 4 і 6 пункту 15 цього Порядку (п. 16 Порядку № 251).

Процедуру розгляду заяв про обмін посвідок на постійне та тимчасове проживання встановлено розділом ІV Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 681 від 15.07.2013 року (із змінами) (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 4.1 Тимчасового порядку встановлено, що обмін посвідки здійснюється в разі наявності підстав, визначених пунктами 14 та 16 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно до п. 4.2 Тимчасового порядку разом із заявою про обмін посвідки (додаток 13) іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів чи підрозділів ДМС за місцем проживання подаються: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; 2) посвідка, що підлягає обміну, а в разі її пошкодження чи втрати - довідка про звернення із заявою про втрату посвідки (довідка органів внутрішніх справ з цього питання) у довільній формі; 3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 4) документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 5) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері) (допускається подання фотографій в головних уборах, що не приховують овалу обличчя особи, громадянами, релігійні переконання яких не дозволяють з'являтися перед сторонніми особами без головних уборів, за умови, якщо в їхніх паспортних документах вони зображені в головних уборах).

У разі обміну посвідки на постійне проживання при досягненні іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку документи, зазначені в підпункті 4 пункту 4.2 цього розділу, не подаються.

Відповідно до п. 4.4 Тимчасового порядку прийняті до розгляду заяви обліковуються відповідно в журналі обліку звернень щодо оформлення посвідки на постійне проживання або в журналі обліку звернень щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання, де в графі "Примітки" робиться запис "Обмін".

Відповідно до п. 4.5 Тимчасового порядку працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє наявність підстав для обміну посвідки, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Після прийняття рішення матеріали, які стали підставою для обміну посвідки, долучаються до справи, на підставі якої посвідка видавалася вперше. У разі якщо посвідка видавалася одним територіальним органом (підрозділом) ДМС, а обмін посвідки провадиться іншим органом (при зміні місця проживання), то до органу, який видав посвідку вперше, надсилається повідомлення про видачу нової посвідки, а недійсна посвідка - для знищення.

Відповідно до п. 4.6 Тимчасового порядку за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для посвідки на постійне проживання) і п'ятнадцяти днів (для посвідки на тимчасове проживання) з дати подачі всіх визначених цим Тимчасовим порядком документів Головою ДМС (а в разі його відсутності - заступником Голови ДМС) чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки.

Про прийняте рішення робиться відмітка в заяві із зазначенням терміну (у разі обміну посвідки на тимчасове проживання), до якого видається посвідка, або про причини відмови в її видачі.

З аналізу вказаних норм, вбачається, що після спливу семиденного строку з дня подачі особою до територіального органу чи підрозділу ДМС України заяви про обмін посвідки на постійне проживання у зв'язку із досягнення нею 45-річного віку, за умови подачі визначених Тимчасовим порядком документів, начальником територіального органу чи підрозділу ДМС України чи його заступником має бути прийнято рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки. При цьому, суд зазначає, що зазначені норми закону є імперативними та не передбачають можливості продовжувати територіальним органом чи підрозділом ДМС України строк розгляду заяви про обмін посвідки на постійне проживання.

Судом встановлено, що 28.10.2015 року, у зв'язку із досягненням 45-річного віку, Позивач звернулась до Суворовського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання. Разом із заявою про обмін посвідки Позивачем подано документи, визначені п. 4.2 та п.4.3 Тимчасового порядку № 681. Зазначений факт Відповідачем не заперечується.

Судом встановлено, що заяву Позивача зареєстровано 28.10.2015 року за № 189, проте будь-якого рішення за результатом поданої Позивачем заяви Відповідачем прийнято не було.

У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що Відповідачем протиправно вчинено бездіяльність у здійсненні обміну Позивачу посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 07.05.2007 року у зв'язку із досягненням нею 45-річного віку, яка виразилась у не прийнятті рішення про видачу або відмову у видачі Позивачу нової посвідки.

Зазначений висновок суду спростовує твердження представника Відповідача, викладені в якості заперечень проти позову. Суд також зазначає, що втрата особовою справи Позивача працівниками органу міграційної служби не може бути підставою для порушення прав Позивача у реалізації права на обмін посвідки на постійне проживання на території України, тим більше не може бути належним доказом на підтвердження правомірності вчиненої Відповідачем бездіяльності.

За викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Відповідача щодо здійснення обміну посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням Позивачем 45-річного віку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача до ГУ ДМС України в Одеській області в частині зобов'язання ГУ ДМС України в Одеській області здійснити Позивачу обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 07.05.2007 року у зв'язку з досягненням нею 45-річного віку та заперечень Відповідача у вказаній частині, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Пунктом 4.6 Тимчасового порядку передбачено, що за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для посвідки на постійне проживання) з дати подачі всіх визначених цим Тимчасовим порядком документів Головою ДМС (а в разі його відсутності - заступником Голови ДМС) чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки.

Відповідно до п. 17 Порядку № 251 рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

З огляду на викладене, суд зазначає, що після спливу семиденного строку з дня подачі особою до територіального органу міграційної служби заяви про обмін посвідки на постійне проживання у зв'язку із досягнення нею 45-річного віку, за відсутності підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених п. 17 Порядку № 251, Тимчасовий порядок зобов'язує Відповідача здійснити обмін посвідки.

Відповідачем не зазначено, а судом не встановлено наявність будь-яких підстав, передбачених пунктом 17 Порядку № 251, для прийняття рішення відносно Позивача про відмову у видачі нової посвідки у зв'язку із досягнення нею 45-річного віку.

Враховуючи викладене, з урахуванням встановлених судом фактів звернення Позивача у визначений законом порядок із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні, подачі Позивачем документів, передбачених п. 4.2 та п.4.3 Тимчасового порядку № 681, а також вчиненої Відповідачем бездіяльності під час розгляду заяви Позивача, суд приходить до висновку про можливість відновлення порушеного права Позивача шляхом зобов'язання Відповідача здійснити громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 07.05.2007 року у зв'язку з досягненням нею 45-річного віку.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.6 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що Відповідачем під час розгляду справи не було доведено правомірності вчиненої бездіяльності, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо здійснення обміну громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 07.05.2007 року у зв'язку із досягненням нею 45-річного віку.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 07.05.2007 року у зв'язку з досягненням нею 45-річного віку.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

.