Справа № 802/338/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 квітня 2016 р. Справа № 802/338/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

представника третьої особи: Сніцаренка А.А.

за відсутності представників позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, третя особа на стороні відповідача - Приватно-орендне підприємство "Рідний край"

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Відділу реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що відповідачем 21.12.2014 в період дії договору оренди земельної ділянки від 25.09.2000 здійснено повторну державну реєстрацію тієї ж земельної ділянки за новим договором оренди землі НОМЕР_3 від 03.05.2012 із новим строком оренди на 10 років. При цьому, позивач зазначила, що договір оренди земельної ділянки від 25.09.2000 не розірваний у встановленому законом порядку та до закінчення строку його дії був чинним.

На думку позивача, її права як власника землі порушені, а тому звернулася до суду із даним позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №18187567 від 21.12.2014.

Разом із позовною заявою ОСОБА_2 подала також заяву про поновлення строку звернення до суду, яку судом задоволено про що постановлено протокольну ухвалу із занесенням до журналу судового засідання.

Ухвалою суду від 30.03.2016 судом допущено процесуальне правонаступництво відповідача у справі Відділу реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, замінивши його на Ямпільське районне управління юстиції Вінницької області.

Позивач у судове засідання не прибула, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності (вх. №6074) та у якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду справи, у судове засідання також не прибув із невідомих для суду причин.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти позову та просив у його задоволенні відмовити.

Відповідно до вимог ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом прийнято всі міри для належного повідомлення відповідача про час, день і місце розгляду справи. Таким чином, враховуючи дані обставини, судом прийнято рішення провести розгляд справи у відсутність відповідача, і вирішити справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

25.09.2000 між ОСОБА_2, як власником земельної ділянки на території Тростянецької сільської площею 3,44 га, що посвідчувалося Сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) НОМЕР_1, виданого Ямпільською райдержадміністрацією, та ПП "Рідний край" укладений договір оренди земельної ділянки строком на 15 років.

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, ОСОБА_2 на підставі розпорядження Ямпільської райдержадміністрації від 21.04.2008 за №199 є власником земельної ділянки площею 2,8720 га, розташованої на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

03.05.2012 між ОСОБА_2 та приватно - орендним підприємством "Рідний край" укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3 строком на 10 років.

В подальшому, а саме 21.12.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області прийнято рішення №18187567 про державну реєстрацію договору оренди землі НОМЕР_3 від 03.05.2012.

Позивач, вважаючи зазначене вище рішення протиправним, звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статею 24 цього Закону наведено виключний перелік підстав, згідно з яким може бути відмовлено у державній реєстрації прав, а її частиною четвертою передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

У позовній заяві позивач як на підставу для скасування оскаржуваного рішення посилається на те, що державним реєстратором протиправно зареєстрований договір оренди землі між ОСОБА_2 та третьою особою ПОП "Рідний край" НОМЕР_3 від 03.05.2012 до закінчення строку дії договору оренди 25.09.2000 між тими ж сторонами на ту ж земельну ділянку.

Із п.2.3 Розділу 2 Договору оренди земельної частки (паю) від 25.09.2000 видно, що договір може бути припинений у будь - який час за взаємною згодою сторін.

Судом у судовому засіданні оглянуто договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та ПОП "Рідний край" 03.05.2012, та встановлено, що зазначений договір оформлений належним чином. Зокрема, сторонами досягнуті усі істотні умови договору про що свідчать їх особисті підписи на договорі.

Відтак, суд приходить до переконання, що в момент підписання договору від 03.05.2012 сторонами був припинений договір оренди земельної ділянки від 25.09.2000 за взаємною згодою, що не суперечить істотним умовам останнього.

З даного приводу свою правову позицію стосовно моменту укладення договору оренди землі висловив Верховний суд України. Так, у постанові від 18 грудня 2013 року Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України зазначила, що своє волевиявлення на укладення договору учасник (сторона) правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Прохання учасника (сторони) правочину не здійснювати реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року.

Ні наведені, ні інші нормативно-правові акти не передбачають заборони державної реєстрації права оренди земельної ділянки у зв'язку із необхідністю розірвання договору між тими ж сторонами стосовно того ж предмету договору, та відповідного кореспондуючого такому праву обов'язку відповідачів не реєструвати договір.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання, що дії відповідача щодо здійснення державної реєстрації договору оренди землі від 03.05.2014 вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказане узгоджується із думкою Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, яка висвітлена у постанові від 19.05.2015 по справі №21-121а15.

Відтак, мотиви адміністративного позову щодо наявної подвійної реєстрації в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження. Інших аргументів позивач не навела та доказів, які б стали підставою для задоволення позову не надала.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача і у справах про поновлення на публічній службі.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача безпідставними і, відповідно, відмовляє в їх задоволені.

На підставі викладеного та враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, витрати пов'язані з розглядом справи, згідно положень статті 94 КАС України, позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя./підпис/. Дмитришена Руслана Миколаївна

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: