Справа № 806/205/16
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м.Житомир справа № 806/205/16

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Мазур О.О.,

за участю: представника позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом у якому просить:

- визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на перереєстрацію на її ім"я автомобіля марки ЗАЗ 110308-44, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- зобов"язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 дозвіл на перереєстрацію на її ім"я автомобіля марки ЗАЗ 110308-44,2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідачем протиправно відмовлено їй у перереєстрацію на її ім"я автомобіля марки ЗАЗ 110308-44, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 після смерті матері та повідомлено, що для переоформлення автомобіля, до поданого пакету документів необхідно додати копію посвідчення ОСОБА_1 на право керування автомобілем. Зазначає, що до пакету документів було подано посвідчення на керування транспортним засобом свого зятя - ОСОБА_2, який проживає з позивачкою та постійно здійснює за нею догляд. Однак листом Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації було відмовлено у переоформленні автомобіля та зазначено, що вона повинна надати копію свого посвідчення на керування автомобілем. Позивачка вважає зазначену відмову у переоформленні автомобіля на її ім'я із правом керування своєму зятю ОСОБА_2 незаконною так як нею були зроблені всі процесуальні дії.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації та Наказу №10 від 21.01.2011 ОСОБА_3 як інвалід війни 1 групи, через органи соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, набула право власності на автомобіль марки ЗАЗ, моделі 110308-44, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

На підставі зазначеного ОСОБА_3 отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з правом керування ОСОБА_2, яке містить обмеження щодо заборони продажу (а.с.9)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернулася до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації із заявою про видачу довідки для перереєстрацію автомобіля марки ЗАЗ, моделі 110308-44, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на своє ім"я з подальшою передачею права управління своєму зятю ОСОБА_2 (а.с.25).

Листами за №582/02 від 04.02.2013 та №02М-393 від 14.03.2013 Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації відмовив позивачу в безкоштовній перереєстрації автомобіля, пославшись на пункти 16, 31 Постанови КМУ №99 від 19.07.2006 "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями", а саме у зв"язку з її непридатністю до керування автомобілем (а.с.10, 11).

09.02.2016 та 10.02.2016 позивач в телефонному режимі звернулась на "гарячу лінію" з питань переоформлення автомобіля до заступника директора департаменту Павлюка В.П., однак їй повторно відмовлено у праві переоформлення автомобіля на своє ім"я.

Досліджуючи спірні правовідносини судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.58) та з 28.12.2012 згідно висновка обласної МСЕК перебуває на обліку для забезпечення автомобілем з ручним керуванням в модифікації на дві руки, без обох ніг (а.с.47).

На день смерті ОСОБА_3 і по даний час позивач була зареєстрована та проживала разом з померлою, що підтверджується довідкою виконкому Коростишівської міської ради Коростишівського району від 19.11.2010 №3162 (а.с.48).

В матеріалах справи міститься свідоцтво про шлюб, яким підтверджується родинний зв"язок ОСОБА_2 з позивачкою, а саме що він є її зятем з яким вона проживає та який здійснює за нею догляд. (а.с.72).

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз.3 п.16 "Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N999 автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті;

був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації;

не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Судом в ході судового розгляду встановлено, представником відповідача не оспорюється той факт, що позивачка - інвалід ІІ групи по загальному захворюванню, перебуває на обліку на загальній черзі по забезпеченню автомобілем з ручним керуванням в модифікації на дві руки, без ніг, була зареєстрована на час смерті її матері інваліда війни І групи - ОСОБА_3 за місцем її реєстрації, проживала з нею однією сім'єю та здійснювала постійний догляд за нею, не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Крім того, суд не бере до уваги посилання представника відповідача, щодо відмови у перереєстрації автомобіля на її ім'я з підстав того, що вона не додала власного посвідчення на керування транспортним засобом, оскільки "Порядком забезпечення інвалідів автомобілями" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999 не передбачено як підставу для відмови обов'язкове подання власного посвідчення на керування транспортним засобом.

Нормами частини 1 статті 46 Конституції України закріплено право кожного громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини 2 статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наведених підстав, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на перереєстрацію спірного транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що їх слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на перереєстрацію на її ім"я автомобіля марки ЗАЗ 110308-44, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Зобов"язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 дозвіл на перереєстрацію на її ім"я автомобіля марки ЗАЗ 110308-44,2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 13 квітня 2016 р.