Справа № 823/64/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/64/16 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому просив:

Визнати бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо перерахунку ОСОБА_2 розміру одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - протиправною;

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області () здійснити ОСОБА_2 перерахунок розміру одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виплативши доплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у з урахуванням утримання 1,5 % військового збору відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу» від 31.07.2014 у розмірі 7358, 91 грн. (сім тисяч триста п'ятдесят вісім гривень 91 копійка).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати в повному обсязі Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року та прийняти нове рішення, у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що проявилось у неправильному розмірі виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку позивачу необхідно розраховувати 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у відповідності до посадового (місячного) окладу, що передував події (звільненню), з якою пов'язана відповідна виплата, а саме 3800, 03 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до наказу УМВС України в Черкаській області № 311 о/с від 06.11.2015 Позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України на підставі п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 13 років 06 місяців 25 днів.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 був не згідний з правильністю нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні Позивач, яка учасник бойових дій, звернувся до Смілянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, де йому було призначено адвоката.

Адвокатом Карповим С.О., направлено запит Відповідачу про надання інформації, яка сума місячного грошового забезпечення була встановлена ОСОБА_2 та використана при нарахуванні йому вихідної допомоги при звільненні відповідно до п. 10 Постанови КМУ № 393 від 17.07.1992 року, а також, запропоновано, у разі виявлення неправильного нарахування ОСОБА_2 вихідної допомоги при звільненні, з метою уникнення судових спорів, здійснити відповідні корегування суми вихідної допомоги при звільненні.

На адвокатський запит отримано відповідь від УМВС України в Черкаській області за № 29/к-170 від 22.12.2015 про те, що ОСОБА_2 відповідно до п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» була нарахована одноразова грошова допомога в розмірі 50-відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У розрахунок місячного грошового забезпечення включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення у розмірах, що були встановлені на день звільнення зі служби:

Посадовий оклад -700,00грн., оклад за спеціальним званням - 120,00грн., відсоткова надбавка за вислугу років (20%) - 205,00грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 512,50грн., премія (72,4%) - 1113,15грн., всього грошове забезпечення для розрахунку вихідної допомоги - 2650,65 грн. хІЗ років х 50% = 17229,23грн., утримання (1,5% військовий збір) - 258,44грн. Всього до видачі - 16970,79грн.

Розміри посадового окладу («інспектор»), окладу за спеціальним званням («капітан») та розміри відсоткових надбавок встановлені на підставі наказу МВС України від 31.12.2007 року № 499.

Військовий збір утримано відповідно закону України «Про внесення змін до податкового кодексу» від 31.07.2014 року № 1621-7.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 КЗпП законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

При цьому Верховний Суд України в своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

В своїй постанові від 17 лютого 2015 року №21-8а/15 Верховний Суд України зазначив, що будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. Так, у часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, у просторі - територією, на яку поширюється, за колом осіб - колом осіб, на яких поширюється.

Таким чином, у даному випадку пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

Крім того, питання застосування норм КЗпП України та можливість стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення вихідної допомоги відповідно до статті 44 КЗпП України при звільнені з органів внутрішніх справ було предметом неодноразового судового розгляду Вищим адміністративним судом України, який висловив аналогічну позицію у рішеннях від 19 листопада 2015 № К/9991/18577/12, від 15 вересня 2015 № К/9991/20127/11, від 15 жовтня 2015 № К/800/16876/15, від 24 квітня 2014 року у справі № 2а-1970/877/12 (К/800/61076/13).

Аналогічну правову позицію викладено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, де зазначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Позивач проходив службу у міліції, порядок, умови проходження та звільнення з якої, у тому числі, і у частині оплати праці, врегульовані законодавством України, зокрема, але не виключно: Законом України від 20 грудня 1992 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон № 565-ХІ1) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин); Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114; Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896 (далі - Інструкція № 499).

Так, частиною першою статті 19 Закону № 565-ХІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Згідно статті 18 Закону № 565-ХІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP.

Відповідно до пунктів 12, 13 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством. Особи рядового і начальницького складу та члени їх сімей користуються відповідно до законодавства правами і пільгами при переїзді залізничним, водним, автомобільним транспортом, медичному обслуговуванні, державному страхуванні, оплаті житлового приміщення, а також мають інші гарантії.

Такі гарантії особам рядового та офіцерського складу, зокрема, при звільненні зі служби визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Так, стаття 9 даного Закону передбачає, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракт), у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка мас дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» також визначає, що особам начальницького складу органів внутрішніх справ звільненим з органів внутрішніх справ у зв'язку із скороченням штатів за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50-відсотків місячного і грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» в розрахунок місячного грошового забезпечення включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення постійного характеру в розмірах, що були встановлені наказами керівника органу чи підрозділу внутрішніх справ на день звільнення зі служби.

А саме ці складові включено у розрахунок місячного грошового забезпечення ОСОБА_2 при розрахунку вихідної допомоги (довідка від 15.02.2016 № 51).

Отже, спірною залишається сума, яка мала б бути виплачена Позивачу.

Згідно з довідкою №679 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням грошове забезпечення в розмірі 2650, 65 грн. виплачена позивачу у вересні 2015 року, а станом момент звільнення у жовтні 2015 року позивачу виплачено 3800, 03 грн. (а.с.12).

Крім того, колегія суддів зауважує, що Відповідно до п 1.5 Інструкції про порядок виплат и грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив усі фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується, що підстав для задоволення адміністративного позову не існує.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю.Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.