Справа № 813/214/16
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року № 813/214/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Петрика Р.І.,

за участю:

представника позивача - Вельгоша Т.М., згідно довіреності,

представника відповідача - Загороднього В.С., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Транс - Сервіс - 1" до Управління Укртрансінспекції у Вінницькій області про визнання протиправними і скасування розрахунків, -

в с т а н о в и в:

товариство з обмеженою відповідальністю "Транс - Сервіс - 1" (далі - ТзОВ "Транс - Сервіс - 1", позивач) звернулося до суду з позовом до Управління Укртрансінспекції у Вінницькій області (далі - відповідач), з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 113 від 22.07.2015 року;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 174 від 25.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що за результатами проведених відповідачем перевірок, службовими особами Управління Укртрансінспекції у Вінницькій області було складено акти № 00313 та № 003174 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та складено на їх підставі оскаржувані розрахунки плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 113 та № 174. Позивач зазначає, що при здійсненні розрахунку відповідачем було помилково встановлено пройдену відстань між вантажовідправником та вантажоодержувачем, що суттєво вплинуло на розмір плати за проїзд. Крім того, в жодному документі відповідача немає інформацію про належний стан зважувального обладнання для здійснення габаритно - вагового контролю та проходження ним (обладнанням) періодичної повірки (метрологічної атестації). Зважаючи на вказані порушення, позивач вважає винесені відповідачем розрахунки плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та наданих суду додаткових письмових поясненнях від 28.03.2016 року, підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, свою позицію виклав в письмових запереченнях від 15.02.2016 року, суть яких полягає в наступному. За результатами проведених перевірок було встановлено порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, а саме відсутність у нього дозволу на рух автомобільними дорогами України великогабаритними транспортними засобами. У зв'язку з відсутністю у позивача вказаних дозвільних документів, а також перевищенням габаритно - вагових параметрів автомобілями позивача, посадовими особами відповідача правомірно були складені розрахунки плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 113 від 22.07.2015 року та № 174 від 25.09.2015 року. Відтак, відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними, у зв'язку з чим просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2015 року працівниками Управління Укртрансінспекції у Вінницькій області на підставі направлення на перевірку № 007298 від 20.09.2015 року на 403 км автомобільної дороги "Стрий - Тернопіль - Знамянка" та на підставі направлення на перевірку № 007414 від 21.09.2015 року на 405 км + 750 м автомобільної дороги "Стрий - Тернопіль - Знамянка" проведено перевірку транспортних засобів позивача.

В ході проведення перевірок було виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема виявлено порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме здійснення позивачем перевезення вантажу без оформлення відповідних документів, які дають право на рух автомобільними дорогами України.

За результатами перевірки від 22.07.2015 року складено довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 22.07.2015 року, акт № 003113 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2015 року, на підставі яких складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 113 від 22.07.2015 року.

За результатами перевірки від 20.09.2015 року складено довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 25.09.2015 року, акт № 003174 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25.09.2015 року, на підставі яких складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 174 від 25.09.2015 року.

Не погоджуючись із складеними розрахунками, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд при вирішенні даної адміністративної справи, виходив з наступного.

Спірні правовідносини в даній адміністративній справі регулює Закон України "Про автомобільний транспорт", Порядок здійснення габаритно - вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі - Порядок), Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) та Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року.

Згідно ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", великогабаритним транспортним засобом є транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Спеціальні правила перевезення вантажів вказані в пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Так, у відповідності до п. 22.1 Правил дорожнього руху, маса навантаження, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинна перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.5 вказаних Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п.п. 3 п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 цих же ж Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

З матеріалів справи вбачається, що перевезення вантажу позивач здійснював автомобілями MAN TGA 18.430 з напівпричіпом ПП ВODEX KIS 3W - S та DAF FT CF 85 з причіпом ПР ВODEX KIS 3W - S.

Згідно акта № № 003113 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.07.2015 року, фактична маса автомобіля MAN TGA 18.430 з напівпричіпом ПП ВODEX KIS 3W - S становила 55880 т. при допустимій вазі 40000 т. Пройдена відстань вказано автомобіля - 592 км.

Актом № 003174 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25.09.2015 року підтверджується, що фактична маса автомобіля DAF FT CF 85 з причіпом ПР ВODEX KIS 3W - S становила 53850 т. при допустимій вазі 40000 т. Пройдена відстань вказано автомобіля - 547 км.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач покликався на помилкове визначення пройденої віддалі між вантажовідправником та вантажоодержувачем, яка в свою чергу вплинула на розмір плати за проїзд.

Однак, з цього приводу суд зазначає, що жодних доказів (шляхових листів, товарно - транспортних накладних, оформлених належним чином), які б підтверджували фактично пройдений шлях автомобільним транспортом позивача до одержувача вантажу - ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» - до матеріалів справи не долучено, незважаючи на неодноразові вимоги суду.

Крім того, відповідач визнав в судовому засіданні, що навіть після проведення перевірок, встановлення перевищення вагових параметрів автомобілів та здійснення розрахунку плати за проїзд, транспортні засоби позивача не повернулися в місце навантаження, а продовжили рух до вантажоодержувача без дозвільних документів, які дають право на рух великогабаритним транспортним засобом автомобільними дорогами України.

Тому, у зв'язку з відсутністю підтверджуючих доказів фактично пройденого автомобілями кілометражу, суд не може констатувати помилковість визначення відповідачем відстані між пунктом навантаження та розвантаження вторсировини.

З тих же ж підстав судом не береться до уваги покликання представника позивача на нібито порушення відповідачем п. 21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Щодо покликання позивача на неналежний стан зважувального обладнання для здійснення габаритно - вагового контролю та проходження періодичної повірки (метрологічної атестації), суд зазначає таке.

Згідно ст.ст. 27, 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» ( в редакції, що діяла до 01.01.2016 року) засоби вимірювальної техніки, не призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають державній метрологічній атестації.

Державна метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки здійснюється метрологічними центрами, територіальними органами та метрологічними службами підприємств і організацій, уповноваженими на проведення державних випробувань чи повірки аналогічних засобів.

Державна метрологічна атестація та оформлення її результатів проводяться у порядку, встановленому нормативними документами з метрології ЦОВМ.

Засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці.

Повірці також підлягають:

вихідні і робочі еталони метрологічних центрів та територіальних органів;

вихідні еталони підприємств і організацій;

засоби вимірювальної техніки, що застосовуються під час державних випробувань, державної метрологічної атестації та повірки засобів вимірювальної техніки, а також під час калібрування засобів вимірювальної техніки для інших підприємств, організацій та для фізичних осіб.

Засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ.

Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Повірка засобів вимірювальної техніки проводиться територіальними органами, уповноваженими на її проведення. У разі якщо територіальні органи через відсутність відповідних еталонів не можуть провести повірку окремих типів засобів вимірювальної техніки, повірка цих засобів проводиться метрологічними центрами, уповноваженими на її проведення.

Повірка здійснюється посадовими особами територіальних органів і метрологічних центрів - державними повірниками, атестованими у порядку, встановленому нормативно-правовим актом ЦОВМ.

Повірка засобів вимірювальної техніки з використанням первинних і вторинних еталонів проводиться метрологічними центрами та територіальними органами, в яких зберігаються відповідні еталони. Повірка здійснюється вченими зберігачами цих еталонів.

Повірка засобів вимірювальної техніки, призначених для ввезення на територію України партіями, проводиться під час їх випуску з виробництва повірочними лабораторіями іноземних виробників, уповноваженими на її проведення.

Повірку засобів вимірювальної техніки під час експлуатації та випуску з виробництва і ремонту можуть виконувати повірочні лабораторії підприємств і організацій, уповноважені на її проведення.

Повірка проводиться працівниками цих лабораторій, атестованими як повірники у порядку, встановленому нормативно-правовим актом ЦОВМ.

За порушення умов і правил проведення повірки засобів вимірювальної техніки керівники та посадові особи відповідних підприємств і організацій несуть відповідальність згідно із законом.

Повірка та оформлення її результатів проводяться у порядку, встановленому нормативними документами з метрології ЦОВМ.

Представником відповідача до матеріалів долучено сертифікат затвердженого типу засобів вимірювальної техніки № UA -M1/1-2195-2007 від 21.11.2007 року, згідно якого не встановлено жодних обмежень для використання даних ваг виробництва "CHEKLODE FREEWEIGH" (Англія).

Ваги пройшли повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 34-00/3694 від 21.07.2015 року та долученим листком повірки ваг зав. № 008211.

Таким чином, проходження повірки пересувними автомобільними вагами "CHEKLODE FREEWEIGH" свідчить про їх відповідність метрологічним та технічним вимогам.

Відповідно до п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п. 311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Враховуючи все вищенаведене, суд погоджується з твердженням представника відповідача, що рейдова перевірка була здійснена представниками відповідача у відповідності до вимог чинного законодавства, порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті було дотримано, відтак, складені за результатами перевірки розрахунки є законними та скасуванню не підлягають.

У зв'язку з вказаним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 12.04.2016 року.

Суддя Потабенко В.А.