Справа № 336/82/16-а
Суддя: Наумов О. О.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/82/16-а
Пр. № 2-а/336/42/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Наумова О.О.,

при секретарі Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на загальних умовах у відповідності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобовязати УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити їй пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 25 серпня 2003 року вона перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, по Списку № 2 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії вона продовжував працювати та працює до цього часу.

З 26 серпня 2012 року вона отримала право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 17 листопада 2015 року звернулася до УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню з заявою про перерахунок пенсії. Але УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя листом від 23 листопада 2015 року відмовило їй у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки, на думку відповідача,вона і так отримує пенсію за віком. При цьому, при розрахунку пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший). З даними діями позивач не згодна, зазначила, що станом на день призначення пенсії їй виповнилось 51 рік, отже, пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначено бути не могло. Оскільки 25 серпня 2015 року їй виповнилось 60 років, 26 серпня 2012 року вона отримала право на призначення пенсії за віком на загальних підставах, та їй має бути призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача надав письмові заперечення (а.с.27-38), в яких зазначив, що позивачу вже була призначена пенсія за віком, яка неодноразово перераховувалась за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», а саме ст.27,40,42,43 Закону № 1058, відсутні правові підстави для задоволення позову та повторного призначення пенсії за віком.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 25.07.2003 року та їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на 25.08.2003 р.) зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важким умовами праці.

З 01.01.2004 року набув чинностіЗакон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058.

Постановою КМУ «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» від 20.11.2003 № 1783 передбачено проведення з 01.01.2004 року перерахунку трудових пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника з цих же причин) згідно до ст.43 Закону № 1058.

Відповідно до ст.43 Закону № 1058 (в редакції станом на 01.01.2004 року), перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років., призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставах документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати. 17 листопада 2015 року вона звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком на загальних підставах.

ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 23 листопада 2015 року № 236/К-1 їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона вже отримує пенсію за віком довічно та з 01.01.2004 року її переведено на пенсію по нормам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у звязку з чим переведення на один і той же вид пенсії чинним законодавством не передбачено (а.с.11).

Згідно до п.2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону №1058.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону №1058, а Закон №1788 визначає лише право особи на пільгову пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2004 року розмір пенсії приведено у відповідність до вимог Закону № 1058 та звернулася до відповідача з заявою про призначення їй того самого виду пенсії: пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком, але на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №2, то відповідно до норм діючого законодавства вона не має права на ще одне призначення пенсії.

Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, на умовах і в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки їй пенсія за віком вже призначена на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», слід відмовити.

Посилання у позові на Постанову ВСУ від 31.03.2015 року у справі № 21-612а14, як на правову позицію є безпідставним оскільки Верховний Суд розглянув справу за зовсім іншими правовідносинами, зокрема у справі, яка була предметом перегляду ВСУ предметом є переведення з одного виду пенсії за Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на інший, зокрема, позивач до звернення з заявою про переведення на пенсію за віком отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не призначення одного й того самого виду пенсії.

Керуючись ст.ст. 8, 17, 18, 86, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя О.О. Наумов