Справа № 810/5793/15
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/5793/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року 810/5793/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П. за участю представника позивача та представника відповідачів розглянувши у судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості товарів №125130005/2015/610053/1 від 16.06.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що на виконання умов зовнішньоекономічного Контракту № 13 від 01.04.2013 р. та додаткової угоди (специфікації) № 44 від 11.06.2015 р. (далі - Контракт), укладених між позивачем та Brodrene Hartmann a.s. (Данія), позивач придбав товар: 30-місні паперові горбкуваті ріфленки для яєць.

Вказує, що за результатами митного оформлення Державною митною службою України Київською митницею ДФС було здійснено коригування митної вартості.

Пояснив, що ТОВ «Ясенсвіт» скористався правом на випуск товарів у вільний обіг, сплативши митні платежі за заявленою ним митною вартістю та одночасно надав гарантії щодо сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною позивачем та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною відповідачем, у відповідності до умов розділу X Митного кодекс України.

Вказує, що ТОВ «Ясенсвіт» скористався методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів всіх партій, які імпортовані.

Вважає, що при митному оформленні товарів Позивач, у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, визначив митну вартість за основним методом - за ціною Контракту з додаванням транспортних витрат.

Розглянувши митну декларацію, подану в електронному вигляді, відповідач ухвалив рішення щодо коригування митної вартості та застосував інші метод визначення вартості товару, ніж основний, та прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме:

Позивач вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки при його прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

У судових засіданнях представник позивача підтвердив обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач – до Київська митниця ДФС проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що керуючись умовами контракту від 0104.2013 №13, а саме п.2.1., умовами поставки мають бути СРТ с. Крушинка або м. Ставище згідно Інкотермс-2010. Разом з тим, фактичними умовами поставки, які визначені Додатковою угодою від 11.06.2015 р. №44 до цього контракту та зазначені в СМР, є FCA м. Tonder (Дания).

Вказує, що підтвердження сплати ПДВ з суми експедиційних послуг, зазначених у рахунку позивача, відсутнє.

В зазначеній рахунку на оплату зазначено договір про надання трапспортно-експедеиійних послуг у міжнародному сполученні №270 від 24.10.2014 який позивачем митниці не надавався. Відповідно до відомостей транспортних (перевізних) документів, а саме ЕМД від 11.06.2015 р. зазначено, хто саме є фактичним перевізником (виконавцем умов договору) щодо спірної партії товару.

Вважає, що відсутність документального підтвердження використаних декларантом або уповноваженою ним особою відомостей, не визначеність їх кількісно і достовірні, а також відсутність обов’язкових складових митної вартості є підставами, що унеможливлюють застосування основного методу визначення митної вартості відповідно до ч.2 ст. 58 МК України, норма якої має імперативний характер.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом вставлено, що на виконання умов зовнішньоекономічного Контракту № 13 від 01.04.2013 р. та додаткової угоди (специфікації) № 44 від 11.06.2015 р. (надалі - Контракт), укладених між Позивачем та Brodrene Hartmann a.s. (Данія), Позивач придбав товар: 30-місні паперові горбкуваті ріфленки для яєць.

Доставка товару здійснюється автотранспортом за правилами Інкотермс - 2010, що погоджується сторонами Контракту в специфікаціях.

За результатами митного оформлення Державною митною службою України Київською митницею ДФС було здійснено коригування митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч.1 та ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів є метод визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, та правилом послідовного застосування методів визначення митної вартості (ч. 3 ст.57 МК України). Позивач скористався методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів всіх партій, які імпортовані.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості) на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Таким чином, при митному оформленні товарів позивач, у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 57 МК України, визначив митну вартість за основним методом - за ціною Контракту з додаванням транспортних витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, розглянувши митну декларацію, подану в електронному вигляді, Відповідач ухвалив рішення щодо коригування митної вартості та застосував інші метод визначення вартості товару, ніж основний, та прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме:

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішеню суд вважає за необхідне вказати наступне.

У рішенні про коригування митної вартості відповідач зазначає такі підстави відмови визнати митну вартість:

Відсутність всіх відомостей щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товару (яких саме не зазначено).

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України початком митного оформлення товарів, в разі електронного декларування, є - момент отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 МК України визначає, що електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Судом встановлено, що позивач скориставшись правом на подання декларації у електронному вигляді подав електронну митну декларацію №125130005/2015/543865 від 19.05.2015 р. стосовно товару, визначеного в графі 31 МД та наступні документи: картка акредитації; СМР (транспортна накладна); довідка про транспортні витрати Висновок ТПП про вартість товару Ц-250 Калькуляція витрат виробника товару Інвойс; пакувальний лист Додаткова угода №44 Контракт №13; рахунок на за надання транспортних послуг № 119; прибуткова накладна № 1414; експортна декларація країни відправлення.

Розглянувши документи, відповідач звернувся електронним листом до позивача з вимогою надати наступні документи: якщо товар страхувався - страхові документи; договір з третіми особами, пов’язаний з договором поставки; рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі були; Рахунок про сплату комісійних, посередницьких послуг.

