Справа № 825/445/16
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Чернігів Справа № 825/445/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Манойло Я.В.,

представника відповідача Петросюка О.М.,

представника третьої особи Ципуринди О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Генерального штабу України Збройних сил України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу Генерального штабу Збройних сил України від 03.02.2016 № 18-РС.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.02.2016 позивач дізнався з листа Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 08.02.2016 № 434, що на підставі наказу Генерального штабу Збройних сил України від 03.02.2016 № 18-РС ОСОБА_3 , яка є матір`ю його доньки ОСОБА_2 , вибула до нового місця служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає оскаржуваний наказ таким, що порушує права та інтереси його малолітньої доньки ОСОБА_2 , а саме право на належне виховання з боку матері ОСОБА_3 згідно статей 150-152 Сімейного кодексу України та право на безперешкодне спілкування з матір`ю ОСОБА_3 згідно статті 153 Сімейного кодексу України, оскільки виданий в порушення вимог абзацу 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо порушення прав ОСОБА_4 , не вказано яким саме чином порушується право на спілкування матері зі своєю дитиною, не зазначено з ким саме проживає ОСОБА_4 .

Крім того, у ході проведення бесіди з солдатом ОСОБА_3 щодо переміщення її для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 будь-яких заяв, клопотань та заперечень з приводу неможливості проходження нею служби у вказаній військовій частині у зв`язку з сімейними обставинами, не надавала.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки мати малолітньої особи, яку представляє позивач не є жінкою, яка самостійно виховує ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, заперечення на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 03.02.2016 № 18-РС (по особовому складу) солдата ОСОБА_3 , санітарного інструктора роти Військової служби правопорядку Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку Центрального управління Військової служби правопорядку (по м. Києву і Київській обл.) увільнено із займаної посади та призначено санітарним інструктором механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (а.с. 18).

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6), ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).

Згідно з пунктом 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, призначення військовослужбовців на посади здійснюється на рівнозначні посади для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця.

У відповідності до пункту 83 вищевказаного Положення військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю та набутим досвідом служби. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка).

На виконання вимог телеграми заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 13.12.2015 № 321/К/9967 щодо підготовки та переміщення особового складу з органів військового управління (військових частин) Військової служби правопорядку до бойових військових частин, посадовими особами Військової служби правопорядку у Збройних Силах України було організовано роботу щодо відбору особового складу для підготовки (перепідготовки) на базі 169 навчального центру, до складу якого включено солдата ОСОБА_3 , що проходила службу на посаді санітарного інструктора роти Військової служби правопорядку Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку.

У подальшому, в порядку, визначеному Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 (далі - Інструкція), солдата ОСОБА_3 було включено до Плану переміщення осіб рядового, сержантського та старшинського складу на посади номенклатури призначення першого заступника начальник Генерального штабу Збройних Сил України (а.с. 20-21).

Пунктом 4.9. Інструкції визначено, що підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є, зокрема, на рівнозначні посади - витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення не запланованого переміщення - подання.

Крім вказаних документів, залежно від підстав призначення і переміщення, для видання наказів по особовому складу подаються: рапорти військовослужбовців з проханням про переміщення, а також рапорти посадових осіб щодо переміщення осіб рядового, сержантського і старшинського складу; копії атестацій і оцінних карток, а в особливий період - службові характеристики; висновок військово-лікарської комісії; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин; копія наказу про накладене дисциплінарне стягнення.

Крім того, у відповідності до вимог пункту 4.14. Інструкції, переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, провадиться на особисте прохання відповідно до пункту 82 Положення на рівнозначні або нижчі посади за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.

При цьому, сімейними обставинами та іншими поважними причинами для переміщення військовослужбовця у тому числі можуть бути виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (ним) проживають, без батька (матері).

Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.

У судовому засіданні було встановлено, що солдатом ОСОБА_3 документів, які б підтверджували необхідність її переведення по службі у зв`язку з сімейними обставинами, до Генерального штабу Збройних Сил України не надавалось та у ході проведення бесіди з солдатом ОСОБА_3 щодо переміщення її для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , вона будь-яких заяв, клопотань та заперечень з приводу неможливості проходження нею служби у вказаній військовій частині у зв`язку з сімейними обставинами, не надавала.

Щодо посилань позивач на те, що оскаржуваний наказ порушує права та інтереси його малолітньої доньки, ОСОБА_2 , а саме право на належне виховання з боку матері ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

ОСОБА_1 не позбавлений батьківських прав щодо ОСОБА_2 .

Отже, є вірними доводи представника Служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради про те, що ОСОБА_3 не є жінкою, яка самостійно виховує дитину віком до 18 років, яку представляє позивач ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до статті 151 Сімейного кодексу України батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наказ першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 03.02.2016 № 18-РС (по особовому складу), яким солдата ОСОБА_3 , санітарного інструктора роти Військової служби правопорядку Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку Центрального управління Військової служби правопорядку (по м. Києву і Київській обл.) увільнено із займаної посади та призначено санітарним інструктором механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 є правомірним.

Суд звертає увагу на те, що можливість спілкування матері з дитиною також підтверджується тим, що 01.03.2016 вона уклала шлюб у м. Чернігові, тобто за місцем проживання дитини (а.с. 52).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан