Справа № 738/678/16-а
Суддя: Сова Т. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/678/16-а
№ провадження 2-а/738/8/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді Сова Т.Г.

при секретарі Бреус Н.В.

за участю

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Менському районному суді Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Менської виправної колонії № 91 ОСОБА_2 про визнання рішення субєкта владних повноважень неправомірним та зобовязання виконати певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року до Менського районного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до начальника Менської виправної колонії № 91 ОСОБА_2 про визнання рішення субєкта владних повноважень неправомірним та зобовязання виконати певні дії. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.02.2016 року було проведено засідання комісії при МВК 91 питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_1 пільги передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України. На засідання комісії начальником відділення було надано документи на вказаного засудженого, що характеризують його з позитивної сторони та вказують на те, що останній став на шлях виправлення та відбув відповідну частину покарання, будь яких інших документів надано не було. Однак комісія прийняла рішення про відмову в застосуванні відносно засудженого ОСОБА_1 заміни режиму утримання по відбуттю ? частини строку покарання. Позивач, не погоджуючись з таким рішенням комісії, для захисту свої прав звернувся з позовом до суду та просить визнати рішення субєкта владних повноважень неправомірним та зобовязати повторно розглянути на комісії питання про застосування відносно засудженого ОСОБА_1 пільги передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122-1 КАС України, судове засідання проведено в режимі відеоконференції (дистанційного судового провадження) з Менською виправною колонією № 91.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові. Показав суду, що він своєю поведінкою заслужив застосування до нього пільги, передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України, а комісія Менської ВК 91 відмовила йому в застосуванні даної пільги. Позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними та застосувати відносно нього ст.ст. 100, 101 КВК України.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило. До суду надійшло заперечення представника відповідача проти прозову, в якому останній посилається на те, що позовні вимоги позивача не розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що засуджений ОСОБА_1 відбуває покарання в Менській ВК 91 та на даний час перебуває на дільниці максимального рівня безпеки. Працевлаштування засуджених, які перебувають на даній дільниці, не передбачено, тому засуджений ОСОБА_1 не працевлаштований, хоча приймав участь в ремонтних роботах по благоустрою даної дільниці, проте не заохочувався. Загалом характеризується позитивно, режим утримання не порушує, стягнень не має.

Заслухавши пояснення позивача, враховуючи покази свідка та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 з положеннями ст. 2 ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності з положеннями ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 6 ч. 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 100 КВК України, залежно від поведінки засудженого і ставлення до праці, в разі її наявності, та навчання умови відбування покарання змінюються в межах однієї колонії або шляхом переведення до колонії іншого виду. Зміна умов тримання в межах однієї колонії здійснюється за клопотанням начальника відділення соціально-психологічної служби постановою начальника колонії.

ОСОБА_4 ст. 101 КВК України засуджені, які стають на шлях виправлення, переводяться: у колоніях мінімального і середнього рівня безпеки - до дільниці соціальної реабілітації після фактичного відбуття: не менше половини строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, тягар доказування лежить на стороні відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, засуджений колегією суддів судової палати Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.03.2013 року до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, відбуває покарання в Менській ВК 91. ОСОБА_4 з рішенням Регіональної комісії з питань розподілу і направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Дніпропетровській області (протокол № 33 від 19.12.2012 року) визначений максимальний рівень безпеки з триманням у приміщеннях камерного типу.

ОСОБА_4 з рішення комісії при МВК 91 з питань застосування пільг до засуджених установи згідно ст.ст. 100, 101 КВК України слідує, що питання застосування вказаної пільги відносно засудженого ОСОБА_1 розглядалось на засіданні комісії 15.02.2016 року, в заміні режиму відбування покарння відмовлено, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_1 не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування відносно нього вказаної пільги.

Однак в судовому засіданні достеменно зясовано, що засуджений ОСОБА_1 за період відбування покарання зарекомендував себе позитивно, стягнень не має, відбув необхідну для застосування пільги, передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України, частину покарання, що в судовому засіданні також підтвердив свідок ОСОБА_3

Засуджений ОСОБА_1 не має заохочень, оскільки не працює, але, як встановлено судом, він не працює в звязку з режимом утримання (максимальний рівень безпеки з триманням у приміщеннях камерного типу). Разом з тим, встановлено, що вказаний засуджений приймав участь в ремонтних роботах по благоустрою дільниці максимального рівня безпеки, де відбуває покарання, проте не заохочувався. Тому посилання представника установи на те, що засуджений не працює є безпідставним аргументом.

В звязку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними та скасування рішення комісії є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню, а питання про застосування відносно засудженого ОСОБА_1 пільги, передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України необхідно повторно розглянути на засіданні комісії при МВК 91, де більш детально вивчити особу засудженого та характеризуючи дані відносно нього, з винесенням законного та обґрунтованого рішення з цього приводу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до начальника Менської виправної колонії № 91 ОСОБА_2 про визнання рішення субєкта владних повноважень неправомірним та зобовязання виконати певні дії задовольнити частково.

Рішення комісії при МВК 91 з питань застосування пільг до засуджених установи згідно ст.ст. 100, 101 КВК України від 15.02.2016 року щодо застосування пільги передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України відносно засудженого ОСОБА_1 скасувати.

Зобовязати відповідача повторно розглянути на комісії при МВК 91 питання щодо застосування пільги передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України відносно засудженого ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.Г. Сова