Справа № 2а-1670/243/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ К/9991/65767/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Олендера І.Я.,

секретар судового засідання Мартиненко Г.В.,

за участю:

представника відповідача - Пилипенка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Енергостар»

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року

у справі № 2а-1670/243/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Енергостар»

до Державної податкової інспекції у місті Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (яка є правонаступником Державної податкової інспекції у місті Полтаві)

за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Дж.Р.Груп»

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Енергостар» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Полтаві (далі - відповідач) про визнання скасування податкового повідомлення-рішення 28 березня 2011 року № .

Справа неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ «Фірма «Енергостар», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - ДПІ у м. Полтаві його правонаступником - ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12беоезня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Полтаві провела планову виїзну перевірку ТОВ «Фірма «Енергостар» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2010 року, за результатами якої був складений акт № 1854/23-2/23560552 від 14 березня 2011 року.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені, зокрема, вимоги підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого за період з жовтня 2008 року по березень 2010 року включно занижено податку на додану вартість на загальну суму 586866,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що: позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду податок на додану вартість, сплачений у складі вартості товарів (робіт, послуг), наданих йому ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП», з огляду на те, що в ході проведення перевірки первинні бухгалтерські документи по взаємовідносинах з вказаним контрагентом позивачем не надавались з підстав того, що такі первинні бухгалтерські документи були вилучені у ТОВ «Фірма «Енергостар» згідно протоколу виїмка від 22 червня 2010 року б/н, складеного старшим оперуповноваженим УБОП УМВС України в м. Севастополі старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 Разом з цим, відповідно до відповіді УБОП УМВС України в м. Севастополі від 14 лютого 2011 року № 11/322 виїмка документів у ТОВ «Фірма «Енергостар» 22 червня 2010 року не проводилась, а громадянин ОСОБА_2 у складі підрозділу в 2010 році службу не проходив. Також, у акті перевірки було вказано, що: ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» відсутнє за місцезнаходженням; згідно показників податкової звітності у ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспорт, сировина та матеріали для здійснення основного виду діяльності; у провадженні СУ ПМ ДПА України знаходиться кримінальна справа № 69-107, порушена стосовно директора ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України.

28 березня 2011 року ДПІ у м. Полтаві на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшила ТОВ «Фірма «Енергостар» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 733583,17 грн., у тому числі: 586866,67 грн. - за основним платежем, 146716,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволення позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що: відповідно до отриманих від УБОП УМВС України в м. Севастополі відповідей від 14 лютого 2011 року № 11/322, від 22 квітня 2011 року № 11/818 та від 05 травня 2011 року № 5/3407 виїмка документів у ТОВ «Фірма «Енергостар» 22 червня 2010 року не проводилась, а старший лейтенант міліції ОСОБА_2 в УБОЗ в м. Севастополі УМВС України в м. Севастополі ніколи не значився; слідчий в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в м. Севастополі ОСОБА_3 постанови про проведення виїмки документів ТОВ «Фірма «Енергостар» від 10 червня 2010 року не виносила; наданий позивачем протокол виїмки документів б/н від 22 червня 2010 року не є належним доказом відсутності у позивача первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП»; лист адвоката ОСОБА_4 від 01 серпня 2011 року не є належним доказом відсутності у позивача первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП», оскільки ні позивач, ні адвокат ОСОБА_4 не пояснили, на яких підставах первинні бухгалтерські документи позивача по взаємовідносинах з ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» знаходились у адвоката ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За визначенням, наведеним у абзаці 2 пункту 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженому наказом ДПА України від 22 грудня 2010 року № 984 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Як вбачається з акту перевірки, в обґрунтування неможливості надати на перевірку первинні-бухгалтерські документи по взаємовідносинах з ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» позивач посилався на те, що такі документи були вилучені у ТОВ «Фірма «Енергостар» згідно протоколу виїмка від 22 червня 2010 року б/н, складеного старшим оперуповноваженим УБОП УМВС України в м. Севастополі старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що відповідно до отриманих від УБОЗ УМВС в м. Севастополі відповідей від 14 лютого 2011 року № 11/322, від 22 квітня 2011 року № 11/818 та від 05 травня 2011 № 5/3407 виїмка документів у ТОВ «Фірма «Енергостар» 22 червня 2010 року не проводилась, старший лейтенант міліції ОСОБА_2 в УБОЗ в м. Севастополі УМВС України в м. Севастополі ніколи не значився, слідчий в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в м. Севастополі ОСОБА_3 постанови про проведення виїмки документів ТОВ «Фірма «Енергостар» від 10 червня 2010 року не виносила (т.1 арк. справи 108, 136, 137, 188, 189).

Крім іншого, як вбачається з матеріалів справи, протокол про проведення виїмки, який датований 22 червня 2010 року, був підписаний директором ТОВ «Фірма «Енергостар» 10 червня 2010 року (т.1 арк. справи 5-6).

Враховуючи те, що постанова про проведення виїмки документів у ТОВ «Фірма «Енергостар» слідчим в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в м. Севастополі ОСОБА_3 не виносилася, беручи до уваги те, що старший лейтенант міліції ОСОБА_2 в УБОЗ в м. Севастополі УМВС України в м. Севастополі ніколи не значився та, відповідно, виїмку документів позивача не міг проводити, а також зважаючи на вади зазначеного протоколу, як-то підписання директором товариства протоколу ще до його складення та залучення понятих, які були працівниками підприємства, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що наданий позивачем протокол виїмки документів б/н від 22 червня 2010 року не є належним доказом, який підтверджує поважність причин відсутності у позивача первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» та ненадання таких документів до перевірки.

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженому наказом ДПА України від 22 грудня 2010 року № 984 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті (довідці) документальної перевірки, вони мають право подати свої заперечення протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки), які у випадку їх подання, є невід'ємною частиною (додатком) до акта (довідки) перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки був підписаний директором та головним бухгалтером ТОВ «Фірма «Енергостар», які своїми підписами підтвердили, що первинні бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про діяльність суб'єкта господарювання (спростовують викладені в акті перевірки факти) за період, що перевіряється, відсутні. При цьому, головний бухгалтер зробив напис на акті перевірки про те, що з висновком щодо заниження податку на додану вартість в сумі 586866,00 грн. не згоден.

Разом з цим, доказів того, що посадові особи позивача подавали заперечення на акт перевірки матеріали справи не містять. Не додано таких доказів і до касаційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що лист адвоката ОСОБА_4 від 01 серпня 2011 року (т.4 арк. справи 1) не є належним доказом, який підтверджує поважність причин відсутності у позивача первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» та ненадання таких документів до перевірки, з урахуванням того, що ні позивач, ні адвокат ОСОБА_4 не пояснили, на яких підставах первинні бухгалтерські документи позивача по взаємовідносинах з ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» знаходились у адвоката ОСОБА_4

Крім того, судами попередніх інстанцій було встановлено, що надані позивачем копії первинних бухгалтерських документів (податкові накладні, акти виконаних робіт) містили дефекти форми та змісту, зокрема: згідно податкової накладної № 11188 від 29 грудня 2009 року (т.1 арк. справи 235) ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» виконало на користь позивача роботи з технічного обслуговування Сухорабівської ГЕС загальною вартістю 70000,00 грн., в свою чергу, 29 грудня 2009 року датовано 4 акти виконаних робіт на загальну суму 70000,00 грн. (т.2, арк. справи 60-63), в яких вказано, що ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» виконало роботи по технічному обслуговуванню не лише Сухорабівської ГЕС, а і Остапґєвської ГЕС, Опішнянської ГЕС та Кунцевської ГЕС; згідно податкової накладної № 10986 від 22 грудня 2009 року (т.1 арк. справи 237) ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» виконало на користь позивача роботи з технічного обслуговування Сухорабівської ГЕС загальною вартістю 90000,00 грн., в свою чергу, 22 грудня 2009 року датовано 4 акти виконаних робіт на загальну суму 90000,00 грн. (т.2, арк. справи 68-71), в яких вказано, що ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» виконало роботи по технічному обслуговуванню не лише Сухорабівської ГЕС, а і Остапґєвської ГЕС, Опішнянської ГЕС та Кунцевської ГЕС; згідно податкової накладної № 11102 від 25 грудня 2009 року (т.1 арк. справи 236) ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» виконало на користь позивача роботи по технічному обслуговуванню Сухорабівської ГЕС загальною вартістю 60000,00 грн., в свою чергу, 25 грудня 2009 року датовано 4 акти виконаних робіт на загальну суму 60000,00 грн. (т.2 арк. справи 64-67), в яких вказано, що ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» виконало на користь позивача роботи по технічному обслуговуванню не тільки Сухорабівської ГЕС, а і Остапґєвської ГЕС, Опішнянської ГЕС та Кунцевської ГЕС.

За наявних суперечностей в актах виконаних робіт та податкових накладних, наданих позивачем, неможливо встановити які саме господарські операції в дійсності виконувалися, з огляду на що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що первинні бухгалтерські документи, надані позивачем, не відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім іншого, зазначені вище податкові накладні та акти виконаних робіт не містять обсягу та одиниць виміру господарських операцій (надання послуг), оскільки в них не зазначено які саме роботи було виконано в ході технічного обслуговування ГЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в обґрунтування позовних вимог також посилався на те, що в ході надання позивачу комплексу інформаційно-консультаційних послуг ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» були розроблені для позивача концептуальний проект будівництва електростанції районної рівня, положення, інструкції, аналізи інформації, концептуальні плани, консультування та систематизація нормативно правових вимог (т.2 арк. справи 113-250, т.3 арк. справи 1-149).

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вказані документи не є належними доказами, оскільки не містять ні підписів уповноважених осіб, ні дати їх складання, ні посилання на первинні документи, відповідно до яких вони складалися, з урахуванням того, що вказані документи не були подані позивачем до перевірки.

З огляду на викладене, а також враховуючи невідповідність первинних бухгалтерських документів, копії яких були надані позивачем, вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також зважаючи на відсутність належних доказів на підтвердження вилучення цих документів у позивача, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ТОВ «Фірма «Енергостар» був завищений податковий кредит за період, який перевірявся, на загальну суму 586866,67 грн. та, як наслідок, про відсутність підстав для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ТОВ «Фірма «Енергостар» підлягає залишенню без задоволення, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Енергостар» залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ І.Я. Олендер