Справа № 2а-0770/1677/12
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Справа № 876/7067/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представників позивача Стельмаха Ю.Ю.,Бількіна О.С.,

третьої особи Юрченка Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Закарпатській області, Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платками податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі за уточненим позовом Приватного акціонерного товариства «Єврокар» до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, Головне управління Міндоходів у Закарпатській області, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про стягнення суми надмірно сплаченого податку на прибуток,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Єврокар» 29.09.2011 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, Головне управління Міндоходів у Закарпатській області, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про стягнення суми надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 18634260,49 грн.

14.04.2015 року позивач звернувся із заявою про зменшення позовних вимог в якій просив стягнути з Державного бюджету України суму надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 6 308 305,01 грн. та просив залучити в якості співвідповідача по справі Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області.

Справа розглядалась неодноразово.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року позов позивача було задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області щодо неподання Управлінню державного казначейства України в Ужгородському районі висновку про повернення з Державного бюджету України позивачеві суму надміру сплаченого податку на прибуток, стягнено з Державного бюджету України на користь позивача суму надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 18 634 260, 49 грн. та стягнено на користь позивач суму судового збору в розмірі 1703,40 грн. В решті позовних вимог відмолено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року у справі № 2а-0770/1677/12 скасовано в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 18 634 260, 49 грн. та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 251-259, Т.3). В решті постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року залишено без змін (а.с. 251-259, Т.3).

Востаннє, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Єврокар" суму надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 6 308 305,01 (шість мільйонів триста вісім тисяч триста п'ять гривень одну копійку) грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Закарпатській області, Головне управління Міндоходів у Закарпатській області, Спеціалізована Державна податкова інспекція по роботі з великими платками податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційних скаргах просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційних скаргах Ужгородська ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області та ГУ Міндоходів у Закарпатській області зазначають, що податкові органи не можуть бути відповідачем у позовах про стягнення бюджетної заборгованості з податку на прибуток. Таким чином, вимога щодо стягнення з Державного бюджету України надміру сплаченої суми податку на прибуток підприємства має матеріальний характер та має пред'являтись до відповідача на рахунках якого обліковуються спірні суми переплати, У зв'язку з цим. Ужгородська ОДПІ не є належним відповідачем по справі.

В апеляційній скарзі СДПІ по роботі з великими платками податків у м. Львові Міжрегіонального ГУ Міндоходів зазначає, що судом не враховано те, що строки давності та їх застосування визначені ст.. 102 Податкового Кодексу України. Ця норма підтверджується п. 102.5 ст. 102 Податкового Кодексу України що позивач перебуває на обліку у СДПІ по роботі з великими платками податків у м. Львові Міжрегіонального ГУ Міндоходів, як платник податків та протягом періоду перебування на податковому обліку використовував переплату по податку на прибуток в рахунок погашення поточних грошових зобов'язань. Відтак, СДПІ по роботі з великими платками податків у м. Львові Міжрегіонального ГУ Міндоходів вказує, що станом на 20.05.2015 року по інтегрованій картці обліку по податку на прибуток за позивачем рахується переплата в сумі 6 308 503,01 грн., яка може використовуватися у зменшення майбутніх податкових зобов'язань.

При апеляційному розгляді представники позивача вимоги апеляційних скарг заперечили, вважаючи ухвалене рішення законним та обґрунтованим.

Представник СДПІ по роботі з великими платками податків у м. Львові вимоги апеляційних скарг підтримав з зазначених в них підстав.

Інші учасники судового розгляду не прибули, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подані апеляційні скарги слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції позивач був зареєстрований, як юридична особа, Ужгородською районною державною адміністрацією 14.04.2000 року, про що видано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи та здійснений запис про включення відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру (а.с. 9, Т.1). 30.11.2010 року відбулася реорганізація позивача з переходом всіх прав та обов'язків до правонаступника (а.с. 16, 46-72, Т.1).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про надміру сплаченого позивачем податку на прибуток є вірним способом захисту порушеного права позивача.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 року, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій передчасно задовольнили вимогу позивача в частині стягнення з Державного бюджету України податку на прибуток в розмірі 18 634 260,49 грн., з огляду на те, що відповідачем не ставилися під сумнів обставини виникнення у позивача переплати з податку на прибуток, яку останній просить повернути. Позивач виконав усі умови, передбачені статтею 43 ПК України, які необхідні для повернення надміру сплачених сум податку на прибуток. Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України відповідно до ухвали від 03.12.2014 року зазначає, що у даній категорії спору - щодо повернення надміру сплаченого податку на прибуток відповідний територіальний орган Державного казначейства України повинен залучатися до участі у справі саме як відповідач, поряд з відповідним органом державної податкової служби, а не як третя особа (а.с. 258, Т.3).

Алгоритм дій державних органів та їх взаємовідносини в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань регламентовано статтею 43 Податкового кодексу України, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби, місцевих фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений, зокрема, відповідно до статті 43 ПК, спільним наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України від 21 грудня 2010 року № 974/1597/499 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 року за № 1386/18681; був чинний на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок взаємодії).

Як встановлено судом, в 2008 році у позивача виникла переплата до Державного бюджету України з податку на прибуток у сумі 23 491 481,74 грн.

Будь-якої заборгованості з податків і зборів (обов'язкових платежів) перед Державним бюджетом України станом на 09.02.2009 року в Закритого акціонерного товариства «Єврокар» не було, що засвідчено довідкою Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції № 1691/10/24 від 09.02.2009 року.

Листом від 15.04.2009 року № 657 ЗАТ «Єврокар» звернулось до відповідача з проханням зарахувати частину переплати податку на прибуток в розмірі 6 782 000,00 грн. в рахунок погашення податкових зобов'язань з податку на додану вартість за березень 2009 року, а залишок в сумі 16 208 000,00 грн. повернути на його розрахунковий рахунок.

В подальшому сума надміру сплаченого податку була скоригована і у відповідності до акта звірки розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2010 по 09.08.2010 від 09.08.2010 склала 23 230 789,49 грн., яка й залишилася незмінною до дня подання позовної заяви до суду.

Разом з тим, позивач неодноразово звертався до Ужгородської МДПІ із заявами про повернення надміру сплаченого податку на прибуток, в тому числі, з ініціативи позивача, було запропоновано повернення вказаних грошових коштів частинами протягом 2011 року згідно узгодженого з Державною податковою адміністрацією у Закарпатській області графіку платежів.

Однак, листом № 924/10/15 від 25.02.2011 року Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція повідомила позивача, що оскільки переплата з податку на прибуток в сумі 23 230 789,49 грн. складає значну частину надходжень Державного бюджету Закарпатської області та враховуючи вимоги листа-телеграми ДПА України від 09.02.2011 №3538/7/99-14, вирішення питання щодо повернення коштів можливе лише за письмовою згодою ДПА України.

В подальшому, як видно з актів звірки розрахунків від 02.03.2012 року, від 06.06.2012 року, податкових декларацій з податку на прибуток за II - IV квартали 2011 року, податкової декларації з податку на прибуток за І квартал 2012 року сума надміру сплаченого позивачем податку на прибуток до бюджету зменшилась на 4 596 529,00 грн., в результаті чого сума надміру сплаченого податку на прибуток становить 18 634 260,49 грн.

Внаслідок уточнених позовних вимог сума переплата складає 6 308 503,01 грн.

Отже, станом на день звернення до суду першої інстанції та апеляційного перегляду Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція не підготувала та не направила відповідний висновок органам Держказначейства, кошти на рахунок позивача повернуті не були.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

За правилами пункту 43.5 статті 43 ПК України та пункту 7 Порядку взаємодії, положення яких перекликаються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір про право на повернення сум грошових зобов'язань з податку на прибуток. Це право виникло у позивача на підставі сплачених сум податкових зобов'язань за 2008 рік та заяв про їх повернення, поданих у зв'язку зі зменшенням податкових зобов'язань по уточнюючим розрахункам.

За таких обставин та з урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених сум податкових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 6 308 305,01 грн. є помилковим з огляду на те, що така вимога позивача не є правильним способом захисту прав платника податків.

У цьому випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку про повернення відповідних сум коштів із відповідного бюджету.

Водночас колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 24 листопада 2015 року у справі №21-3669а15, та від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15, в яких зазначено, що повернення помилково та /або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

У відповідності до ст. 69 ч. 1, 2 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Закарпатській області, Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платками податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі №2а-0770/1677/12 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Єврокар» задовольнити частково

Зобов'язати Ужгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів в Закарпатській області прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України Приватному акціонерному товариству «Єврокар» сум надмірно сплаченого податку на прибуток в розмірі 6 308 305,01 грн. та подати його для виконання Управлінню Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена 12.04.2016 року.