Справа № 815/6925/15
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/6925/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

за участю: представника Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області - Алєксєєвої Катерини Олександрівни, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області про зобов'язання внести запис до трудової книжки,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України (далі - ТУ Держгірпромнагляд) в Одеській області про зобов'язання внести запис до трудової книжки про звільнення його з 19 жовтня 2015 року з посади начальника ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області за власним бажанням (ст.38 КЗпП України).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково, суд зобов'язав відповідача внести до трудової книжки ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 запис про його звільнення з посади начальника ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області із зазначенням підстави звільнення станом на час фактичного припинення трудових відносин (19.10.2015 року). В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, головою комісії з реорганізації ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_2

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 01 лютого 2012 року працював на посаді начальника ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області.

02 жовтня 2015 року позивачем на адресу керівника Держгірпромнагляду України була подана заява про звільнення за власним бажанням, яка була отримана 05.10.2015 року.

19 жовтня 2015 року позивач здав службове посвідчення, що підтверджується його особистою заявою, яка отримана разом із службовим посвідченням ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області 19.10.2015 року за вхідним №3788.

19 жовтня 2015 року позивач поштою отримав оригінал власної трудової книжки, що підтверджується поштовим конвертом та описом вкладень без зазначення в ній підстави для звільнення.

20 жовтня 2015 року позивач звернувся із заявами на адресу керівника Держгірпромнагляду України та виконуючого обов'язки начальника ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області з вимогою надання розрахунку, які повинні йому були нараховані та виплачені на час його звільнення, також просив внести відповідний запис до його трудової книжки.

23 жовтня 2015 року позивачем була отримана відповідь виконуючого обов'язки начальника ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області №2232/а згідно якої позивачу повідомлявся розмір нарахованої заробітної плати за вересень та жовтень 2015 року до часу звільнення.

30 жовтня 2015 року з позивачем був проведений остаточний розрахунок шляхом перерахування нарахованої йому суму в розмірі 2104,42 грн. на картковий рахунок у банку.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області з 19 жовтня 2015 року фактично припинились трудові відносини (позивачем 02.10.2015 року подана заява про звільнення за власним бажанням, працівнику видана 19.10.2015 року трудова книжка, відносного нього не ведеться табель робочого часу, позивач 19.10.2015 року здав службове посвідчення та 30.10.2015 року з ним проведено остаточний розрахунок при звільненні) тому відповідачем, як органом уповноваженим власником, в компетенції якого знаходиться питання оформлення та видача працівнику трудової книжки при звільненні, не виконані вимоги ч.1 ст.47 КЗпП України та п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 року №58 (зареєстрований Міністерством юстиції України 17.08.1993 року за №110). Тому, суд зобов'язав відповідача внести запис до трудової книжки про звільнення позивача із займаної посади та самостійно зазначити підставу його звільнення, яка мала місце на час фактичного припинення трудових відносин (19.10.2015 року).

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 48 КЗпП України трудова книжка працівника є основним документом, який засвідчує досвід роботи на тій чи іншій посаді та підтверджує загальний стаж роботи для пенсійного забезпечення, та документально підтверджує досвід та кваліфікацію працівника.

Також, згідно з пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року "Про трудові книжки" із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2001 р. №514 трудові книжки зберігаються на підприємствах як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Порядок заповнення трудових книжок, вкладишів до них, видачі трудової книжки у разі звільнення, чи дубліката трудової книжки, умови зберігання та обліку трудових книжок встановлені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (далі - Інструкція).

Згідно з положеннями п. 1.1. Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 2.4 Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу(розпорядження).

Відповідно до п.п. 4.1-4.2. Інструкції, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

З аналізу зазначених норм, колегія суддів надходить до висновку, що запис до трудової книжки працівника вноситься за умови його звільнення із зазначенням відповідного наказу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, 30 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до виконуючого обов'язки голови Держгірпромнагляду України із заявою про звільнення з посади начальника ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області.

Пунктом 9 Положення про ТУ Держгірпромнагляду в Одеській області, затвердженого наказом Держгірпромнагляду України № 186 від 02.12.2011 (далі - Положення №186) визначено, що територіальне управління очолює начальник, що призначається на посаду за погодженням з Міністром, головою місцевої державної адміністрації, головою Держгірпромнагляду України та звільняється з посади головою Держгірпромнагляду України за погодженням з Міністром.

Таким чином, враховуючи наведене, наказ про звільнення позивача повинен видаватися головою Держгірпромнагляду України.

Також, статтею 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) встановлено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, після спливу двох тижнів після написання ним заяви про звільнення, він став виходити на роботу, що також підтверджено відповідачем.

Не можна погодитися з висновком суду першої інстанції, про проведення 30 жовтня 2015 року з позивачем остаточного розрахунку шляхом перерахування нарахованої йому суми в розмірі 2104,42 грн. на картковий рахунок у банку. Колегія суддів вважає його помилковим, оскільки згідно розрахунково-платіжної відомості за видом оплат № 73, сума 2104,42 грн. це лікарняні виплачені позивачу у жовтні 2015 року.

Крім того, не залишення позивачем роботи підтверджено копіями наказів Держгірпомнагляду України №44 від 27.07.2015 та №85 від 07.10.2015, якими ОСОБА_2 було відсторонено від виконання повноважень начальника ТУ Держгірпомнагляду в Одеській області з 27 липня по 24 вересня 2015 року, включно, та з 07 жовтня по 04 грудня 2015 року, відповідно, на цей час його повноваження було покладено на першого заступника.

Також, продовження трудових відносин підтверджено копією табелю обліку робочого часу за листопад та грудень 2015 року, який було надано до апеляційного суду.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 у липні 2015 року звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Держгірпомнагляду України про визнання протиправною бездіяльність щодо порушень права на звільнення з посади начальника ТУ Держгірпомнагляду в Одеській області, та просив зобов'язати звільнити його із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України. Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що оскільки ОСОБА_2 після написання заяви про звільнення почав виходити на роботу, тому він звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з клопотанням про відкликання позовної заяви. Ухвалою суду від 01 лютого 2016 року, позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду, провадження у справі закрито(справа № 826/13181/15).

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_2 не було звільнено з займаної посади за його заявою і він продовжував виходити на роботу, у відповідача були відсутні правові підстави для внесення до трудової книжки позивача запису про його звільнення з 19 жовтня 2015 року.

Колегія суддів, також звертає увагу на те, що накази про призначення та про звільнення позивача з посади видаються головою Держгірпомнагляду України за погодженням з Міністром та головою місцевої державної адміністрації і тільки на підставі наказу територіальним управлінням Держгірпомнагляду в Одеській області вноситься запис до трудової книжки.

Тому, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, помилково, без врахування усіх обставин по справі, частково задовольнив адміністративний позов ОСОБА_2

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року - скасувати, та прийняти по справі нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області про зобов'язання внести запис до трудової книжки - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 квітня 2016 року.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова