Справа № 820/1280/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 квітня 2016 р. № 820/1280/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГАКТИВ» до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГАКТИВ», звернулось до суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, в якому просить: визнати протиправним неприйняття податкової накладної №502 від 05.02.2016р. для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати податкову накладну №502 від 05.02.2016р. прийнятою та зареєстрованою 13.02.2016 року; визнати протиправним неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року та вважати податкову декларацію ТОВ «ТОРГАКТИВ» з податку на додану вартість за січень 2016 року прийнятою 26.02.2016р.; визнати протиправним неприйняття розрахунку коригування сум ПДВ за січень 2016р. та вважати розрахунок коригування сум ПДВ за січень 2016р. прийнятим 26.02.2016р.; визнати протиправним неприйняття Додатку 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за січень 2016р. та вважати Додаток 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за січень 2016р. прийнятим 26.02.2016р.; визнати протиправним неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року та вважати податкову декларацію ТОВ «ТОРГАКТИВ» з податку на додану вартість за лютий 2016 року прийнятою 01.03.2016р.; визнати протиправним неприйняття Додатку 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за лютий 2016р. та вважати Додаток 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за лютий 2016р. ТОВ «ТОРГАКТИВ» прийнятим 01.03.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ТОРГАКТИВ» з дотриманням положень Податкового Кодексу України укладений договір з відповідачем №181120151 від 20.11.2015 року про визнання електронних документів, який зареєстрований належним чином. Відповідно до договору №181120151 від 20.11.2015 року позивачем було направлено в електронному вигляді для реєстрації податкову накладну №502 від 05.02.2016р., а також податкову звітність, що підтверджується квитанціями. Згідно вказаних квитанцій документи були доставлені до центрального рівня ДПСУ, але не прийняті у зв'язку з тим, що було порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233 Про подання електронної податкової звітності, а саме: «ТОВ «ТОРГАКТИВ» можливо розірвано договір про визнання електронної звітності». На думку позивача, податковий орган протиправно не зареєстрував податкові накладні та не прийняв податкову звітність через нібито розірвання договору про визнання електронних документів. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначивши, що Згідно Договору №181120151 орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифікату (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни Платником місця реєстрації.

Позивач зазначив, що не змінював своє місцезнаходження, а посилені сертифікати відкритих ключів після укладання договору №181120151 не змінювались та є чинними. Також, представник позивача зазначив, що вказані протиправні дії відповідача призведуть до застосування штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, а також у зв'язку з тим, що ТОВ «ТОРГАКТИВ» фактично позбавлено можливості здійснювати підприємницьку діяльність.

В судове засідання 05.04.2016 року представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання не прибув, проте через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник відповідача у судове засідання призначене на 05.04.2016 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом участі у судовому засіданні не скористався, надав через канцелярію суду клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з тим, що необхідний час для підготовки заперечень.

Враховуючи стислі строки розгляду адміністративних справ на той факт, що судом було надано достатньо часу для надання відповідних пояснень, зазначене клопотання залишено без задоволення.

Суд вважає, що перешкод для розгляду справи немає, а саме: відсутня потреба заслухати свідка чи експерта; особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «ТОРГАКТИВ» перебуває на обліку в Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

20.11.2015 року між позивачем та ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС України у Харківській області, правонаступником якої є відповідач з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку, укладено Договір №№181120151 про визнання електронних документів, відповідно до п.1.1, 1.2, 1.3 якого предметом Договору є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Договір надає Платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до органу ДПС додаткові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п.п.1,3,4,5 розділу 6, Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів. Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Вказаний Договір про визнання електронних документів зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №2.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний договір це дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди.

Таким чином, вказаний договір підпадає під вказані ознаки адміністративного та правовідносини, що виникають з приводу його виконання вирішуються адміністративним судом.

ТОВ «ТОРГАКТИВ» 13.02.2016р. засобами електронного зв'язку було направлено до відповідача податкову накладну №502 від 05.02.2016р. яку було доставлено до центрального рівня ДПС України 13.02.2016р.; 26.02.2016р. позивачем засобами електронного зв'язку було направлено до ДПІ розрахунок коригування сум ПДВ за січень 2016р. який було доставлено до центрального рівня ДПС України 26.02.2016р.; 26.02.2016р. позивачем засобами електронного зв'язку до ДПІ було направлено Додаток 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за січень 2016р., який було доставлено до центрального рівня ДПС України 26.02.2016р.; 26.02.2016р. позивачем засобами електронного зв'язку було направлено до ДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 року, яку було доставлено до центрального рівня ДПС України 26.02.2016р.; 01.03.2016р. позивачем засобами електронного зв'язку було направлено до ДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016 року, яку було доставлено до центрального рівня ДПС України 01.03.2016р.; 01.03.2016р. позивачем засобами електронного зв'язку було направлено до ДПІ Додаток 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за лютий 2016р., який було доставлено до центрального рівня ДПС України 01.03.2016р. Згідно з квитанціями №1 вказані електронні документи були доставлені до центрального рівня ДПСУ, але не прийняті. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме - для платника , Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності.

Вказані правовідносини регулюються Податковим кодексом України, Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі Порядок №1246), Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року №233 Про подання електронної податкової звітності, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за №320/15011 (далі Інструкція №233).

Функцією контролюючого органу, крім інших, є забезпечення розвитку, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема, контроль за повнотою та правильністю виконання митних формальностей, організовують впровадження електронних сервісів для суб'єктів господарювання (п.19-1.1.27 ст.19- ПКУ).

Згідно з вимогами п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Пунктом 49.3 ст. 49 ПКУ встановлено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, що настають за датою їх складання.

З огляду на викладене реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов'язком постачальника товарів чи послуг.

Вказаний факт кореспондує обов'язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відмовити у прийнятті для реєстрації наданих платником податку податкових накладних, може лише в разі, якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України. У такому разі протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді в текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин такого неприйняття.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, у свою чергу, є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, з вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Відповідно до п.49.15 ст.49 ПК України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Пунктом 9 підрозділу 10 Інші перехідні положення ПКУ визначено, що тимчасово, до розробки та впровадження в дію автоматизованої системи "Єдине вікно подання електронної звітності" відповідно до пункту 49.17 статті 49 цього Кодексу, діє Порядок з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 року за N 320/15011.

Територіальні органи Державної фіскальної служби при прийнятті податкових документів засобами телекомунікаційного зв'язку дотримуються вимог Податкового кодексу України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. №1246, та Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008р. №233 Про подання електронної податкової звітності, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року №320/15011.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (далі - Інструкція).

Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Згідно з розділами ІІ, ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом ДПА від 10.04.2008року №233 Про подання електронної звітності, податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі.

Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України Про електронний цифровий підпис; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органів ДФС засобами телекомунікаційного звязку. Ця квитанція надсилається органами ДФС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДФС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.

Згідно з п. 7.3 розділу III Інструкції, після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Пунктом 4.13 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України від 14.06.2012 № 516 (далі - Методичні рекомендації N 516), визначено, що податкова звітність складається та надсилається до ЦОЕЗ в електронному вигляді з накладанням ЕЦП засобами телекомунікаційного зв'язку без додання роздрукованих оригіналів на паперових носіях відповідно до наказу ДПА України від 10.04.2008 № 233 «Про подання електронної податкової звітності».

Відповідно до п. 4.4 Методичних рекомендацій N 516, прийняття податкової декларації є обов'язком ОДПС.

Відмова посадової особи ОДПС прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених статтями 48 та 49 Кодексу, у тому числі висунення будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Згідно з п. 4.14 Методичних рекомендацій № 516, у разі подання платником податків до органу ДПС податкової декларації (у тому числі надісланої поштою або засобами електронного зв'язку), заповненої з порушеннями п. п. 48.3 - 48.4 ст. 48 Кодексу, такий орган ДПС зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення (у разі подання в електронному вигляді платнику надсилається квитанція) про відмову у прийнятті податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (Додаток 6 до Методичних рекомендацій).

Водночас, положеннями п. п.49.11.1п.49.11ст.49 ПК України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів48.3та 48.4 статті 48цьогоКодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, зокрема у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Як зазначено у Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України 24.10.2013 № 1486/12/13-13: відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, що настають за датою їх складання.

З огляду на викладене реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов'язком постачальника товарів чи послуг.

Цьому обов'язку кореспондує обов'язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відмовити у прийнятті для реєстрації наданих платником податку податкових накладних центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, може лише в разі, якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України. У такому разі протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді в текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин такого неприйняття.

Слід враховувати, що податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, у свою чергу, є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

З огляду на це правовідносини щодо реєстрації податкових накладних у Єдиному державному реєстрі податкових накладних і, зокрема, щодо безпідставного неприйняття податкових накладних для їх реєстрації є предметом розгляду в адміністративних судах відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому платник податку-продавець може звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду для захисту своїх інтересів.

Водночас сама квитанція про прийняття або неприйняття податкової накладної не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона є лише технічним способом інформування платника податків щодо реєстрації або не реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі.

Натомість предметом спору є правомірність поведінки суб'єкта владних повноважень щодо неприйняття податкової накладної для реєстрації.

У такому разі належним способом захисту порушених прав та/або інтересів платника податків є визнання неправомірним неприйняття податкової накладної для реєстрації.

У свою чергу визнання неправомірним неприйняття податкової накладної для реєстрації тягне настання наслідків, передбачених у пункті 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. Отже, податкова накладна вважається прийнятою протягом того операційного дня, коли вона була надіслана платником податків для реєстрації.

Відповідно до ч. 1ст. 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовляється виконувати умови договору про визнання електронних документів №181120151 від 20.11.2015 року, укладеного з позивачем.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд зазначає, що згідно пункту 4 розділу 6 вказаного договору орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі зміни платником місця реєстрації або у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає належних доказів наявності наведених обставин, які надають право податковому органу розірвати договір в односторонньому порядку. Про існування відповідних обставин відповідачем належних та допустимих доказів не надано.

Відповідно до п.3.1 п.3 розділу 3 договору №181120151 від 20.11.2015 року про визнання електронних документів, укладеному між позивачем та ДПІ, саме орган ДФС (відповідач) зобов'язаний забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку. Судом встановлено, що у відповідача, встановлених договором підстав для розірвання договору про визнання електронної звітності №181120151 від 20.11.2015 року не було, та цей договір є чинним станом на момент направлення відповідачем податкової накладної та податкової звітності.

Враховуючи, те що позивачем не допущено порушення зазначеного як підстава відмови у прийняті податкової накладної № 502, а її неприйняття тягне негативні наслідки для платника податків, суд вважає за необхідне визнати протиправним неприйняття Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області податкової накладної №502 від 05.02.2016р. для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати податкову накладну №502 від 05.02.2016р. прийнятою та зареєстрованою 13.02.2016 року, оскільки судом встановлено при розгляді позову порушення прав позивача саме в частині неприйняття до реєстрації зазначеної податкової накладної.

Зважаючи на викладене, суд також доходить висновку про відсутність у податкового органу підстав для відмови у прийнятті податкової звітності позивача, а саме: податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року; розрахунку коригування сум ПДВ за січень 2016р.; Додатку 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за січень 2016р.; податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року; Додатку 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за лютий 2016р. з причин, викладених у вище згадуваних квитанціях №1, а саме, у зв'язку із тим, що можливо, відсутній договір з ДФСУ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-11, 71, 94, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГАКТИВ» до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області - задовольнити.

Визнати протиправним неприйняття відповідачем податкової накладної №502 від 05.02.2016р. для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати податкову накладну №502 від 05.02.2016р. прийнятою та зареєстрованою 13.02.2016 року.

Визнати протиправним неприйняття відповідачем податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року та вважати податкову декларацію ТОВ «ТОРГАКТИВ» з податку на додану вартість за січень 2016 року прийнятою 26.02.2016р.

Визнати протиправним неприйняття відповідачем розрахунку коригування сум ПДВ за січень 2016р. та вважати розрахунок коригування сум ПДВ за січень 2016р. прийнятим 26.02.2016р.

Визнати протиправним неприйняття відповідачем Додатку 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за січень 2016р. та вважати Додаток 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за січень 2016р. прийнятим 26.02.2016р.

Визнати протиправним неприйняття відповідачем податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року та вважати податкову декларацію ТОВ «ТОРГАКТИВ» з податку на додану вартість за лютий 2016 року прийнятою 01.03.2016р.

Визнати протиправним неприйняття відповідачем Додатку 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за лютий 2016р. та вважати Додаток 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за лютий 2016р. ТОВ «ТОРГАКТИВ» прийнятим 01.03.2016р.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Тітов О.М.