Справа № 2а/1570/5159/2011
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2а/1570/5159/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стеценка О.О., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр» до Державної фінансової інспекції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Одеська філія Українського державного центру радіочастот, про визнання протиправною та скасування вимоги в частині,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство «Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр» (далі - Позивач, або ДП «ООРПЦ») з адміністративним позовом до Контрольно-ревізійного управління в Одеській області (далі - Відповідач, або КРУ в Одеській області), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Одеська філія Українського державного центру радіочастот про визнання протиправною та скасування вимоги КРУ в Одеській області № 315-06-34-14/4781 від 26.05.2011 року про усунення виявлених ревізією фінансових порушень в частині пункту « 2», в якому визначено: в порушення ст.57 Закону України «Про радіочастотний ресурс України», Постанови Кабінету Міністрів України №77 від 31.01.2001 року «Про ставки щомісячних зборів за використання радіочастотного ресурсу України» та постанови №1150 від 27.12.2008 року «Про затвердження розміру щомісячного збору за користування радіочастотним ресурсом України», внаслідок не отримання ДП «ООРТПЦ» дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв в повному обсязі, підприємством щомісячно не сплачувався збір за користування радіочастотним ресурсом України, всього не сплачено коштів на суму 434,58 тис. грн., у зв'язку з чим вимагається, відповідно до чинного законодавства, оформити дозволи на експлуатацію радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв в повному обсязі та перерахувати до бюджету кошти в сумі 434,58 тис. грн.; та в частині пункту « 9», в якому визначено: в порушення ст.5 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про сплату за землю» №378/96-ВР від 19.09.1996 року підприємством, внаслідок невірного визначення площі земельної ділянки, не донараховано та не сплачено земельного податку до бюджету 38,7 тис. грн., у зв'язку із чим вимагається провести розрахунок земельного податку у відповідності до норм чинного законодавства та сплатити до бюджету недонараховану суму земельного податку в сумі 38,7 тис. гривень.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

ДП «ООРТПЦ» здійснює свою діяльність на підставі наданих Національною комісією з питань регулювання зв'язку України ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та відповідних дозволів на експлуатацію обладнання. Між ним та ДП «Український державний центр радіочастот» укладено договір на радіочастотний моніторинг. ДП «ООРТПЦ» не визначений рішенням Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення користувачем радіочастотного ресурсу для потреб мовлення і не має права на отримання ліцензії на мовлення, й, відповідно, не може користуватися частотою каналу мовлення. Отже, Позивач вважає, що він не повинен здійснювати оплату щомісячного збору за користування радіочастотного ресурсу для телерадіомовлення, оскільки не є його користувачем. Позивач послався на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2011 року в адміністративній справі № 2-а-13248/09/1570 за позовом ДП «ООРПЦ» до Контрольно-ревізійного управління в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги в частині, якою визнано протиправною та скасовано вимогу Контрольно-ревізійного управління в Одеській області №15-06-28-14/8836-2009 від 26.11.2009 року в частині абзацу 2 п.1 вимоги щодо оформлення дозволів на експлуатацію передавачів, визначення із щомісячною платою за радіочастотний моніторинг та за користування радіочастотним ресурсом України. Позивач також зазначив про відсутність обґрунтованого розрахунку сум, за якими проводилися нарахування за, нібито виявлені, порушення. Окрім того, Позивач зазначив, що не зобов'язаний сплачувати земельний податок за землю (земельну ділянку, що розташована за адресою: Люстдорфська дорога, 55 у м. Одеса) оскільки не є ані власником, ані користувачем вказаної земельної ділянки, за яку Відповідачем визначено Позивачу необхідність проведення розрахунку земельного податку та сплати недоплаченої суми земельного податку.

В судовому засіданні 28 лютого 2012 року, хвалою суду занесеною до журналу судових засідань первинного відповідача по справі - Контрольно-ревізійне управління в Одеській області замінено на його процесуального правонаступника - Державну фінансову інспекцію в Одеській області.

В судовому засіданні 23.03.2016 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити адміністративний позов з підстав викладених у адміністративному позові (т.1 а.с.2-9)

В судовому засіданні 23.03.2016 року представники Відповідача заперечували проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (т.1 а.с.47-55) в яких Відповідач наполягав на правомірності висновків акту ревізії № 06-19/234 від 15.04.2011 року та оскаржуваних пунктів вимоги Відповідача від 26.05.2011 року № 15-06-34-14/4781, з огляду на встановлені КРУ в Одеській області факти, що свідчать про те, що ДП «ООРТПЦ», в порушення вимог діючого законодавства, не сплачувався щомісячний збір за користування радіочастотним ресурсом України та на те, що ДП «ООРТПЦ» не було донараховано та сплачено належну суму земельного податку до державного бюджету внаслідок невірного визначення площі земельної ділянки.

Представник третьої особи в судовому засіданні 23.03.2016 року, вважав позов таким, що не підлягає задоволенню та просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в письмових поясненнях (т.1 а.с.223-224), в яких зазначив, що погоджується із позицією Відповідача, що ДП «ООРТПЦ» є користувачем радіочастотного ресурсу України та повинен сплачувати передбачені законодавством платежі.

