Справа № 2а/2370/675/12
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2370/675/12 Головуючий у 1-й інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА
Іменем України

05 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №229 від 02 листопада 2011 року, поновлено ОСОБА_1 на посаді командира відділення, начальника радіостанції радіо відділення ІТВ, стягнуто із військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за період з 02 листопада 2011 року по 12 квітня 2012 року включно з розрахунку середньомісячного грошового забезпечення 2148,13 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 №229 від 02 листопада 2011 року є похідним від наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26 вересня 2011 року №190 ПМ, та в ньому зазначається лише те, що позивача виключено зі списків особового складу частини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира відділення начальника радіостанції радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла та 23 серпня 2011 року ОСОБА_1 подано до кадрового органу військової частини НОМЕР_1 рапорт за №1651 з клопотанням про звільнення його з лав Збройних Сил України.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №190 ПМ від 26 вересня 2011 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п.«в» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2011 року №227 позивачу надано три доби для здачі посади, яку обіймає.

02 листопада 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №229 ОСОБА_1 звільнено у запас за п.«в» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком), з правом носіння військової форми одягу. 02 листопада 2011 року вважати здавшим справи та посаду та виключити зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення та направити на військовий облік до Уманського ОМВК Черкаської області.

Судом першої інстанції встановлено, що на день видачі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №190 ПМ від 26 вересня 2011 року календарна вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах становила 20 років 2 місяці, а на день видачі командиром військової частини № НОМЕР_1 наказу №229 від 02 листопада 2011 року 20 років 3 місяці 16 днів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2011 року №229 про звільнення в запас (за віком) за п.«в» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_1 , командира відділення - начальника радіостанції радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла, підлягає скасуванню.

Колегія суддів за наслідками апеляційного перегляду дійшла наступних висновків:

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», який регулює відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби; Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі; Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (в редакціях, що були чинними на час спірних правовідносин).

В силу вимог п.«в» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

В силу ч.9 вищезазначеної статті військовослужбовці, які набули права на пенсію за вислугу років, а також ті, що є ветеранами війни або учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і до досягнення встановленого граничного віку їх перебування на військовій службі залишилося п`ять і менше років, на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами «в» частин шостої та сьомої цієї статті.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 45 років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день подачі рапорту про звільнення (23 серпня 2011 року) досяг 42 років та на нього розповсюджується дія ч.9 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за умови набуття права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно п.«а» ч.1 ст.1-2 вказаного Закону (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Згідно п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що була чинною до 01 жовтня 2011 року) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Пунктом «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що набрала чинності 01 жовтня 2011 року) встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема:

- по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше.

З матеріалів справи вбачається, що на день подачі позивачем рапорту від 23 серпня 2011 року про звільнення його у запас та на день прийняття наказу Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України №190 ПМ від 26 вересня 2011 року, яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п.«в» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком), вислуга років у Збройних Силах України позивача відповідала встановленому п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» віку для призначення пенсії за вислугу років, а саме по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше.

Разом з тим, на день прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 наказу №229 від 02 листопада 2011 року, яким ОСОБА_1 звільнено у запас за п.«в» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком) та виключено зі списків особового складу частини, вислуга років у Збройних Силах України позивача не відповідала встановленому п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» віку для призначення пенсії за вислугу років, а саме: з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше.

Відповідно до пп.2 п.225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), звільнення військовослужбовців з військової служби на підставах, передбачених частинами шостою і сьомою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», здійснюється у військових званнях до старшини (головного корабельного старшини) включно - командирами корпусів, посадовими особами, які мають рівні або вищі з ними права щодо видання наказів по особовому складу.

Згідно п.242 вказаного Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Пунктом 9.1.4 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №300 від 16 липня 1997 року, передбачено, що для приймання та здавання справ і посади встановлюються такі строки, зокрема, командира взводу не більше 3 днів.

З матеріалів справи вбачається, що документи на звільнення ОСОБА_2 за підпорядкованістю були надіслані військовою частиною НОМЕР_1 до кадрового органу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та після прийняття наказу Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України №190 ПМ від 26 вересня 2011 року відповідача було повідомлено про звільнення ОСОБА_2 з військової служби, після чого командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 31 жовтня 2011 року №227, яким надано позивачу 3 доби для здачі посади, яку обіймає, та відповідно до рапорту ОСОБА_1 від 02 листопада 2011 року справи та посаду командира радіовідділення він здав.

Наказом від 02 листопада 2011 року №229 позивача 02 листопада 2011 року вважати здавшим справи та посаду та виключити зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення та направити на військовий облік до Уманського ОМВК Черкаської області.

Таким чином, позивач скористався свої правом на звільнення у запас шляхом подачі 23 серпня 2011 року до кадрового органу військової частини НОМЕР_1 рапорту за №1651 з клопотанням про звільнення його з лав Збройних Сил України та 26 вересня 2011 року наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №190 ПМ ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас, на момент чого за ним було закріплено право на призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів погоджується з твердженням апелянта, що спірний наказ, яким позивача 02 листопада 2011 року виключено зі списків особового складу частини, був виданий на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26 вересня 2011 року №190 ПМ та є похідним від нього. Враховуючи, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26 вересня 2011 року №190 ПМ про звільнення ОСОБА_1 у запас за п.«в» ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виданий у межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі рапорту останнього, позивачем не оскаржувався та в судовому засіданні позивач пояснив, що погоджується з зазначеним наказом, а тому не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо скасування спірного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2011 року №229 та поновлення його на посаді командира відділення, начальника радіостанції радіовідділення ІТВ, а також не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення із військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середньомісячного грошового забезпечення за період з 02 листопада 2011 року по 12 квітня 2012 року, як похідні.

У судовому засіданні позивачем було надано відповідь, що вказані позовні вимоги були заявлені ним з огляду на неможливість отримання пенсії за вислугу років, оскільки до законодавства України були внесені зміни та під час проведення процедури звільнення його у запас, ОСОБА_1 втратив право на пенсію за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, вимоги позивача про скасування наказу відповідача від 02 листопада 2011 року фактично зводяться не до оспорювання ним самого звільнення з військової служби та його підстав, а до неправомірності дій відповідача щодо наказу (його дати, періоду) про приведення до виконання наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26 вересня 2011 року №190 ПМ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, оскільки, на думку позивача, винесення відповідачем наказу після внесення змін до законодавства про зміну термінів вислуги років фактично позбавило його права на отримання пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується, що саме тривалість процедури розгляду питання щодо звільнення позивача з військової служби у запас та виключення його зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення спричинила порушення права позивача на призначення та отримання пенсії за вислугу років, передбаченої п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з огляду на те, що рапорт про звільнення позивача з лав Збройних Сил України подано 23 серпня 2011 року, наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №190 ПМ про звільнення позивача з військової служби у запас прийнято 26 вересня 2011 року, а наказ військової частини НОМЕР_1 №229, яким позивача виключено зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Уманського ОМВК Черкаської області, прийнято лише 02 листопада 2011 року.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу вимог ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було неправильно обрано спосіб захисту його прав шляхом звернення до суду з позовними вимогами про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2011 року №229 та поновлення його на посаді командира відділення, начальника радіостанції радіовідділення ІТВ.

Враховуючи, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №190 ПМ, яким позивача звільнено з військової служби у запас за п.«в» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком), прийнято 26 вересня 2011 року, на підставі якого прийнято наказ командира військової частини від 02 листопада 2011 року №229, з метою повного і всебічного захисту прав і законних інтересів позивача, колегія суддів, діючи у відповідності з приписами ст.ст.11, 195 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і частково задовольнити адміністративний позов шляхом зобов`язання відповідача внести зміни в наказ від 02 листопада 2011 року №229 (по стройовій частині) в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення, змінивши дату « 02 листопада 2011 року» на « 26 вересня 2011 року», тобто дату наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №190 ПМ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за п.«в» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком).

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на порушення позивачем строків звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, оскільки в силу вимог ст.99 КАС України такий строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а про порушення своїх прав на призначення та отримання пенсії за вислугу років позивач дізнався з листа Черкаського ОВК від 13 січня 2012 року №6/8/13/4, який було направлено на адресу ОСОБА_1 25 січня 2012 року, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв`язку на конверті. Обставин, які б свідчили про порушення позивачем строків звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, передбачених ст.99 КАС України, колегією суддів встановлено не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести зміни в наказ від 02 листопада 2011 року №229 (по стройовій частині) в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення, змінивши дату « 02 листопада 2011 року» на « 26 вересня 2011 року».

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 11 квітня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.