Справа № 826/25571/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 квітня 2016 року № 826/25571/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації

третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної Державної адміністрації

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної Державної адміністрації, в якому просить:

- визнати дії управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни протиправними;

- зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заперечення на позов, у яких вказав, що в документах, наданих ОСОБА_1 при подачі заяви про видачу посвідчення інваліда війни від 03.11.2015, відсутнє документальне підтвердження залучення його особисто до формування Цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням, а також відсутні документи про створення такого формування. Вважає, що з огляду на зазначене, підстави для встановлення позивачу статусу інваліда війни відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи також у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі та вказав, що надані позивачем пояснення та документи по суті вважає достатніми, а позов таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим, зазначив, що правомірність видачі ОСОБА_1 інформаційної довідки № 01.01-14/1460/1 від 16.10.2015, якою встановлено факт, що має юридичне значення, а саме участь позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони підтверджує.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 03.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації із заявою про видачу посвідчення інваліда війни, додавши до неї копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, довідку до Акту огляду МСЕК, яка доводить, що інвалідність позивачем була отримана внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, копії документів, які підтверджують участь позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань цивільної оборони.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач листом від 04.11.2015 № 10773/35-03/22 відмовив позивачу у видачі посвідчення інваліду війни за наданими документами, оскільки в наданих позивачем копіях документів відсутнє документальне підтвердження залучення його особисто до формування Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з наказом чи розпорядженням та відсутні документи про створення такого формування., а також відомості про роботу, яка виконувалась позивачем під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, що і стало підставою його звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону встановлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно із пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення) "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

В матеріалах справи міститься довідка № 35 Київського автотранспортного підприємства № 13054, яка дана ОСОБА_1 у тому, що він був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 6 червня 1986 року № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, з 21.05.1986 по 22.05.1986. Працював у зоні відчуження.

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, а саме з довідки Київського автотранспортного підприємства № 13054, що позивач перебував в населеному пункті Чорнобиль з 24.05.1986 по 25.05.1986 та з 26.06.1987 по 26.07.1987, і на основі цього визначена заробітна плата.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 18.04.2003 № 350-6751 винесеного на засіданні № 2 від 10.04.2003 у зв'язку з роботами по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 встановлено діагноз: Хронічний тіреоідіт. Сахарний діабет ІІ тип. середнього ступеня важкості в стадії медикаментозної субкомпенсації. Діабетична полінейропатія нижніх кінцівок.

В результаті виконання вказаних робіт на ЧАЕС позивач втратив працездатність на сімдесят відсотків, отримав захворювання та інвалідність (2-група), яка пов'язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-категорії згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 від 07.05.2003.

З інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної Державної адміністрації від 16.10.2015 № 01.01-14/1460/1 убачається, що, у відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільнц оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 2, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей..

При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Тобто, судом встановлено, що факт залучення до складу формувань цивільної оборони не потрібно встановлювати, оскільки відповідно до норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, до складу цивільної оборони в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення. А факт того, що позивач став інвалідом в наслідок захворювань пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС підтверджується наявними доказами у справі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем були подані документи на підтвердження того, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність в наслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже має право на встановлення статусу інваліда війни із видачею посвідчення інваліда війни.

Отже, проаналізувавши наявні матеріали справи та норми наведенного вище законодавства України, суд не погоджується з позицією відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони, тому позовна вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що задоволення вимоги про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, тому суд, застосовуючи приписи ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення інваліда війни від 03.11.2015 з урахуванням висновків суду.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує протии адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення інваліда війни від 03.11.2015 з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур