Справа № 807/191/16
Суддя: Андрійцьо В.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 807/191/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Андрійцьо В.Д.

при секретарі судового засідання - Пирожук Н.П.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Петрова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.11.2015 року № та від 22.02.2016 року №004881701.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Заступником начальника управління - начальником відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_4, заступником начальника управління - начальником відділу адміністрування доходів і зборів фізичних осіб, майнових податків та ЄСВ Щубер Валентиною Миколаївною, головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування доходів і зборів фізичних осіб, майнових податків та ЄСВ управління доходів і зборів з фізичних осіб Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС України у Закарпатській області Габовда Олександрою Василівною проведено документальну позапланову виїзну перевірку СПД ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності формування податкового кредиту та нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень та серпень 2015 року, про що 02.11.2015 року складено акт №2162/1701/НОМЕР_1.

За результатами розгляду матеріалів перевірки, Мукачівською ОДПІ, за підписом заступника начальника Скальського Є.В., 23.11.2015 року складено податкові повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 21тис. 261 гривень та №, яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на 99тис. 83 гривні та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 49тис. 541 гривня 50 копійок.

Оскільки основним видом господарської діяльності, що здійснює позивач є надання послуг з вантажних перевезень (код 49.41 Вантажний автомобільний транспорт) та з метою забезпечення господарської діяльності основними засобами, ФОП ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Трансмаркет» договір купівлі-продажу №17/06/15 від 17.06.2015 року, предметом якого є придбання напівпричепу марки KOGEL SN24 новий 2015 р. в кількості 1 шт. за ціною 746тис. 957 гривень 50 копійок, у т.ч. ПДВ - 124тис. 492 гривень 92 копійки. Підтвердженням часткової попередньої сплати ціни транспортного засобу є платіжні доручення №57 від 23.06.2015 року на суму 289тис. 273 гривні 60 копійок та №165 від 12.08.2015 року на суму 275тис. 890 гривень. Сплачений в ціни транспортних засобів податок на додану вартість включений позивачем до складу податкового кредиту поточного податкового періоду та наступного періоду заявлений до бюджетного відшкодування.

Представник відповідача в судовому засіданні подала суду заперечення проти позову, у відповідності до якого просила відмовити у його задоволенні. В даному запереченні на позов вказано на те, що визначальним фактором для формування податкового кредиту суб'єктами господарювання-фізичними особами, зареєстрованими платниками податку на додану вартість, при придбанні основних засобів, як і для платників податку - юридичних осіб, є взяття на облік такого майна в якості основних фондів та подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку. Оскільки законодавством не передбачено ведення фізичними особами-підприємцями бухгалтерського обліку основних засобів, а на момент проведення перевірки не було надано документів, які б підтверджували використання позивачем придбаних транспортних засобів у господарській діяльності, зменшення розміру від'ємного значення та зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість є правомірним.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка СПД ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності формування податкового кредиту та нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень та серпень 2015 року. Результати перевірки відображено в акті від 02.11.2015 року №2162/1701/НОМЕР_1 (а.с. 16-25).

Перевірка була проведена лише на підставі даних Єдиного реєстру податкових накладних, оскільки ФОП ОСОБА_3 22.11.2015 року не допустив до проведення перевірки службових осіб Мукачівської ОДПІ, а підготовлені, за отриманим поштою 23.11.2015 року запитом від 22.11.2015 року вих.№4485/10/17-01, документи не перевірялись, оскільки службові особи після 22.11.2015 року для перевірки підготовлених документів не з'являлись. Про вказане Мукачівську ОДПІ було повідомлено листом від 28.10.2015 року вих.№54.

Підставою для проведення перевірки слугував факт не надання підприємцем відповіді за запит вих.№3886/10/1701 від 23.09.2015 року Мукачівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області про надання інформації та копій документів щодо здійснення фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Трансмаркет» (іпн 37).

Проведеною перевіркою, результати якої відображено в акті від 02.11.2015 року №2162/1701/НОМЕР_1 виявлено порушення п.200.1 пп. «б», п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України в частині завищення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 20тис. 68 гривень по декларації за липень 2015 року та на суму 79тис. 15 гривень по декларації за серпень 2015 року. Одночасно встановлено порушення п.198.3 ст.198 ПК України в частині завищення від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 21тис. 261 гривні по декларації за липень 2015 року.

Розглянувши матеріали справи відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення № (а.с.26), яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 21тис. 261 гривень та № (а.с.27), яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на 99тис. 83 гривні та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 49тис. 541 гривню 50 копійок.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав до ГУ ДФС у Закарпатській області скаргу, за результатами розгляду якої останнє 02.02.2016 року прийняло рішення вих.№43/З/07-16-10-04-47 про результати розгляду скарги. Вказаним рішенням залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 23.11.2015 року № та в частині 1тис. 882 гривень зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.11.2015 року №. ГУ ДФС у Закарпатській області внаслідок часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 23.11.2015 року №, зобов'язав Мукачівську ОДПІ прийняти та направити /вручити/ ФОП ОСОБА_3 нове податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення від 22.02.2016 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 19тис. 379 гривень отримано підприємцем 27.02.2016 року.

В акті від 02.11.2015 року №2162/1701/НОМЕР_1 зазначено, що перевіркою відображених за рядком 10.1.1 розділу ІІ податкових декларацій з ПДВ за період липень та серпень 2015 року показників встановлено, що на формування цих показників мало вплив проведення операцій з купівлі транспортного засобу, а саме: напівпричепу KOGEL SN24P90/1110 (2015) від ТОВ «Трансмаркет» (іпн: 37).

Підставою для висновку про те, що не підлягають бюджетному відшкодуванню заявлені суми ПДВ у податкових деклараціях за липень та серпень 2015 року (відповідно 20тис. 68 гривень та 79тис. 15 гривень) слугує обставина не надання платником в ході проведення перевірки жодних документів (в тому числі й тих, що підтверджують фактичну оплату продавцю).

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Трансмаркет» виписано наступні податкові накладні:

- від 23.06.2015 року №6 на загальну суму 289тис. 273 гривні 60 копійок, в т.ч. ПДВ - 48тис. 212 гривень 27 копійок. Податкова накладна зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних 13.07.2015 року за №;

- від 12.08.2015 року №9 на загальну суму 275тис. 890 гривень, в т.ч. ПДВ - 45тис. 981 гривня 67 копійок. Податкова накладна зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних 27.08.2015 року (зареєстрована 13.07.2015 року) за №.

Висновок відповідача відображений в акті перевірки від 02.11.2015 року №2162/1701/НОМЕР_1 про те, що відсутні законодавчі підстав вважати майно, що знаходиться у приватній власності фізичної особи, основними фондами суб'єкта господарювання, а використання власного майна для здійснення підприємницької діяльності є одним з напрямів розпорядження майном фізичної особи, спростовується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків встановлених законом. В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «б» п.198.1 ст198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Як встановлено п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Підприємець частково сплатив ціну транспортного засобу, що підтверджується платіжними дорученнями №57 від 23.06.2015 року на суму 289тис. 273 гривні 60 копійок та №165 від 12.08.2015 року на суму 275тис. 890 гривень. Продавцем виписані податкові накладні від 23.06.2015 року №6 на загальну суму 289тис. 273 гривні 33 копійки, у т.ч. ПДВ - 48тис. 212 гривень 27 копійок; від 12.08.2015 року №9 на загальну суму 275тис. 890 гривень, у т.ч. ПДВ - 45тис. 981 гривня 67 копійок;

В силу п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За приписами п.1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі «Особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника може бути зроблено запис: «________________________________ має право керувати (експлуатувати)

(прізвище, ім'я, по батькові або найменування юридичної особи) та є співвласником».

Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами, як це встановлено п.6 Порядку.

Відповідно до п.3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій, що з урахуванням ст.34 Закону України «Про дорожній рух» свідчить про призначення процедури державної реєстрації транспортних засобів.

Право власності на транспортні засоби виникає на підставі правочинів (зокрема, договорів купівлі-продажу), а не внаслідок державної реєстрації транспортних засобів за новими власниками. Відтак, реєстрація транспортного засобу за фізичною особою не спростовує факт набуття права власності фізичною особи-підприємцем внаслідок укладеного правочину, а відтак й правомірність використання транспортного засобу у господарській діяльності.

Висновок податкового органу щодо відсутності встановленої законодавством можливості для фізичних осіб-підприємців вести бухгалтерський або інший облік основних засобів з метою документального підтвердження результатів господарської діяльності при визначення сум ПДВ, що підлягають бюджетному відшкодування є безпідставним. Відсутність встановленого законом обов'язку фізичної особи-підприємця вести облік основних засобів не заперечує наявність відповідного права у платника податку.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, а в силу пп. «б» п.200.4 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Оскільки податковий кредит позивача за липень, серпень 2015 року сформовано правильно і має від'ємні значення, заявлені до бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок 20тис. 68 гривень та 79тис. 15 гривень відповідно підлягають поверненню платнику.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.11.2015 року № та від 22.02.2016 року №004881701.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у даному випадку правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно платіжного доручення № 65 від 03.03.2016 року позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1680,00 грн. Отже, відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить 1680,00 грн. (тисяча шістсот вісімдесят гривень).

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 70, 71, 86, 94, 104-107, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області за № від 23.11.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області за №004881701 від 22.02.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1680,00 грн., сплачений при зверненні до суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяВ.Д. Андрійцьо