Судом встановлено, що у позивача договорів і рахунків не було, товар не страхувався, посередницьких послуг чи комісійних не було.

Але пізніше позивачем були додані пакувальний лист та лист виробника щодо собівартості товару (підтверджується карткою відмови).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення складає:

зовнішньоекономічний договір (контракт) - позивачем подано контракт №13 від 01.04.2013 р. та Додаткову угоду №44:

рахунок-фактура (інвойс) - подано Рахунок-фактуру (інвойс) 402039/1:

транспортні (перевізні) документи - подано довідку про транспортні витрати №53 від 15.06.2013 р. рахунок за надану транспортну послугу від 15 червня 2015 р. №119. СМР.

Виходячи з вищевикладеного декларант надав не тільки документи, які визначені законодавством для визначення митної вартості товару, але і додаткові.

Відповідач не зазначив в рішенні, які відомості в наданих документах відсутні, та використав резервний метод з урахуванням інформації, наявної в митному органі.

Судом встановлено, що позивач звернувся листом від 25.08.2015 р. до відповідача з наданням повторно документів для підтвердження митної вартості за основним методом, але відповідач лисом відмовив у визнанні митної вартості.

Відповідач вказує, що митна декларація країни відправлення надана без урахування вимог ст. 254 МК України та не містить інформації щодо умов поставки.

Відповідно до ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Декларація країни експортера складена на англійській мові (мові міжнародного спілкування), а Відповідач не вимагав переклад декларації на українську мову.

Щодо відсутності у декларації країни експортера умов поставки, то така декларація складається за законодавством країни експортера і не може містити інформацію, яка не передбачена законодавством країни експортера до таких документів, а не відповідно до можливих вимог митних органів країни покупця.

Щодо того, що термін FСА за Інкотермс - 2010 містить вимоги щодо страхування, то за цим терміном регламентується саме відсутність обов’язку щодо страхування у продавця, а також відсутність обов’язку покупця щодо страхування товару перед продавцем.

Судом вставлено, що товар не страхувався.

Щодо розбіжносте в умовах оплати у інвойсі і контракті, а саме в інвойсі встановлена постоплата у 60 днів з дня отримання товару, а у контракті 60 банківських днів з моменту оформлення вантажної митної декларації, то ніяких розбіжностей немає, оскільки оформлення вантажної митної декларації здійснюється у день отримання товару за умовами FСА.

Згідно пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VІ Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією, а митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Суд вважає, що позивачем документи у повній мірі відповідають вимогам МК України та у своїй сукупності мають всі відомості для проведення розрахунків щодо співставлення даних для визначення митної вартості товарів.

Щодо використання резервного методу визначення митної вартості товарів, необхідно вказати наступне.

Відповідно до ч. з ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу, а резервний метод, це останній метод у переліку другорядних, відповідно до ч.1 ст. 57 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні відповідач зазначає, що попередні методи визначення вартості товару не застосовуються у зв’язку з відсутністю ціни складових та через невиконання вимог ст. 59-60 МК України (не зазначаючи, що саме).

У рішенні ВАСУ від 09.12.2014 у справі №806/826/14 судом вказано на обов’язкові відомості, які має містити рішення про коригування митної вартості за резервним методом. Так, згідно з даним рішенням:

«Відповідач при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу не зазначив у спірних рішеннях докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом при її визначенні, а саме ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки».

Судом встановлено, що таких відомостей відповідач в рішенні не зазначив.

Крім того, додаткові документи, надані відповідачу, порівняно з контрактом, додатками до контракту та інвойсом, є тільки допоміжними документами для визначення митної вартості і не можуть слугувати підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості, що підтверджується контрактом та інвойсом.

Заявлена фактурна вартість товару з урахуванням витрат на перевезення товару до кордону з Україною (у відповідності до ч. 4 ст. 58 МК України) становить 4 320,00 ЕВРО, що відповідно до встановленого на той час курсу НБУ з урахуванням транспортних витрат становить 134471,39 грн. (графа 46 МД№ 125130005/2015/544725).

Так, Позивач повинен сплатити за заявленою ним вартістю товару Імпортний збір - 5% від заявленої вартості товару, що становить 6 723,57 грн.; та 20 % ПДВ, що становить 28 238, 99 грн.

Скорегувавши вартість товару та застосувавши резервний метод відповідач зазначив, що імпортний збір складає 8 282,49 грн., а ПДВ - 34 786, 47 грн.

Таким чином, відповідно до скорегованої відповідачем суми позивач додатково перерахував (як гарантію щодо сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною позивачем та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною відповідачем, у відповідності до умов МК України) 1 558,92 грн. Імпортного збору та 6 547,48 грн. ПДВ, що сукупно складає 8 106,04 грн.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610053/1 від 16.06.2015 р., винесено відповідачем безпідставно та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 157-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про коригування заявленої митної вартості товарів №125130005/2015/610053/1 від 16.06.2015 р.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» сплачений судовий збір у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 25 березня 2016 р.