Справа № 321/1552/15-а(2-а/321/1/2016)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2016 рокусправа № 321/1552/15-а провадження №2-а/321/1/2016

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу

управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області

на постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2016 року по справі №321/1552/15-а (провадження №2-а/321/1/2016) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про визнання дій незаконними та стягнення грошової допомоги,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області незаконними та стягнути належну йому грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, що складає 27460,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що відповідачем, на виконання рішення суду, здійснено нарахування призначеної позивачу пенсії за віком та проведено відповідний перерахунок виплаченої пенсії. Разом з тим, всупереч приписам пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Управлінням не нарахована позивачу грошова допомога у розмірі десяти місячних пенсій. Вважаючи такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують гарантовані Конституцією та Законами України права, позивач звернувся до суду з позовом.

Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, а саме визнано дії управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області незаконними та стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області на користь ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі його десятимісячних пенсій, що складає 27460 (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят) грн. 80 коп.

Не погодившись з постановою суду, управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом першої інстанції положень пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що право на грошову допомогу мають особи, за умови, якщо до часу призначення пенсії за віком вони не отримували будь-яку іншу пенсію. Відповідач вказує на те, що оскільки позивачу раніше призначалася пенсія за віком на пільгових умовах на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги під час призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів

апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є працівником у галузі освіти. Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 було звільнено з посади викладача в Михайлівській музичній школі 11.06.2001р. у зв'язку з виходом на пенсію.

З 12.06.2001р., відповідно до поданої заяви, позивачу призначена пенсія за вислугу років (протокол №3654 від 13.07.2001р.) на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка виплачувалась до 31.08.2001 року. ЇЇ виплату було припинено у вересні 2001 року, у зв'язку з працевлаштуванням (03.09.2001р.) позивача на посаду, яка дає право на призначення даного виду пенсії.

З 12.10.2001р. позивача знято з пенсійного обліку (а.с.33 звор.).

03 березня 2014 року, у зв'язку з досягненням пенсійного віку позивач звернувся до УПФУ в Михайлівському районі Запорізької області із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 27.12.2013 року позивачу призначено пенсію за віком, що підтверджується протоколом №139 від 13.03.2014р. (а.с.20).

Не погодившись із розрахунком пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2014 року позов задоволено. Визнано дії УПФУ неправомірними. Зобов'язано УПФУ провести нарахування призначеної з 27.12.2013р. ОСОБА_1 пенсії, відповідно до вимог чинного законодавства, із застосуванням середньомісячного заробітку за 2013 рік у розмірі 2700,98 грн. та провести відповідний перерахунок виплаченої пенсії ОСОБА_1 з дня призначення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року скасовано, залишено в силі постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2014 року.

24 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Михайлівському районі Запорізької області із заявою про надання інформації щодо перерахунку пенсії згідно рішення Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015р.

Листом від 07.10.2015 року № 9/Н-9 відповідач повідомив про те, що на виконання рішення Вищого адміністративного суд України від 16.06.2015 року Управлінням було проведено відповідний перерахунок пенсії. Виплата боргу по перерахунку була проведена у серпні поточного разом з основною виплатою пенсії. До відповіді відповідач додав копію розпорядження на проведення перерахунку пенсії №127637 від 20.07.2015р. (а.с.9) та копію протоколу розрахунку боргу від 24.07.2015р. (а.с.8).

Не нарахування пенсійним органом під час здійснення перерахунку пенсії за віком позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, стало підставою для звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегією суддів встановлено, що фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не заперечуючи досягнення позивачем, на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, пенсійного віку, передбаченого ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не заперечуючи того, що позивач на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не заперечуючи наявності у позивача страхового стажу - 35 років, пенсійний орган вказує на те, що право на грошову допомогу мають особи, за умови, якщо до часу призначення пенсії за віком вони не отримували будь-яку іншу пенсію.

Тобто, позиція відповідача полягає у тому, що оскільки позивачу раніше призначалася (виплачувалась) пенсія за віком на пільгових умовах на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то під час призначення пенсії за віком у нього відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таку позицію органу Пенсійного фонду України колегія суддів вважає необґрунтованою з наступних підстав.

З аналізу наведеної норми права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Тобто, конструкція зазначеної норми права свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь-якого іншого виду пенсії саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для відмови у невиплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком є отримання особою будь-якої пенсії, а не призначення пенсії в минулому.

Оскільки, встановлені обставини справи свідчать про те, що станом на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач не отримував будь-якого виду пенсії, то відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання грошової допомоги у відповідності до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції невірно обрано спосіб захисту порушеного права та необґрунтовано ухвалено рішення про стягнення з відповідача грошової допомоги у розмірі десяти пенсій.

Відповідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із п.7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, зазначена грошова допомога виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв'язку з чим стягнення такої допомоги саме з відповідача є неправомірним.

Колегія суддів вважає, що у спірному випадку належним та достатнім способом захисту порушеного права є зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу позивачу у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності з вимогами п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково, змінивши постанову суду першої інстанції в частині задоволених вимог щодо стягнення грошової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області - задовольнити частково.

Постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2016 року по справі №321/1552/15-а (провадження №2-а/321/1/2016), в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі на користь ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі його десятимісячних пенсій, що складає 27460,80грн. - змінити, виклавши в цій частині рішення суду в наступній редакції:

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності з вимогами п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Постанову у повному обсязі складено 06.04.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк