Справа № 2-а-1107/10/1970
Суддя: Крапівницька Н.Л.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1107/10/1970

22 квітня 2010 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі: головуючої судді Крапівницької Н.Л.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом Теребовлянського районного центру зайнятості Тернопільської області - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття до ОСОБА_3 (зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1) про повернення допомоги по безробіттю в сумі 437,04 грн., суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся Теребовлянський районний центр зайнятості Тернопільської області - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття до ОСОБА_3 (зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1) про повернення допомоги по безробіттю в сумі 437,04 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просить його задовольнити, пояснивши, що ОСОБА_3 зареєструвалась в теребовлянському центрі зайнятості в пошуках роботи 10.02.05 р. і 17.02.05 р. їй надано статус безробітної з виплатою допомоги по безробіттю, але знята з облік 23.09.05 року у зв'язку з поданням нею письмової заяви про відмову від послуг центру зайнятості. 13.03.05 р. між ОСОБА_4 та Теребовлянським районним центром зайнятості укладено договір щодо професійного навчання по спеціальності комп'ютерні технології в бухгалтерському обліку строком на 47 годин, навчання проходило на базі Тернопільського Державного технічного університету.

Наказом Тернопільського Державного технічного університету ім. І. Пулюя № 28- 06 від 18.04.05 р. за систематичні пропуски без поважних причин відповідача ОСОБА_3 відраховано за систематичні пропуски без поважних причин навчання на курсах. Але витрати на професійне навчання ОСОБА_3 склали 437,04 грн., які нею не повернуто.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала і пояснила, що позов є необґрунтованим і безпідставним. Згідно з висновком Теребовлянської лікарсько-консультативної комісії від 25 квітня 205 року дане навчання ОСОБА_3 протипоказано, так як робота із зоровим навантаженням їй протипоказана. Таким чином, вважає, що навчання залишила з поважної причини, оскільки, робота, яка могла бути запропонована відповідачу після навчання протипоказана за станом здоров'я. Договір № 30 з позивачем зона не укладала.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересі з юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій та основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних Повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до ч. 1, ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Частина 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Страхування громадян на випадок безробіття є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування і здійснюється на підставі Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000р. № 1533-ІІІ (далі Закон України) Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування України в особі виконавчих дирекцій Фонду, функції яких згідно ст. 12 цього Закону виконують органи державної служби зайнятості.

У відповідності до ст. 1 Закону України об'єктом страхування на випадок безробіття є страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених ст. 7 цього Закону.

На підставі ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Як вбачається матеріалів справи звернулася до Теребовлянського районного центру зайнятості у пошуках роботи і 17.02.05р. отримала статус безробітного.

17 березня 2005 року ОСОБА_3 написала заяву на ім'я позивача щодо направлення її на навчання за спеціальністю - комп'ютерна технологія в бухгалтерському обліку.

На підставі цієї заяви між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір № 30 про навчання на базі Тернопільського Державного технічного університету імені ОСОБА_5 за цією спеціальністю.

Суд не бере до уваги твердження відповідача, що вона не укладала даний договір, так як сам відповідач: не заперечує, що перебувала на обліку у центрі зайнятості і писала відповіді заяви про надання статуту безробітної і її зарахування на навчання.

Відповідно до п.2 ст. 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення" є:

професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях; профорієнтація;

Пунктом 2. ст. 24 Закону України "Про зайнятість населення" професійна підготовка, підвищення кваліфікації і перепідготовка громадян організуються державною службою зайнятості за її направленням у навчальних закладах, на підприємствах, в установах і організаціях (незалежно від їх підпорядкованості) згідно з укладеними договорами або у спеціально створюваних для цього навчальних закладах державної служби зайнятості за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Судом встановлено, що 17.03.05 року був укладений договір №30 між Теребовлянським районним центром зайнятості та ОСОБА_3 щодо її професійного навчання за рахунок коштів центру зайнятості з метою сприяння її подальшому працевлаштуванню.

На основі договору ОСОБА_3 направлена центром зайнятості на курсове навчання на базі Тернопільського Державного технічного університету імені ОСОБА_5 спеціальністю комп'ютерна технологія в бухгалтерському обліку.

Згідно умов договору відповідач зобов'язаний був приступити у визначені службою зайнятості терміни до занять, пройти повний курс навчання, оволодіти професійними знаннями та навичками, передбаченими кваліфікаційними характеристиками, скласти кваліфікаційні (випускні) іспити чи інші форми контролю знань та за направленням державної служби зайнятості працювати за набутою професією.

Проте, у зв'язку із пропусками занять без поважних причин наказом № 28-06 від 18.04.05 року Тернопільського Державного технічного університету імені ОСОБА_5, ОСОБА_3 відраховано з числа слухачів, що підтверджується табелями обліку відвідувачів занять.

Пунктом 2 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що виплата матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації припиняється з причин, передбачених частиною першою цієї статті, та у разі виключення із навчального закладу за неуспішність та порушення дисципліни.

Відповідно до вимог ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.3.1.2 Договору № 30 від 17.03.05 р. у разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, без поважних причин або відмови працювати і за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Відповідно до п.п.3.1.2 п.3 Договору № 30 у разі припинення навчання без поважних причин з особи стягується загальна сума витрат на професійне навчання, включаючи суму виплаченої матеріальної допомоги у період професійного навчання, витрат на проїзд до місця навчання і назад (включаючи оплату щоденного проїзду) та витрат на проживання.

Судом встановлено, що дані кошти в сумі 437,04 грн. були витрачені Фондом загальнообов'язкової державного соціального страхування України на випадок безробіття.

ОСОБА_3 в порушення вимог ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне урахування на випадок безробіття" та п.п.3.1.2 п.3 Договору № 30 відмовилася добровільно повернути зазначені кошти потрачені на її навчання.

За цих обставин, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтовані, відповідають нормам чинного законодавства та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6, 86, 158, 163, 186 КАС України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (прописана с. Деренівка, Теребовлянський район) на користь Теребовлянського районного центру зайнятості Тернопільської області - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття кошти виплачені як допомога в сумі 437,04 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції,, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з днів її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови буде виготовлений на протязі 5 днів.

Головуючий суддя Крапiвницька Н.Л.