Справа № 826/27908/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до

Міжрегіонального головного управління ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників

про

скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач зазначає, що спірне рішення прийнято на підставі акту фактичної перевірки, висновки якого ґрунтуються на тому, що під час перевірки встановлено факт реалізації тютюнових виробів за цінами вищими від максимальної роздрібної ціни, встановленої виробником, чим, на думку ДПІ, порушено ст.11-1 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР.

На думку позивача, вказані висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки при здійсненні розрахунку ПАТ «Укрнафта» не порушується умова, за якою ціни тютюнових виробів не повинні бути вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, а отже відсутні підстави для застосування до позивача фінансових санкцій за порушення ст.11-1 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР, у зв’язку з чим позивач вважає прийняте рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч 4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

13.11.2015р. ГУ ДФС у Житомирській області, згідно наказу від 09.11.2015р. №690, проведено фактичну перевірку магазину на АЗС №05/001, що знаходиться за адресою: вул. Київська, 35, с.Березина, Житомирської обл., та належить ПАТ «Укрнафта», за наслідками якої складено акт від 19.11.2015р. №172/21/00135390 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб’єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов’язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. (далі-Акт перевірки).

Як зазначено в Акті перевірки позивач має ліцензії на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Зокрема, перевіркою встановлено факт здійснення торгівлі тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну мережу, чим, на думку ДПІ, порушено ст.11-1 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995р. №481/95-ВР. Опис таких тютюнових виробів, встановлені максимально роздрібні ціни на них, ціна за якою вони реалізовувалися позивачем, кількість таких тютюнових виробів, а також загальна їх вартість детально відображено у додатку до акту перевірки (т.1 а.с.16-17).

Вирішуючи у зв’язку з наведеним спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995р. №481/95-ВР (далі-Закон №481/95-ВР).

Згідно з ч.ч.1-2 ст.11-1 Закону №481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Відповідно до пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Підпунктом 14.1.4 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

В силу вимог пп.9.1.4 п.9.1 ст.9 ПК України акцизний податок належить до загальнодержавних податків.

Згідно із пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України об'єктами оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.215.1 ст.215 ПК України до підакцизних товарів належать, серед іншого, тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Поряд з цим, пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України визначено, що у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

Підпунктом 215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України (в редакції чинній на момент продажу цигарок) визначено, що для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Згідно із п.28.2 ст.28 ПК України відносною (адвалорною) визнається ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування.

Разом з тим, п.188.1 ст.188 ПК України визначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

З аналізу наведених норм податкового законодавства вбачається, що максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів, не є базою оподаткування акцизним податком, оскільки такою базою оподаткування акцизним податком є вартість реалізованих підакцизних товарів (пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України), та не є базою оподаткування ПДВ, оскільки база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1 ст.188 ПК України). Максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів виробником або імпортером, не є договірною вартістю, оскільки пачка тютюнових виробів не реалізується по такій максимальній роздрібній ціні.

Тобто, враховуючи те, що базою оподаткування ПДВ при продажу у роздріб тютюнових виробів є вартість реалізованих таких підакцизних товарів, з урахуванням акцизного збору, ціна роздрібного продажу розраховується продавцем підакцизних товарів самостійно, з обов’язковим дотриманням умови, встановленої пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 ПК України: продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Таким чином, податковим законодавством визначено, що максимальні роздрібні ціни збільшуються не на ставку акцизного податку від максимальних роздрібних цін, а на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, яка має визначатися за формулою: сума акцизного податку = база оподаткування * 5% (ставка акцизного податку згідно пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України); при цьому база оподаткування у відповідності до пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України визначена як вартість реалізованих підакцизних товарів.

Отже, приймаючи до уваги, що базою оподаткування акцизним податком з реалізації підакцизних товарів, що здійснюється суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі, є вартість (з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів, а не максимальні роздрібні ціни, визначення розміру фактичних роздрібних цін на тютюнові вироби, перевищення якого призводить до порушення пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 ПК України, має здійснюватися з розрахунку максимальної роздрібної ціни, встановленої виробником або імпортером підакцизного товару, збільшеної на суму акцизного податку, яка розраховується, як 5% від бази оподаткування (вартості реалізованих підакцизних товарів).

Згідно із ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

В даному випадку, як вбачається із опису тютюнових виробів, наведених у додатку до акту перевірки (т.1 а.с.16-17), базою оподаткування акцизним податком була у відповідності до пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України вартість реалізованих підакцизних товарів, сума акцизного податку становила 5% від зазначеної вартості, за вирахуванням якої від вартості реалізованого підакцизного товару ціна пачки тютюнових виробів не перевищувала максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником на пачці тютюнових виробів, що узгоджується з пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 ПК України.

Таким чином, позивач здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, які не перевищували максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.

При перевірці ж позивача посадовими особами контролюючого органу база оподаткування акцизним податком помилково вираховувалась від максимальної роздрібної ціни, вказаної виробником на пачці тютюнових виробів, а тому останні безпідставно дійшли до висновку про здійснення позивачем торгівлі тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін, встановлених виробниками на підакцизні товари (продукцію).

У взаємозв’язку із наведеним суд зазначає, що відповідно до п.52.6 ст.52 ПК України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов'язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню.

Суд не бере до уваги посилання податкового органу на лист ДФС України від 20 січня 2015 року №1519/7/99-99-19-03-03-17 про забезпечення сплати акцизного податку з роздрібного продажу, оскільки він не є узагальнюючою податковою консультацією чи консультацією індивідуального характеру, та з огляду на те, що висновки або позиції контролюючих органів, які доповнюють або розширюють норми Податкового кодексу України, суперечать ч.2 ст.19 Конституції України, не можуть розглядатися як такі, що створюють для платника податків права або визначають обов'язки, позиція контролюючого органу, викладена в наведеному листі, не може вважатись обов'язковою для визначення механізму обчислення акцизного податку при реалізації суб'єктами господарювання підакцизних товарів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем при реалізації тютюнових виробів не було порушено ст.11-1 Закону України Закону №481/95-ВР, оскільки позивач здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, які не перевищують максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, а відтак, відсутні підстави для застосування фінансових санкцій, передбачених ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку, в порядку виконання обов’язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, яким застосовано фінансові санкції у розмірі 13 624,27грн., у зв’язку з чим та виходячи з положень п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання цього рішення протиправним та його скасування.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 КАС України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задовольнити повністю.

Присудити на користь публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (код ЄДРПОУ 00135390) за рахунок бюджетних асигнувань Міжрегіонального головного управління ДФС – Центральний офіс з обслуговування великих платників сплачений ним судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень нуль коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко