Справа № 812/80/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/80/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смішливої Т.В.

при секретарі судового засідання: Кравцовій Т.О.,

за участю

представника позивача: Золотухіна Р.М., дов. № СА35/15 від 01.01.2016,

представника відповідача: Якутко Л.О., дов № 25 від 28.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» до Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2015 № Ю-20 у сумі 374957,64 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому зазначив, що 13 жовтня 2015 року позивачем отримано від Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління ДФС у Луганській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2015 №№ Ю-17, Ю-18, Ю-19, Ю-20 та Ю-21 з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач вважає вказані вимоги незаконними та такими, що порушують його права та законні інтереси, оскільки відповідачем не враховано приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Вказав, що позивачем у 2014 році до податкового органу подано відповідну заяву про звільнення від виконання обов'язку щодо сплати єдиного внеску. Зазначена заява відповідачем не врахована.

Ухвалою суду від 03.02.2016 позовні вимоги ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2015 № Ю-18 у сумі 32612,11 грн., вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.10.2015 № Ю-19 у сумі 26283,18 грн., вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2015 № Ю-20 у сумі 374957,64 грн., вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2015 № Ю-21 у сумі 3430712,76 грн., які не пов'язані між собою, виділено у самостійні провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що згідно ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» містив норму, відповідно до якої платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в фіскальних органах, розташованих на території, визначених переліком населених пунктів, де проводилась антитерористична операція або було оголошено військовий чи надзвичайний стан на період АТО звільняються від своїх обов'язків, зокрема, щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, подання звітності, тощо. Вказав на зупинення розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яким визначений перелік населених пунктів зони АТО, посилається на ненадання позивачем разом із заявою сертифікату відповідно до статті 100 Податкового кодексу України, якою не передбачено звільнення платника від відповідальності за порушення граничних строків сплати єдиного внеску. Також зазначив, що з 01.01.2016 виключено п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким передбачалось звільнення від обов'язку зі своєчасної та повної сплати єдиного внеску суб'єктами господарювання, розташованими в зоні проведення АТО. Вважав свої дії правомірними, а оскаржувану вимогу законною, а тому просив суд у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» є юридичною особою та має у своєму складі Філію «Вуглесервіс» товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» без права юридичної особи, яке розташовано за адресою Луганська область, м. Свердловськ, вул. Якіра, 8 (а.с. 8, 149-158).

Філія «Вуглесервіс» товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на час розгляду справи перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Свердловську Головного управління ДФС у Луганській області, що підтверджено повідомленням про взяття на облік платника єдиного внеску від 21.04.2015 № 092 (а.с. 140).

Судом встановлено, що 07 жовтня 2015 року Державною податковою інспекцією у м. Свердловську Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ДПІ у м. Свердловську) винесено вимогу форми «Ю» № Ю-20, у зв'язку з тим, що станом на 01 жовтня 2015 року за Філією «Вуглесервіс» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 374957,64 грн (а.с. 7)

Наявність вказаної заборгованості Філії «Вуглесервіс» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 01.10.2015 підтверджена даними облікової картки, за даними якої заборгованість у сумі 374957,64 грн виникла 28.09.2015. (а.с. 53-78)

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ (норми застосовуються в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Позивач є страхувальником та на нього покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на платника єдиного внеску покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Судом встановлено, що позивачу Торгово-промисловою палатою України видано сертифікат про настання обставин непереборної сили від 05 вересня 2014 року № 2866/05-4, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» при здійснення господарської діяльності на території Луганської області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів (а.с. 143-144).

Зазначені сертифікати направлено до податкового органу 10.11.2014 та отримані останнім 18.11.2014 (а.с. 162)

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 201 року № 1669-VII (надалі - Закон № 1669). Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке втратило чинність 2 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, м. Свердловськ та м. Сєвєродонецьк Луганської області було віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, та Розпорядженням Кабінет Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Свердловськ та м. Сєвєродонецьк Луганської області знову віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-3 такого змісту: платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені статтями 25, 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до зазначених платників єдиного внеску, не застосовуються.

Отже, для застосування положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» необхідно дотримуватися двох чинників одночасно: періоду дії законів та території, визначеної переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач 20.10.2014 звернувся до ДПІ у м. Свердловську Головного управління Міндоходів у Луганській області із заявою № 73-13/334 про звільнення Філії «Вуглесервіс» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» від виконання обов'язків, передбачених статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. (а.с. 10, 145)

Листом від 11.12.2014 № 15261/12-14-17-03/03 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача у зв'язку з тим, що перелік населених пунктів на території яких здійснюється антитерористична операція на час звернення із заявою зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р (а.с. 11-12, 147-148).

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Пунктом 5 статті 11 Закону № 1669 передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання абзацу 3 пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Свердловськ та м. Сєвєродонецьк.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Кабінет Міністрів України 2 грудня 2015 року розпорядженням № 1275-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і пунктом 3 вказаного розпорядження визнав такими, що втратили чинність, розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р та від 05.11.2014 року № 1079-р.

Положення Закону № 1669 є нормами прямої дії і передбачають для платників єдиного внеску звільнення від виконання своїх обов'язків на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом. Його юридична чинність не має такої ж загальності та верховенства, як безпосередньо Закон № 1669, проте воно забезпечує виконання закону шляхом конкретизованого нормативного регулювання всього комплексу суспільних відносин. Юридична чинність підзаконних нормативних актів залежить від становища органів держави, які видають ці акти, Їх компетенції, а також характеру і призначення самих актів. Акт нижчої державної інстанції повинен знаходитися «під законом», якому він покликаний відповідати. У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання. Затверджений КМУ Перелік визначив суб'єктів, на яких розповсюджується спеціальне законодавство про проведення АТО. Само по собі розпорядження № 1275-р має певне правове навантаження встановлення суб'єктів застосування Закону № 1669 та не створює самостійних правових наслідків, а підлягає системному правозастосуванню у контексті положень Закону № 1669.

За змістом частини 1 статті 58 Конституції України термін «відповідальність» необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку. Преамбулою Закону № 1669 встановлено, що цей закон прийнятий з метою забезпечення підтримки в тому числі суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Спірну вимогу від 07.10.2015 прийнято саме в період дії Закону № 1669 за спірний період станом на 01.10.2015.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем неправомірно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2015 № Ю-20 в частині визначення недоїмки у розмірі 374957,64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги надані сторонами докази суд приходить до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності винесення вимоги від 07.10.2015, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір у розмірі згідно з платіжним дорученням від 28.01.2016 № 4 в сумі 58528,15 грн. за вимоги про скасування п'яти вимог у розмірі 1,5 відсотка від загальної суми оскаржуваних вимог, у тому числі і щодо вимоги № Ю-20 від 07.10.2015.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі роз'єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз'єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується.

Судовий збір розподіляється у відповідності до задоволених вимог в порядку статті 94 КАС України, у зв'язку з чим на користь позивач необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 5624,36 грн (374957,64 грн * 1,5%)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 18, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу від 07.10.2015 № Ю-20 у сумі 374957,64 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Свердловську Головного управління ДФС у Луганській області (код 39890159) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» (код 37596090) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 5624,36 грн. (п'ять тисяч шістсот двадцять чотири грн. 36 коп.).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі складено та підписано судом 12 квітня 2016 року.

Суддя Т.В. Смішлива