Справа № 813/2803/13-а
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року № 813/2803/13-а

о 16 год., 02 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технокап УА», представник - Ясенецький С.І.
до Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області, представник - Сенюк В.Р.
про скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Агрокап», яке в подальшому замінено правонаступником, товариством з обмеженою відповідальністю «Технокап УА» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративними позовами:

- про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.02.2013 року за № ;

- про часткове скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2013 року за № ,

які в подальшому були об'єднанні в одне провадження для спільного розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується із висновками відповідача викладеними в акті перевірки про те, що в ході перевірки йому не надано первинних бухгалтерських документів, що засвідчують реальність проведення господарських операцій позивача із ТОВ «Полінка». Позивач в цій частині позовних вимог вважає спірне рішення від 18.02.2013 року за № протиправним, оскільки факт реальності проведення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Полінка» підтверджений належними та допустимими доказами.

Щодо часткової протиправності спірного рішення відповідача від 22.03.2013 року за № , позивач зазначає, що ним не відносилися витрати винагород за послуги, надані ФО-П ОСОБА_3, відтак висновки відповідача про неправомірне формування «Адміністративних витрат» не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові докази та пояснення, просив суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченнях на адміністративний позов, відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, що перевіркою правомірно встановлено відсутність видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, та інших первинних бухгалтерських документів які б засвідчували реальність проведення господарських операцій позивача із ТОВ «Полінка».

Також відповідач вказує, що в акті перевірки зазначені первині документи, які свідчать про правовідносини позивача із ФО-П ОСОБА_3, і у своїх запереченнях на акт перевірки позивачем не заперечувався факт віднесення до витрат винагороди за послуги, надані ФО-П ОСОБА_3

Відповідно спірні рішення щодо предмету спору на думку відповідача є правомірними і не підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримала, надала суду додаткові пояснення та докази, просила суд в задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

14.11.2012 року, відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 року по 30.06.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 року по 30.06.2012 року. За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт за № 873/22-00/33775568.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог

- п. 44.1. ст. 44, п.п. 138.10.3. п. 138.10. ст. 138, п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПК України заниження податку на прибуток;

- п. 198.3. ст. 198 ПК України, заниження податкового зобов'язання по податку на додану вартість.

18.02.2013 року відповідачем винесене спірне рішення за №, яким позивачу згідно п. 54.3. ст. 54, п. 58.1. ст. 58, п. 123.1. ст. 123, п. 200.4. ст. 200 ПК України на підставі акта перевірки № 873/22-00/33775568 від 14.11.2012 року, яким встановлено порушення позивачем вимог п. 198.3. ст. 198 ПК України зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість всього 153028,00 грн. в тому числі за серпень 2011 року на суму 67456,00 грн., за січень 2012 року на суму 85572,00 грн.

22.03.2013 року відповідачем винесене спірне рішення за №, яким позивачу згідно п.п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54, п. 123.1. ст. 123 ПК України на підставі акта перевірки № 873/22-00/33775568 від 14.11.2012 року, яким встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1. ст. 44, п.п. 138.10.3. п. 138.10. ст. 138, п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПК України у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 309074,46 грн.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» із змінами і доповненнями в редакції на час спірних правовідносин, ПК України із змінами і доповненнями в редакції на час спірних правовідносин, КАС України.

Згідно п. 44.1. ст. 44 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього ж Кодексу.

Згідно п.п. 138.10.3. п. 138.10. ст. 138 цього ж Кодексу, до складу інших витрат включаються витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг:

а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції;

б) витрати на ремонт тари;

в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут;

г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів;

ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом;

д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона);

е) витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки;

є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування;

ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства;

з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;:

Згідно п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 цього ж Кодексу, не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Згідно п. 198.3. ст. 198 цього ж Кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 цього ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Судом враховуються обґрунтування позовних вимог в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 18.02.2013 року за №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість всього 153028,00 грн. в тому числі за серпень 2011 року на суму 67456,00 грн., за січень 2012 року на суму 85572,00 грн., оскільки постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2013 року по справі № 813/3391/13-а встановлено наступне:

«Між позивачем та ТОВ «Полінка» укладено договір від 15.06.2011 р. №2011/06/15, відповідно до умов якого замовник ТОВ «Агрокап» доручає, а виконавець ТОВ «Полінка» бере на себе зобов'язання виконати за завданням та з сировини замовника з використанням власних розхідних матеріалів роботи, а саме виготовити 20 млн. штук кришки СКО 1-82 літографованої торгівельної марки «Смакота», а замовник зобов'язується прийняти ці роботи та оплатити їх.

Позивач здійснював взаємовідносини з ТОВ «Полінка» у липні 2011 року на суму 1178737грн. 20 коп., в т.ч. ПДВ 196 456 грн. 20 коп.

Відповідач обґрунтовує безтоварність господарських операцій позивача з ТОВ «Полінка» відсутністю документів, які підтверджують доставку сировини на виробниче підприємство ТОВ «Полінка», документів, що підтверджують доставку готової продукції на склади ТОВ «Агрокап», а саме: товарно-транспортних накладних, прихідних накладних на отримання готової продукції, видаткових накладних на відпуск сировини, інформації про водія та автомобіль, який здійснював перевезення, посадових осіб, відповідальних за відправку та одержання продукції.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції позивач надав копії таких документів: договору від 15.06.2011 р. №2011/06/15 та актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 08.07.2011 р. на суму 360 000 грн., в т.ч. ПДВ 60 000 грн., №2 від 11.07.2011 р. на суму 414 000 грн., в т.ч. ПДВ 69 000 грн., №3 від 22.07.2011 р. на суму 404 737 грн. 20 коп., в т.ч. ПДВ 67 456 грн. 20 коп.