В цьому ж судовому засіданні представники сторін та представник третьої особи звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

З урахуванням викладеного, суд, керуючись приписами ч.4 ст.122 КАС України, ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

На виконання п. 2.14 Плану контрольно-ревізійної роботи Головного Контрольно-ревізійного управління України та п.1.1.4.2. Плану контрольно-ревізійної роботи апарату КРУ в Одеській області на І-й квартал 2011 року та на підставі направлень на проведення ревізії, виданих начальником КРУ в Одеській області (т.1 а.с.114), ревізійною бригадою під керівництвом головного контролера-ревізора відділу інспектування у сфері послуг КРУ в Одеській області Тулєйбич Р.М. з 31.01.2011 року по 08.04.2011 року (із зупиненням з 10.02.2011 року по 14.02.2011 року та з 25.02.2011 року по 22.03.2011 року для проведення зустрічних звірок) проведена ревізія фінансово-господарської діяльності ДП «ООРПЦ» за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року. Про початок проведення планового контрольного заходу (ревізії) ДП «ООРТПЦ» повідомлено листом від 13.01.2011р. №15-06-28-14/316.

За наслідками вказаної ревізії КРУ в Одеській області складений акт ревізії (далі - Акт ревізії) фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр» №06-19/234 від 15.04.2011 року за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року (т.1 а.с. 135-197), яким встановлені порушення вимог законодавства з боку Позивача. Вказаний Акт ревізії було підписано директором ДП «ООРТПЦ» із запереченнями на нього, до контрольно-ревізійного управління в Одеській області були надані письмові заперечення.

Відповідачем були розглянуті заперечення Позивача на Акт ревізії та 23.05.2011 року надано висновки, якими по всім зауваженням Позивача заперечення не прийняті (т.1 а.с.115-134).

На підставі Акту ревізії Відповідачем була складена вимога про усунення виявлених ревізією фінансових порушень за №15-06-34-14/4781 від 26.05.2011 року (т.1 а.с.19-20).

Так, зокрема пунктом 2 вказаної вимоги, визначено, що в порушення ст.57 Закону України «Про радіочастотний ресурс України», Постанови Кабінету Міністрів України №77 від 31.01.2001 року «Про ставки щомісячних зборів за використання радіочастотного ресурсу України» та Постанови Кабінету Міністрів України №1150 від 27.12.2008 року «Про затвердження розміру щомісячного збору за користування радіочастотним ресурсом України», внаслідок не отримання Державним підприємством «Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр» дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв в повному обсязі, Підприємством щомісячно не сплачувався збір за користування радіочастотним ресурсом України, всього не сплачено коштів на суму 434,58 тис. грн., у зв'язку з чим контролючим органом вимагається, відповідно до чинного законодавства, оформити дозволи на експлуатацію радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв в повному обсязі та перерахувати до бюджету кошти в сумі 434,58 тис. грн.

Пунктом 9 вимоги, визначено, що в порушення ст.5 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про сплату за землю» Підприємством внаслідок невірного визначення площі земельної ділянки не нараховано та не сплачено земельного податку до бюджету 38,7 тис. грн., у зв'язку із чим вимагається провести розрахунок земельного податку у відповідності до норм чинного законодавства та сплатити до бюджету недонараховану суму земельного податку в цій сумі.

Не погодившись з пунктами 2 та 9 вимоги КРУ в Одеській області, Позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року адміністративний позов ДП «ООРПЦ» до ДФІ в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці Відповідача - ОФ «УДЦР», про визнання протиправною та скасування вимоги в частині було задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу ДФІ в Одеській області про усунення виявлених ревізією фінансових порушень № 315-06-34-14/4781 від 26.05.2011 року в частині пункту « 2» та в частині пункту « 9» (т. 2 а.с. 84-93).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2013 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року по справі № 2а/1570/5159/2011 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ДП «ООРПЦ» задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу ДФІ в Одеській області № 15-06-34-14/4781 від 26.05.2011 року в частині пункту « 9», в задоволенні решті позовних вимог відмовлено (т.2 а.с. 170-179).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2015 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2013 року по справі № 2а/1570/5159/2011, справу за адміністративним позовом ДП «ООРПЦ» до ДФІ в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці Відповідача ОФ «УДЦР», про визнання протиправною та скасування вимоги в частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 222-224).

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам процесуального закону, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки, аналізуючи правове обґрунтування спірних вимог на предмет їх відповідності тим чи іншим нормативно-правовим актам, суди попередніх інстанцій не визначили, які саме з цих вимог породжують безпосередньо права чи обов'язки для Позивача. Суди не встановили, чи дійсно всіма оскаржуваними вимогами Відповідача порушені певні права Позивача, що потребує судового захисту та надає Позивачу право на звернення із даним позовом до адміністративного суду.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», чинного на час виникнення спірних правовідносин, головними завданнями органу державного фінансового контролю є здійснення державного контролю за витрачанням коштів і матеріальних цінностей, їх збереженням, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і звітності в міністерствах, відомствах, державних комітетах, державних фондах, бюджетних установах, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів та державних валютних фондів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Відповідно до п.7 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006 року визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження), надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Отже, Відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, у цій частині є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для Позивача.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Отже, такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Вказана позиція підтверджена Верховним Судом України у постанові від 21.04.2015 року у справі № 21-69а15.

Відповідно до статті 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відтак, суд дійшов висновку, що зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю Відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення Відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме Позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. В розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тобто, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені Відповідачем. Враховуючи вимоги КАС України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.6 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги ДП «ООРПЦ» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 122, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр» до Державної фінансової інспекції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Одеська філія Українського державного центру радіочастот про визнання протиправною та скасування вимоги Контрольно-ревізійного управління в Одеській області про усунення виявлених ревізією фінансових порушень № 315-06-34-14/4781 від 26.05.2011 року в частині пункту « 2» та в частині пункту « 9» - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.