Справа № 226/366/16-а
Суддя: Редько Ж. Є.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/366/16-а
Провадження № 2-а/226/26/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю представника відповідача Самойленка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Димитров справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії щодо призначеної пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області (далі за текстом Фонд) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтуванні якого вказав, що йому з 02.06.1999 року, як інваліду третьої групи в результаті трудового каліцтва, призначено пенсію по інвалідності, а з 24.02.2015 року - довічно відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 03.09.2007 року до 02.09.2015 року він працював у відповідача головним спеціалістом сектору платежів до пенсійної системи, мав 11 ранг державного службовця 6 категорії. З 01.04.2015 року виплата вказаної пенсії йому була припинена, не зважаючи на те, що інвалідність йому встановлена безстроково. У зв'язку з цим 11.03.2016 року він звернувся до відповідача з заявою про відновлення йому виплати раніше призначеної пенсії. Рішенням від 14.03.2016 за № 2386/03 Фонд відмовив йому у поновленнні виплати пенсії із посиланням на ст.47 ч.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, так як посада, на якій він працював з 03.09.2007 року до 02.09.2015 року віднесена до посад, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Між тим, відповідно до п.5 Перехідних положень до Закону України від 02.03.2015 № 213 року, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються у тому числі відповідно до Закону України «Про державну службу». До 01.06.2015 року не було прийнято закону про призначення всіх пенсій на загальних підставах, тому з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно до спеціальних законів, і підстави для невиплати йому пенсії відпали. У зв'язку із його звільненням 02.09.2015 року з Фонду, виплату зазначеної пенсії йому було поновлено. Оскільки з 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати йому пенсії за інвалідністю, позивач просить суд визнати дії Фонду щодо відмови йому у відновлені виплати призначеної пенсії за інвалідністю протиправними та зобов'язати Фонд відновивши виплату раніше призначеної йому пенсії за інвалідністю з 01.06.2015 року по 31.08.2015 року.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність та про те, що він наполягає на своїх позовних вимогах.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області Самойленко А.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку Фонду як пенсіонер та з 02.06.1999 року отримує пенсію по інвалідності, призначену на підставі ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Виплата вказаної пенсії позивачу була припинена з 01.04.2015 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, оскільки позивач працював у Фонді головним спеціалістом сектору платежів до пенсійної системи, мав 11 ранг державного службовця 6 категорії, тобто займав посаду, яка давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, які були передбачені Законом України «Про державну службу». 02.09.2015 року ОСОБА_2 було звільнено з Фонду, а з 03.09.2015 року виплата пенсії позивачу була поновлена. Тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні його вимог.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області як отримувач з 02.06.1999 року по 24.02.2015 року, а потім з 24.02.2015 року - довічно пенсії по інвалідності третьої групи за трудовим каліцтвом, призначеної відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК від 24.02.2015 року, письмовим запереченням відповідача (а.с.6).

Також встановлено, що позивач ОСОБА_2 за станом на 01.04.2015 року працював у Фонді головним спеціалістом сектору платежів до пенсійної системи, мав 11 ранг державного службовця 6 категорії, звідки був звільнений 02.09.2015 року. Дані обставини відповідачем не спростовуються, підтверджуються його письмовим запереченням та рішенням про відмову у поновленні виплати пенсії від 14.03.2015 року (а.с.7).

11.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Фонду із заявою про відновлення виплати йому пенсії за інвалідністю, але рішенням Фонду від 14.03.2016 року № 134208 у поновленні виплати пенсії позивачу, яка не виплачувалася з 01.04.2015 року по 02.09.2015 року, відмовлено з посиланням на ст.47 ч.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ (далі за текстом Закон України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ) (а.с.7).

Частиною 2 ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія по інвалідності призначається особі незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування чи після припинення роботи.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачується. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Оскільки, станом на 01.04.2015 року посада, на якій працював позивач дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Відповідно до п.5 розд.ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.04.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний у п.5 розд.ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з цієї дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. З 01.06.2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працював позивач, не давала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні, а тому з 01.06.2015 року по 31.08.2015 року виплата призначеної позивачу пенсії по інвалідності підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у ст.47 Закону України «Про державну службу» підстав для її невиплати.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначаєі виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з врахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, з огляду на приведену норму закону відновлення раніше призначеної пенсії позивачу підлягає саме з 01.06.2015 року без будь-яких обмежень, пов'язаних зі строком звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст.11, 17-18, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії щодо призначеної пенсії задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області щодо відмови ОСОБА_2 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за інвалідністю з 1 червня 2015 року неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області відновити виплату раніше призначеної пенсії за інвалідністю ОСОБА_2 з 1 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року.

Присудити ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 12.04.2016 року.

Суддя Ж.Є.Редько