На виконання умов договору від 15.06.2011 р. №2011/06/15 позивач придбав у ПрАТ «Західно-Український консорціум» жерсть білу рулонну в кількості 172,33 т. Факт придбання, оплати та транспортування сировини до ТОВ «Полінка» підтверджується такими доказами: видатковими накладними (том 1 а.с. 73-79), платіжними дорученнями і виписками з банку (том 1 а.с. 80-93), товарно-транспортними накладними (том 1 а.с. 94- 102).

З вказаної сировини ТОВ «Полінка» виготовило 13 097 080 штук кришки. Готова продукція доставлена позивачу та його контрагентам ТОВ «Торговий дім», ТОВ «Довіра», ТОВ «Профіль», ПП «Тетра», що посвідчується видатковими накладними (том 1 а.с. 103- 109, 146- 149, 205- 214), ВДМ (том 1 а.с. 114-131), товарно-транспортними накладними (том 1 а.с. 142- 145, 150- 152), які згідно з п.11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за №128/2568, є основними документами, що посвідчують факт перевезення вантажу.

На підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами щодо транспортування кришки, виготовленої ТОВ «Полінка», позивач надав суду копії таких документів: договору поставки №05/11-tin від 01.03.2011 р., договору дистибюції №000100 від 01.05.2011 р., договору поставки №000068 від 01.03.2011 р., договору дистрибюції №АК-000079 від 19.04.2010 р., контракту №000048 від 01.03.2011 р. з додатками, договору доручення №55/1219 від 13.07.2011 р., договору на транспортно-експедиційне обслуговування і перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 01.11.2010 р., генерального договору №18 від 01.01.2011 р., договору найму транспортного засобу від 27.04.2011р.

Оплата за отримані товари проведена позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями з призначенням платежів в повній відповідності до отриманих послуг та виписками з банківських рахунків (том 1 а.с. 132- 141).

В підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, ТОВ «Агрокап» надало суду податкові накладні, складені ТОВ «Полінка», що не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству. Суми ПДВ за цими податковими накладними включені підприємством ТОВ «Агрокап» в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Податкові накладні: від 22.07.2011р. №101, від 28.07.2010р. №100, які отримані від ТОВ «Полінка», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності в відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

Крім того, в період здійснення господарських операцій ТОВ «Полінка», було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТОВ «Полінка» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТОВ «Полінка» з боку відповідача представлено не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Полінка».

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки органу державної податкової служби, викладені в акті перевірки щодо неможливості підтвердження факту проведення операцій по виготовленню кришок ТОВ «Полінка», ТОВ «Бонамакс», не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивачем не допущені порушення податкового законодавства в межах цього спору.»

Вказана постанова залишена без змін згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2014 року.

Згідно ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно не підлягає доказуванню реальність господарських операцій позивача із контрагентом ТОВ «Полінка», щодо предмету спору по даній справі, оскільки така встановлена судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача у даній справі.

Судом також враховуються обґрунтування позовних вимог позивача щодо визнання протиправним і скасування в частині податкового повідомлення-рішення відповідача від 22.03.2013 року за №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 309074,46 грн. оскільки при прийнятті вказаного спірного рішення (в оспорюваній частині) відповідачем враховано, що перевіркою відображеного у рядку 06.2 АВ та 06.1 Декларацій «Адміністративні витрати» показника за період 2-4 квартали 2011 року та перше півріччя 2012 року у загальній сумі 2949896 грн. встановлено, що до їх складу віднесено витрати відповідно до пп. 138.10.2 ПК України, а саме: витрати на оплату праці адміністрації підприємства, відрахування на соціальні заходи, нарахована амортизація основних засобів, витрати на розрахунково-касове обслуговування, відрядження адміністрації підприємства, витрати на утримання основних засобів витрати на послуги зв'язку, витрати на страхування, та інші витрати загальногосподарського призначення.

Перевіркою встановлено завищення адміністративних витрат на суму 176000,00 грн. в тому числі за 4 кв. 2011 року на суму 77000,00 грн., за 2 кв. 2012 року на суму 99000грн. на порушення п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПК України встановлено завищення задекларованих показників у рядку 06.2ЛВ/06.1 Декларації «Адміністративні виграти» за період 2-4кв. 2011 року, та перше півріччя 2012 року.

Однак, позивач заперечує факт віднесення до згаданих витрат винагороди за послуги, надані ФО-П ОСОБА_3

Позивачем щодо вказаного спірного рішення, до справи надано докази на підставі яких сформовані «Адміністративні витрати» за згаданий період, в яких відсутнє підтвердження віднесення винагороди за послуги, надані ФО-П ОСОБА_3 до цих же витрат.

Судом не враховується заперечення відповідача проте, що позивачем подавалось до ДПІ у Жовківському районі заперечення на акт перевірки від 14.11.12 №873/22-00/33775568 (вих. №10/356 вії 28.11.12), в якому не заперечується факт віднесення до витрат винагороди за послуги, надані ФО-П ОСОБА_3, оскільки саме на відповідача покладений обов'язок доведення правомірності свого рішення. Відповідач жодними належними та допустимими доказами (розрахунками) не підтверджено, що до спірних «Адміністративних витрат» за згаданий період, віднесено винагороди за послуги, надані ФО-П ОСОБА_3

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із врахуванням повноважень суду згідно ст. 162 КАС України, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області у Львівській області № від 18.02.2013 року та № від 22.03.2013 року в частині на суму 17710,00 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технокап УА» (, вул. Вокзальна, 18, с. Сопошин, Жовківський район, Львівська область) 2471,1 грн. сплаченого судового збору.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 11.04.2016 року.

Суддя Гавдик З.В.