Справа № 2а-9079/12/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ К/800/48133/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

при секретарі судового засідання Антипенку В.В.,

за участю представника позивача Слюсар С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.01.2013 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013 по справі № 2а-9079/12/2670

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Гадяцької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариством до суду заявлено позов, з урахуванням уточнень, про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції від 19.04.2012 № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 5 527 171,26 грн. за порушення граничних строків сплати сум грошового зобов'язання з рентної плати за нафту.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.01.2013 позов Товариства задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.04.2012 № в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 916 174,49 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013 рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову Товариства скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, в іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати.

У поданих запереченнях на скаргу відповідач просить у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду, враховуючи клопотання про заміну відповідача на правонаступника у відповідності до вимог ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд допустив заміну відповідача у справі - Гадяцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області на його правонаступника - Гадяцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що фактичною підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за затримку сплати сум грошового зобов'язання із рентної плати за нафту згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 24.02.2012 № 20/15/300019775 про порушення ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» норм п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України внаслідок несвоєчасного із простроченням встановленого цим пунктом строку сплати сум грошового зобов'язання із рентної плати за нафту.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.04.2012 № , яким позивачеві визначено штраф у розмірі 5 527 171,26 грн. за затримку граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з рентної плати за нафту у сумі 28 314 684,65 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно акту перевірки від 24.02.2012 № 20/15/30018775 податкові зобов'язання у розмірі 334 416,14 грн. були нараховані Товариству податковими повідомленнями-рішеннями від 09.04.2010 № /0 та № /0, від 07.05.2010 № /1 та № /1, від 14.07.2010 № /2 та № /2, від 23.09.2010 року № /3 та № /3.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в судовому порядку. Однак, оскільки в задоволенні позовних вимог Товариства було відмовлено, то контролюючим органом 01.02.2011 після отримання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2010 до картки особового рахунку позивача було внесено борг у сумі 334 416,14 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивачем до контролюючого органу подано розрахунки з рентної плати за нафту, що видобуваються в Україні за січень - грудень 2011 року з самостійно визначеними сумами податкових зобов'язань.

Крім того, судами встановлено, що позивачем протягом січня 2011 року - січня 2012 року сплачувались свої зобов'язання по рентній платі за нафту, вказуючи в платіжних дорученнях призначення платежу, однак податковий орган зараховував сплачені суми в рахунок погашення податкового боргу минулих податкових періодів, зокрема, самостійно узгоджену суму податкового зобов'язання по рентній платі за нафту за січень 2011 року в сумі 5 492 656,05 грн. (термін сплати 02.03.2011) позивачем було сплачено 28.02.2012 згідно платіжного доручення за № 236. Однак, відповідачем на підставі норм п. 87.9 ст. 87, ст. 129 Податкового кодексу України за рахунок сплачених позивачем коштів у розмірі 5 492 656,05 грн. було погашено суму боргу в розмірі 335 749,72 грн., що рахувалася за підприємством (в тому числі сума недоїмки 334 416,14 грн. (податкові повідомлення - рішення, правомірність яких підтверджено судовим рішенням) та сума пені, нарахована на цю суму боргу - 2 209,58 грн.), а решта суми коштів у розмірі 5 156 906,33 грн. була зарахована в рахунок погашення нарахованих поточних платежів за звітний період - січень 2011 року.

В подальшому сплачені позивачем поточні узгоджені податкові зобов'язання контролюючим органом також на підставі норм п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України зараховувались в рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, починаючи з лютого 2011 року.

Крім того, судами встановлено, що 29.04.2011 ДПА України прийняла Рішення № 36 про розстрочення грошових зобов'язань, згідно з яким ДК «Укргазвидобування» надано розстрочення сплати коштів з рентної плати за нафту, що видобувається в Україні за березень 2011 року в розмірі 7 881 355,55 грн. (основний платіж) з 30.04.2011 по 26.12.2011, а 30.04.2011 на виконання вказаного рішення був укладений Договір № 13 про розстрочення грошових зобов'язань.

29.09.2011 ДПА України прийняла Рішення про скасування розстрочення грошових зобов'язань, яким на підставі Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та ст. 100 Податкового кодексу України скасовано Рішення від 29.04.2011 № 36 про розстрочення грошових зобов'язань ДК «Укргазвидобування» у зв'язку з тим, що платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов'язання та накопичує податковий борг.

Так, відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному місяцю (п. 260.1 ст. 260 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 260.3 цієї статті платник самостійно складає розрахунок податкових зобов'язань з рентної плати, у якому визначає та/або уточнює суму податкового зобов'язання з рентної плати, за формою, затвердженою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковому розрахунку за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такого податкового розрахунку з урахуванням фактично сплачених авансових внесків (п. 260.7 ст. 260 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 100.1 ст. 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Згідно з п. 100.12 ст. 100 вказаного Кодексу договори про розстрочення (відстрочення) можуть бути достроково розірвані з ініціативи контролюючого органу в разі, якщо платник податків визнається таким, що має податковий борг із грошових зобов'язань, які виникли після укладення зазначених договорів; платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу.

Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом державної податкової служби або спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи в межах їх повноважень (п. 100.13 цієї статті).

Пунктом 1.4 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1036 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.12. 2010р. за № 1431/18726 (втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2012 № 1261 (далі - Порядок № 1036), встановлено, що розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу державної податкової служби та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

Згідно з пунктом 4.4 цього Порядку з ініціативи органу державної податкової служби, що уклав договір про розстрочення (відстрочення), орган державної податкової служби вищого рівня, який прийняв рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), розриває цей договір, про що повідомляє платника податків та відповідний орган державної податкової служби.

Рішення про скасування розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) оформляється на бланку відповідного органу державної податкової служби (додаток 5).

При цьому рішення про розстрочення (відстрочення) скасовується в повному обсязі (за всіма платежами) з одночасним проведенням нарахування процентів за фактичний строк користування розстроченням (відстроченням).

Рішення про скасування раніше прийнятого рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) є підставою для дострокового розірвання договору. У пункті 6.4 "Особливі умови" договору робиться запис: "Договір достроково розірвано, документ від ___ N __ " (пункт 4.5 Порядку № 1036).

Згідно з пунктом 4.6 Порядку у день прийняття рішення про скасування раніше прийнятого рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) підрозділ погашення податкового боргу таке рішення заносить у журнал, зазначаючи номер, дату, суму розстрочення (відстрочення), яку скасовано.

З дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились не сплаченими, нараховуються пеня та штраф у розмірах, передбачених Кодексом.

Пунктом 4.7 Порядку № 1036 встановлено, що з дня дострокового розірвання договору платник податків зобов'язаний сплатити невнесену суму розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань (податкового боргу) та суму процентів, нарахованих за фактичний строк дії розстрочення (відстрочення).

Так, суд зазначає, що, за змістом наведених вище правових норм у податкового органу є право на розірвання договору про розстрочення грошового зобов'язання (податкового боргу) в односторонньому порядку за настання умов, передбачених п. 100.12 ст. 100 Податкового кодексу України. При цьому, рішення вищестоящого органу державної податкової служби про скасування розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), яке є підставою для дострокового розірвання договору, не потребує будь-якого додаткового оформлення (прийняття рішення про розірвання договору) контролюючим органом, який є стороною в договорі розстрочення (відстрочення), оскільки таке прямо не встановлено правовою нормою.

Отже, станом на граничну дату сплати податкових зобов'язань, у позивача рахувався борг, що виник раніше (у минулих податкових періодах - починаючи з лютого 2011 року) як недоплата по поточним зобов'язанням, статус якої як податкового боргу зумовлювався самостійним, декларуванням позивачем податкових зобов'язань з рентної плати за попередні періоди та несплатою цих податкових зобов'язань у повному обсязі у встановлений строк (оскільки кошти в сумі 334 416,14 грн. сплачені позивачем 28.02.2012 як поточні зобов'язання за січень 2011 року були зараховані контролюючим органом на погашення боргу, що виник 01.02.2011 за податковими повідомленнями-рішеннями, правомірність яких підтверджено судовим рішенням), а також розстрочені податкові зобов'язання, що слали податковим боргом після розірвання договору розстрочення, внаслідок чого не в повній мірі сплачені податкові зобов'язання за минулі періоди набували статусу податкового боргу на наступний день після закінчення граничного строку їх сплати.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що незалежно від визначеного платником податку призначення платежу в платіжному документі, у разі наявності у нього податкового боргу, що виник після 01.01.2011, сума такого платежу зараховується саме на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, оскільки це прямо передбачено нормами Податкового кодексу України, а отже застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати сум грошових зобов'язань є правомірним.

За таких обставин переглянуте судове рішення апеляційної інстанції у справі відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013 по справі № 2а-9079/12/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко