Справа № 822/6327/15
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/6327/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ніколайчук М.Є.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

05 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк про зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Мотивами апеляційної скарги особа, яка її подала, зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року було відкрито та призначено до апеляційного розгляду вищезазначену апеляційну скаргу на 15 березня 2016 року.

14 березня 2016 року на адресу суду надійшла заява від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (вх. 4245/16) про відкладення розгляду даної справи. Суд апеляційної інстанції після ознайомлення з поданою заявою уповноваженої особи Фонду вбачав наявність підстав для її задоволення, адже вона належним чином була аргументована та обгрунтована, у зв'язку з чим розгляд даної справи було відкладено на 05 квітня 2016 року, з додатковим повідомленням сторін по справі у відповідності до положень КАС України.

Разом з даною заявою уповноваженою особою Фонду було подано також заяву (вх.4246/16) про зупинення провадження по справі.

05 квітня 2016 року розглядаючи справу в порядку письмового провадження колегія суддів надала правову оцінку вищезазначеній заяві апелянта, однак не вбачає підстав для її задоволення, адже підстави наведеній в ній є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, а саме ст. 156 КАС України, тому в задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" 19 січня 2015 року були укладені договори банківського вкладу (депозиту), а саме:

- "Найкращий від Миколая" у гривнях № 016-22545-190115 - на суму вкладу 50 000 грн., строк повернення вкладу до 19.04.2015 року,

- "Лояльний" у гривнях № 017-22545-190115 - на суму 20 000 грн., строк повернення вкладу до 18.02.2015 року,

- "Лояльний" у гривнях № 018-22545-190115 - на суму 10 000 грн., строк повернення вкладу до 18.02.2015 року.

В строки встановлені такими договорами банк не повернув позивачу суми вкладів та не сплатив нараховані проценти, оскільки на підставі постанови правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням № 51 від 02.03.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 року здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" продовжено до 02 жовтня 2015 року включно.

Відповідно до постанови правління НБУ № 664 від 02 жовтня 2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02 жовтня 2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк".

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено повідомлення, згідно якого, буде розпочато виплати вкладникам ПАТ "Дельта Банк" за Загальним реєстром (незалежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 8 жовтня 2015 року.

Перелік банків-агентів, через які здійснюватимуться виплати відшкодування, виконавча дирекція Фонду гарантування планує затвердити на найближчому засіданні. Про це рішення буде повідомлено додатково на сайті Фонду гарантування (http://www.fg.gov.ua/) та на сайті АТ "Дельта Банк" - (http://deltabank.com.ua/).

03.11.2015 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду із заявою про надання інформації про включення його до Реєстру Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виплату коштів, які знаходились на поточних та депозитних рахунках в ПАТ "Дельта Банк". Відповідь на таку заяву позивач не отримав.

16.11.2015 року позивачем було подано заяву до банку-агента АТ "Укрексімбанк" про надання інформації з приводу включення позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ "Дельта Банк" та заявлено вимогу про виплату вкладів та процентів на них.

Банк-агент 24.11.2015 року листом повідомив позивача, що станом на 16.11.2015 року будь-які суми, передбачені для виплати відшкодування на ім'я ОСОБА_3 в наданому їм Загальному реєстрі вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок ФГВФО, відсутні.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_3 отримав від представника ПАТ "Дельта Банк" за довіреністю повідомлення про нікчемність правочину датоване 29.09.2015 № 9294/127, із змісту якого вбачається про повідомлення щодо визнання нікчемною транзакцію від 08.01.2015 року з приводу перерахуванню коштів в сумі 90 000 грн. на поточний рахунок позивача від клієнта Банку ФГ "Богун", що була здійснена з призначенням платежу "Дивіденди за 2014 р.", а також договорів банківських вкладів № 016-22545-190115, № 017-22545-190115, № 018-22545-190115 від 19.01.2015 року, на які були залучені кошти, отримані внаслідок зазначеної нікчемної транзакції, згідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погоджуючись з діями уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та не надання додаткової інформації щодо нього до Фонду, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк", позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року позов задоволено частково.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не доведено наявності законних підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та не подання до Фонду додаткової інформації щодо позивача, як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк", а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить положенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною.

Колегія суддів апеляційної інстанції з вказаною позицією суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

В силу вимог положень ч. 3 ст. 12 Закону виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною 1 ст. 27 Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

У відповідності до ч.ч. 5, 6 ст. 27 Закону протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 цього Закону.

У відповідності до наведеного вище Закону, розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі - Положення).

Згідно з пунктами 3, 4 розділу III Положення Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до п. 2, 3 розділу IV Положення Фонд складає на підставі переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Крім того, в силу ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

При цьому, вичерпний перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, встановлено ч. 3 ст. 38 Закону.

Слід враховувати, що Фонд здійснює виплату відшкодування коштів вкладникам на підставі отриманого від уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Таким чином, обов'язок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_3 до реєстру вкладників для здійснення виплат виникає виключно у разі наявності відомостей про нього у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, складеному уповноваженою особою Фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача не було включено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з тим, що договори банківського вкладу від 19.01.2015 року є нікчемними.

Частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною 2 статті 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина 3 цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування наслідків, передбачених статтею 228 ЦК України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

При цьому відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, вказані договори банківського вкладу (депозиту) від 19.01.2015 року: "Найкращий від Миколая" у гривнях № 016-22545-190115 - на суму вкладу 50 000 грн., "Лояльний" у гривнях № 017-22545-190115 - на суму 20 000 грн., "Лояльний" у гривнях № 018-22545-190115 - на суму 10 000 грн., укладені позивачем із ПАТ "Дельта Банк", є дійсними, оскільки були укладені до запровадження у ньому процедури тимчасової адміністрації, а їх нікчемність з матеріалів справи не встановлена, як і не надано доказів, які б свідчили, що зазначені правочини є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не визначено конкретної підстави нікчемності правочинів неплатоспроможного банку, що передбачені у частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та не наведено, що договори банківського вкладу (депозиту) мають ознаки нікчемного правочину; доказів щодо визнання вказаних договорів недійсними в судовому порядку також не надано.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до п. 6 Положення протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладника; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

В призмі вищенаведеного колегія суддів апеляційної інстанції приходить до твердження, що підставою для включення позивача до загального реєстру вкладників має бути надана уповноваженою особою Фонду додаткова інформація про вкладника - ОСОБА_3 у відповідності до вимог Положення.

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду даної справи як в суді першої та апеляційної інстанції уповноваженою особою Фонду жодної інформації щодо причин не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами, не було надано, а також не було надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.69-70 КАС України, які б свідчили про порушення позивачем порядку укладення Договорів банківського вкладу від 19.01.2015 року з ПАТ "Дельта Банк".

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що на виконання умов договорів банківського вкладу банком було одержано грошові кошти 19.01.2015 року, тобто, до запровадження тимчасової адміністрації банку. На підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку позивачем надано копії платіжних доручень, які свідчать про те, що грошові кошти відповідно до укладених договорів були внесені, тоді як відповідачами доказів того, що зазначені кошти фактично не вносились, або були внесені з порушенням існуючого законодавства, надано не було. Тому суд дійшов до висновку, щодо неправомірності бездіяльності уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк".

З огляду на вищезазначене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.