Справа № 2-а-10505/11
Суддя: Блажко І. О.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Октябрський районний суд м.Полтави
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2011 року м.Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого - судді Блажко І.О.

при секретарі - Іщенко С.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Муравйова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :
16 листопада 2011 року в провадження судді надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про : визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, а саме видати посвідчення ветерана збройних сил відповідно до п.5 ст.5 Закону України №203/98-ВР. Зазначивши, що він ОСОБА_1 майор запасу, був звільнений за наказом Міністра Оборони Союзу РСР від 22 листопада 1989 року №01304 відповідно до ст.59 п.«В» за скороченням штатів з вислугою на військовій службі 26 років. Вважає, що він у відповідності до Указу Президента України «Про статус ветеранів військової служби, гарантії їх соціального захисту» №355/94 від 04липня 1994 року набув статусу ветерана військової служби Збройних Сил України, в підтвердження чого Полтавський обласний військовий комісаріат видав довідку №ФП 52102 від 10 вересня 1994 року на право пільг ветерана військової служби за вислугу 25 років про 50% знижку за сплату комунальних послуг та інші пільги. Зміни у законодавстві викликали необхідність отримання посвідчення ветерана Збройних Сил України, так як до цього часу наявність останнього не вимагалася для користування правами, достатнім було пред`явлення довідки виданої військоматом, однак відповідальні службові особи не надали йому - ОСОБА_1 відповідного посвідчення, чим Полтавський обласний військовий комісаріат проявив повну бездіяльність по забезпеченню його прав як ветерана збройних сил та взагалі своїми неправомірними діями позбавив його цього звання.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, відповідно до викладених у позові обставин.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Третя особа військова частина НОМЕР_1 до суду свого представника не направили, будучи належним чином повідомлені про день час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 майор запасу, був звільнений за наказом Міністра Оборони Союзу РСР від 22 листопада 1989 року №01304 відповідно ст.59 п. «В» по скороченню штатів, що підтверджується : військовим квитком НОМЕР_2 виданий Ленінським райвійськкоматом м.Полтави 16 лютого 1990 року; витягом з наказу Міністра Оборони Союзу РСР №01304 від 22 листопада 1989 року; довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 лютого 2005 року №ФП-52102; листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04 травня 2011 року №ВСЗ/2/738.

ОСОБА_1 прослужив на військовій службі : згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 вересня 1994 року №ФП-52102 - 25 календарних років; відповідно листа військової частини НОМЕР_1 від 22 червня 2011 року №1096 - 26 років 00 місяців 24 дні у пільговому та 21 рік 05 місяців 05 днів у календарному обчисленнях; до листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04 травня 2011 року №ВСЗ/2/738 - 26 років 00 місяців 24 дні у пільговому та 21 рік 05 місяців 05 днів у календарному обчисленнях.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» зі змінами і доповненнями до нього від 05 квітня 2001 року та 15 червня 2004 року, ветеранами військової служби і ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України які : бездоганно прослужили на військовій службі і в органах внутрішніх справ 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу PCP чи держав СНД; інваліди 1 та 2 групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов 'язаних з виконанням обоє 'язкгв військової служби чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю; інваліди 1 та 2 групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ 20 років і більше; військові пенсіонери, нагороджені медаллю „Ветеран Збройних Сил СРСР " за законодавством колишнього Союзу PCP; які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному обчисленні або 25 і більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Даючи тлумачення положенням ст.5 ЗУ «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист, Конституційний Суд України в рішенні №4рп/2003 від 27 лютого 2003 року зазначив, що статус ветерана органів внутрішніх справ (по аналогії ветерана військової служби) може надаватися лише за наявності усіх зазначених в Законі підстав в тому числі громадянам, звільненим у запас або відставку до набрання чинності Законом, якщо інше не зазначається законодавцем.

Відповідно до преамбули ЗУ «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сид України», цей Закон встановлює правові основи забезпечення соціального захисту військовослужбовців, які звільнятимуться у зв`язку із скороченням чисельності Збройних Сил України в ході її реформування. При цьому пунктом 2 статті 3 прикінцевих положень зазначеного Закону прямо передбачено, що дія пункту 12 статті 1 Закону поширюється лише на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України після 01 січня 2004 року.

При цьому звільнення позивача з військової служби у зв`язку із скороченням штатів не може ототожнюватися із звільненням у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, оскільки остання обставина, яка є однією з обов`язкових умов для набуття статусу ветерана військової служби на підставі п.5 ст.5 ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», має бути прямо зазначена в наказі про звільнення військовослужбовця в запас чи відставку.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, оскільки вислуга позивача на момент звільнення складає 26 років 00 місяців 24 дні у пільговому та 21 рік 05 місяців 05 днів у календарному обисленнях і звільнений позивач у зв`язку з скороченням штату до 01 січня 2004 року - підстав для надання ОСОБА_1 статусу ветерана військової служби відповідно до п.5 ст.5 ЗУ «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» та видачі посвідчення ветерана збройних сил відсутній, через що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 є законними.

Керуючись ст.ст. 3, 7-11, 71, 160-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:
У адміністративному позові ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її складення в повному обсязі (12 грудня 2011 року), шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили протягом 10 днів зо дня її проголошення, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя І.О.Блажко