Справа № 823/5469/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/5469/15 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Грищенко В.Е., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» до Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає спірне податкове повідомлення-рішення таким, що прийнято без врахування норм Податкового кодексу України, норм Цивільного кодексу України, без врахування положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», а тому є помилковим, незаконним, немотивованим та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Черкаси-Соя» з питань дотримання позивачем податкового законодавства при проведенні господарських взаємовідносин з ТОВ «Стартопт Плюс» () за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року, TOB «Вейсес» () за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, TOB «Латель» () за період з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року та TOB «Горсан» () за період з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року.

За результатами вказаної перевірки податковим органом складено акт від 21.12.2015 року №304/23-01-22-02/34863644, за змістом якого перевіркою встановлено порушення позивачем пп. «а» п. 198.1 ст. 198, п. 201.4, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 604267,00 грн.

На підставі висновків зазначеного акту ДПІ у м. Черкасах прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.12.2015 року № про збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання податку на додану вартість на суму 906401,00 грн., у тому числі за основним платежем - 604267,00 грн., за штрафними фінансовими санкціями - 302134,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи зазначене, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст. 1 Закону господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

В свою чергу, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1. ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п. 198.1 ст. 198 Кодексу).

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Згідно з п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.

У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця. Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

За приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Також, відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з п. 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, п. 140.1 ст. 140 і ст. 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї статті та у ст. 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

До складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України).

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судом першої інстанції було встановлено, що між TOB «Черкаси-Соя» та TOB «Стартопт Плюс» було укладено договір купівлі - продажу від 25.05.2015 року № 31 який підписаний директорами та скріплений печатками підприємств. Відповідно до зазначеного договору продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити продукцію - премікс (в поліпропіленових мішках по 30 кг) (а.с. 44, Т. 1). На підставі зазначеного договору позивачем сформовано податковий кредит у травні 2015 року у сумі 201120,00 грн.

Згідно наданого TOB «Черкаси-Соя» посвідчення про якість, що виробником Премікс зазначено Преміксний завод NOV ACORE (Дніпропетровська обл. Новомосковський р-н с. Орловщина вул. Піщанська, 1). Дата виробництва 23.04.2015 року (а.с. 51, т. 1). Проте, згідно акту перевірки, за результатами проведеного аналізу звітності (за період з березня 2015 по травень 2015 року включно), поданої TOB «Стартопт Плюс» до ДПІ у Дзержинському р-ні м. Харкова встановлено, що Преміксний завод NOV ACORE не перебував в ланцюгу постачання TOB «Стартопт Плюс» ні безпосередньо ні через будь-яких інших контрагентів. TOB «Стартопт Плюс» () взято на податковий облік 11.03.2015 року ДПІ у Дзержинському р-ні м. Харкова; стан платника 8 - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням; основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля; свідоцтво платника ПДВ від 01.05.2015 року № 200214249 анульвано 28.09.2015 року (причина анулювання - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходження). Декларація з податку на прибуток та баланс платником за 2015 рік до ДПІ не подано. Згідно звіту 1-ДФ за II квартал 2015 року поданого TOB «Стартопт Плюс» 10.08.2015 року кількість працюючих становила 1 особу, при цьому TOB «Стартопт Плюс» реалізувало товари/послуги 114 суб'єктам господарювання, які знаходяться в різних регіонах України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у контрагента позивача були відсутні реальні можливі поставки товарів (робіт, послуг), а сааме: відсутність трудових ресурсів, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що між TOB «Черкаси-Соя» та TOB «Вейсес» було укладено договір купівлі-продажу від 25.06.2015 року № 35, який підписаний директорами та скріплений печатками підприємств (а.с. 63, Т. 1).

Відповідно до п. 1 зазначеного договору, в порядку та на умовах передбачених цим договором, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець, в порядку та на умовах визначених цим договором, зобов'язується прийняти і оплатити наступну продукцію - білково-вітамінна добавка (в поліпропіленових мішках по 30 кг). Загальна кількість товару за даним договором становить 18,60 т. (а.с. 63, т. 1). На підставі зазначеного договору позивачем сформовано податковий кредит у червні 2015 року у сумі 119970,00 грн.

TOB «Вейсес» () перебуває на обліку ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві; стан платника 0 - платник податків за основним місцем обліку; основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля.

Основними контрагентами, за рахунок яких TOB «Вейсес» формувало податковий кредит червня 2015 року були: TOB «ТЕКСЛАЙФ», код 39224939 (39 % податкового кредиту червня 2015) перебуває на обліку в ДПІ у Личаківському р-ні м. Львова, стан платника - 0 платник податків за основним місцем обліку, основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, яке реалізувало в адресу TOB «Вейсес» - одяг, що був у користуванні, взуття, що було у користуванні, речі вживані не сортовані з текстильних матеріалів; TOB «ФІШКОМПАНІ», код 39290561 (32 % податкового кредиту червня 2015) перебуває на обліку в ДПІ у Жовтневому р-ні м. Запоріжжя, стан платника - 65 платник з наступного року, основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, яке реалізувало в адресу TOB «Вейсес» - продукти харчування (печиво, карамель, цукерки, пряник, сухарі, халва, крекер, олія, кава, чай, майонез, шоколад); TOB «АГРОСИНДІКАТ», код 39256908 (11 % податкового кредиту червня 2015 року) перебуває на обліку в ДПІ у Приморському районі м. Одеси, платник податків за основним місцем обліку, основний вид діяльності - оптова торгівля фруктами й овочами, яке реалізувало в адресу TOB «Вейсес» - фрукти (грейпфрути, лимони, апельсини, мандарини). Також встановлено, що протягом червня 2015 року TOB «Вейсес» здійснювало придбання переважно продуктів харчування (кетчуп, майонез, кава), фруктів, та одягу і взуття, що було у користуванні та не здійснювало придбання білково-вітамінної добавки реалізованої в адресу TOB «Черкаси-Соя», а тому походження даної продукції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підтверджується реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинах TOB «Черкаси-Соя» з TOB «Вейсес» у червні 2015 року. Не підтверджується факт придбання білково-вітамінної добавки TOB «Черкаси-Соя», в зв'язку з тим, що первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін фактів щодо реального здійснення господарської операції.

Крім того, судом першї інстанції було встановлено, що між TOB «Черкаси-Соя» та TOB «ЛАТЕЛЬ» було укладено договір купівлі-продажу від 23.07.2015 року № 38, який підписаний директорами та скріплений печатками підприємств (а.с. 79, Т. 1).

Відповідно до п. 1 зазначеного договору в порядку та на умовах визначених цим договором, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець, в порядку та на умовах визначених цим договором, зобов'язується прийняти і оплатити наступну продукцію - премікс (в поліпропіленових мішках по 30 кг). Загальна кількість товару за даним договором становить 24 т. (а.с. 79, т. 1). На підставі зазначеного договору позивачем сформовано податковий кредит у липні 2015 року у сумі 191200,00 грн.

Згідно наданого посвідчення про якість, встановлено, що виробником премікса зазначено ПАТ «Калитянський експериментальний завод комбікормів та преміксів». Дата виробництва 04.06.2015 року.

Проте, згідно акту перевірки, за результатами проведеного аналізу звітності (за період з червня 2015 по липень 2015 року включно), поданої TOB «ЛАТЕЛЬ» до ДПІ в Обухівському районі, встановлено, що ПАТ «Калитянський експериментальний завод комбікормів та преміксів» не перебував в ланцюгу постачання TOB «ЛАТЕЛЬ» ні безпосередньо ні через будь - яких інших контрагентів. TOB «ЛАТЕЛЬ» () перебуває на обліку ДПІ у Обухівському районі; стан платника 7 - до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей; основний вид діяльності - оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; свідоцтво платника ПДВ від 11.06.2015 року № 200222346 анульвано 02.10.2015 року (причина анулювання -до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходження). Декларація з податку на прибуток та баланс платником за 2015 рік до ДПІ не подано. Звіт 1-ДФ за II - III квартал 2015 року TOB «ЛАТЕЛЬ» не подано. Згідно звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) за липень 2015, встановлено, що кількість працюючих складала 7 осіб, при цьому TOB «ЛАТЕЛЬ» реалізувало товари/послуги 201 суб'єкту господарювання, які знаходяться в різних регіонах України. З акту перевірки, також, встановлено, що протягом липня 2015 року TOB «ЛАТЕЛЬ» здійснювало придбання товарів (послуг) різного характеру (автошини, яблука, кукурудза, рекламні послуги) та не здійснювало придбання преміксу реалізованого контрагенту TOB «Черкаси-Соя», тому походження даної продукції не встановлено.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що не підтверджується реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинах TOB «Черкаси-Соя» з TOB «ЛАТЕЛЬ» у липні 2015 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що між TOB «Черкаси-Соя» та TOB «ГОРСАН» було оформлено договір купівлі-продажу від 13.08.2015 року № 41, який підписано директорами та скріплено печатками підприємств.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору в порядку та на умовах визначених цим договором, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець, в порядку та на умовах визначених цим договором, зобов'язується прийняти і оплатити наступну продукцію - білково-вітамінна добавка (в поліпропіленових мішках по 30 кг). Загальна кількість товару за даним договором становить 18,9 т. (а.с. 103, т. 1). На підставі зазначеного договору позивачем сформовано податковий кредит у серпні 2015 року у сумі 121810,50 грн.

При цьому TOB «ГОРСАН» () перебуває на обліку в ДПІ у Обухівському районі; стан платника - 8 до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням; основний вид діяльності - будівництво житлових і нежитлових будівель; свідоцтво платника ПДВ від 11.06.2015 року № 200222359 анульвано 09.10.2015 року (причина анулювання - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходження). Декларацію з податку на прибуток та баланс платником за 2015 рік до ДПІ не подано. Звіт 1-ДФ за II - III квартал 2015 року TOB «ГОРСАН» не подано, проте, згідно звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) за серпень 2015, встановлено, що кількість працюючих складала 7 осіб, при цьому TOB «ГОРСАН» реалізувало товари/послуги 340 суб'єктам господарювання, які знаходяться в різних регіонах України. Оскільки зазначеним платником податків, не подано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року тому неможливо визначити основних контрагентів - постачальників за рахунок, яких було формування податкового кредиту у відповідному періоді.

Згідно данних ЄРПН було встановлено, що у податкових накладних, що оформлені в адресу TOB «ГОРСАН» зазначена наступна номенклатура товару: зерно, кукурудза, арматура, кава, чорнило для принтерів, клей для термопістолета, клей для тканин та одягу, фотопапір для кольорової фотографи, пляшки з ковпачком для машиного масла, силиконові бретелі до бюстгальтерів, нитки бавовняні, мереживо машинного в'язання, декоративні пластмасові блестітки, тканини з льону, тасьма плетена, кришка.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що протягом серпня 2015 року TOB «ГОРСАН» здійснювало придбання товарів різного характеру (зерно, кава, арматура, швейної фурнітури) та не здійснювало придбання білково-вітамінної добавки реалізованої на адресу TOB «Черкаси-Соя», а тому походження зазначеної продукції не встановлено.

З урахуванням встановлених обставин, контролюючим органом за результатом проведеної перевірки позивача було поставлено під сумнів реальність господарських правочинів та правомірність формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Стартопт Плюс» () за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року, TOB «Вейсес» () за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, TOB «Латель» () за період з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року та TOB «Горсан» () за період з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року.

У податковому праві відповідальність за порушення податкового законодавства є індивідуальною, у зв'язку з чим позивач не має нести несприятливі наслідки через проблеми у правовому стані своїх контрагентів.

Разом з цим, для встановлення товарності проведених господарських операцій, суд має встановити певні обставини, серед яких: можливість реального здійснення платником податків зазначених господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності, наявність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської (економічної) діяльності, здійснення операцій з товаром, що вироблявся або міг бути виробленим в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Судом першої інстанції за змістом п. 3 наданого до матеріалів адміністративної справи договору купівлі-продажу між TOB «Черкаси - Соя» та TOB «Стартопт Плюс» від 25.05.2015 року № 31 встановлено, що приймання товару по кількості і по якості здійснюється на складі продавця. Після прийняття покупцем товару, претензії до кількості та якості товару Продавцем не приймаються. Транспортування товару проводиться транспортом продавця за його рахунок.

Однак, даний пункт договору не виконаний, оскільки позивачем не надано атів прийому-передачі товару від TOB «Стартопт Плюс» до позивача.

Відповідно до чинного законодавства України платіжний документ оформлюється із дотриманням всіх вимог, що ставляться до змісту і форми таких документів, із обов'язковим зазначенням номеру договору, за яким здійснюється переказ грошових коштів.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що платіжне доручення від 04.06.2015 року № 2521 не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки не містить посилань на договір, згідно якого проводиться оплата. В платіжному дорученні від 04.06.2015 року № 2521 в розділі призначення платежу зазначено «за премікс зг.рах. № 401 від 26.05.15 року», що не має зв'язку з предметом договору (а.с. 52, т. 1).

Згідно із п. 3 наданого до матеріалів адміністративної справи договору купівлі-продажу між TOB «Черкаси-Соя» та TOB «Вейсес» від 25.05.2015 року № 35 приймання товару по кількості і по якості здійснюється на складі продавця. Після прийняття покупцем товару, претензії до кількості та якості товару Продавцем не приймаються. Транспортування товару проводиться транспортом продавця за його рахунок.

Однак, даний пункт договору не виконаний, оскільки позивачем не надано атів прийому-передачі товару від TOB «Вейсес» до позивача. Згідно чинного законодавства платіжний документ оформлюється із дотриманням всіх вимог, що ставляться до змісту і форми таких документів, із обов'язковим зазначенням номеру договору, за яким здійснюється переказ грошових коштів.

Платіжне доручення від 09.07.2015 року № 2580 не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки не містить посилань на договір, згідно якого проводиться оплата. Так в платіжному дорученні від 09.07.2015 року № 2580 в розділі призначення платежу зазначено «За білково-вітамінну добавку зг.рах. № 417 від 26.06.2015 року», що не має зв'язку з предметом договору.

Відповідно до п. 3 наданого до матеріалів адміністративної справи договору купівлі-продажу між TOB «Черкаси-Соя» та TOB «ЛАТЕЛЬ» від 23.07.2015 року № 38 приймання товару по кількості і по якості здійснюється на складі продавця. Після прийняття покупцем товару, претензії до кількості та якості товару Продавцем не приймаються. Транспортування товару проводиться транспортом продавця за його рахунок. Однак, даний пункт договору не виконаний, оскільки представником позивача не надано атів прийому-передачі товару від TOB «ЛАТЕЛЬ» до позивача. Згідно чинного законодавства платіжний документ оформлюється із дотриманням всіх вимог, що ставляться до змісту і форми таких документів, із обов'язковим зазначенням номеру договору, за яким здійснюється переказ грошових коштів.

Платіжне доручення від 13.08.2015 року № 2619 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не містить посилань на договір, згідно якого проводиться оплата. Так в платіжному дорученні від 13.08.2015 року № 2619 в розділі призначення платежу зазначено «За Премікс зг.рах № 803 від 24.07.2015 року», що не має зв'язку з предметом договору.

Згідно із п. 3 наданого до матеріалів адміністративної справи договору купівлі-продажу між TOB «Черкаси-Соя» та TOB «ГОРСАН» від 13.08.2015 року № 41 приймання товару по кількості і по якості здійснюється на складі продавця. Після прийняття покупцем товару, претензії до кількості та якості товару Продавцем не приймаються. Однак, даний пункт договору не виконаний, оскільки представником позивача не надано атів прийому-передачі товару від TOB «ГОРСАН» до позивача. Згідно чинного законодавства платіжний документ оформлюється із дотриманням всіх вимог, що ставляться до змісту і форми таких документів, із обов'язковим зазначенням номеру договору, за яким здійснюється переказ грошових коштів.

Платіжне доручення від 01.09.2015 року № 2630 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не містить посилань на договір, згідно якого проводиться оплата. Так в платіжному дорученні від 01.09.2015 року № 2630 в розділі призначення платежу зазначено «За білково-вітамінну добавку зг.рах. № 41 від 13.08.2015 року», що не має зв'язку з предметом договору.

Виходячи з вище вказаного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про сумнівність реальності здійснення господарських операцій позивача, оскільки відповідно до матеріалів справи вбачається, що позивач не здійснював придбання товарів, а сааме: преміксу у TOB «Стартопт Плюс» та TOB «Латель» та білково-вітамінної добавки у TOB «Вейсес», TOB «Горсан».

При цьому, колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції посилання позивача на первинні документи, що були надані ним для підтвердження подальшої реалізації придбаного товару, адже з наданих документів не можливо встановити походження самого товару (чи придбаний він саме у контрагентів позивача - TOB «Стартопт Плюс», TOB «Латель», TOB «Вейсес», TOB «Горсан»), а з урахуванням тих обставин, що судом не встановлено реальності укладених угод між позивачем та його контрагентами (TOB «Стартопт Плюс», TOB «Латель», TOB «Вейсес», TOB «Горсан»), надані документи не можуть вважатися підтвердженням реальності господарських зобов'язань саме між позивачем та TOB «Стартопт Плюс», TOB «Латель», TOB «Вейсес» та TOB «Горсан».

Правова позиція по даному питанню висловлена у листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11, за змістом якого сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Вищезазначене свідчить про оформлення документів не у зв'язку із фактичним здійсненням реальних господарських операцій у хронологічному порядку, а у довільний (удаваний) спосіб, що підтверджує відсутність обставин та подій, пов'язаних з виконанням господарських договорів та відповідним їх відображенням у податковому обліку. Фінансової звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку позивачем не надано.

За змістом інформаційного листа листі Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року №1112/11/13-101112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такий етап, як встановлення факту здійснення господарської операції.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Тому в даному випадку наявність у платника податку (позивача у справі) виданих йому податкових накладних не є достатньою підставою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість, з урахуванням відсутності підтвердження реального здійснення господарської операції.

Така правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною і у постанові від 05.03.2012 року, у якій Верховним судом України зазначено, що сама лише наявність у платника податків податкових накладних, виписаних від імені його контрагентів, не є достатньою підставою для включення сум ПДВ до податкового кредиту, якщо особи, від імені яких складено такі документи заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, отже, виписані від їх імені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуваням зазначеного вище, колегія суддів зауважує, що встановлені податковим органм обставини, що покладено останнім в основу висновку про непідтвердження спірних господарських операцій позивача, належним чином підтверджено допустимими доказами, що наявні в матеріалах справ, серед яких, зокрема, акт перевірки від 21.12.2015 року №304/23-01-22-02/34863644.

Позивачем не надано суду доказів на спростування цих висновків та доказів, які б ставили під сумнів результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «Черкаси-Соя» з питань дотримання позивачем податкового законодавства при проведенні господарських взаємовідносин з ТОВ «Стартопт Плюс» () за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року, TOB «Вейсес» () за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, TOB «Латель» () за період з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року та TOB «Горсан» () за період з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року.

Натомість, всі вказані позивачем розбіжності спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи зазначені вище обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Соя» - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 08.04.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.