Справа № 813/95/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

05 квітня 2016 року № 813/95/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 ОСОБА_2

представника відповідача 2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, ОСОБА_4 районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, ОСОБА_4 районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання права власності.

Ухвалою суду від 02.02.2016 відкрито провадження по даній справі.

В судовому засіданні 25.02.2016 протокольною ухвалою відповідно до ст. 52 КАС України проведено заміну неналежних відповідачів ОСОБА_4 районної ради та Львівської обласної ради на належних ОСОБА_4 районну державну адміністрацію та Львівську обласну державну адміністрацію відповідно.

28 березня 2016 через канцелярію суду від ОСОБА_4 районної державної адміністрації надійшло клопотання про закриття провадження у справі у звязку з тим, що позивач звернувся з адміністративним позовом з приводу нерухомого майна, а такі позови розглядаються в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 РДА клопотання підтримав, просив закрити провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти закриття провадження у справі, просив розглядати справу по суті.

Представник відповідача Львівської ОДА в судовому засіданні клопотання підтримав.

Судом встановлено, що предметом позову є визнання протиправними і скасування рішень Львівської обласної ради від 26.10.1964 №593 та ОСОБА_4 районної ради від 15.01.1965 №22 та визнати право власності на ? будинку за ОСОБА_1, який було незаконно надано іншій особі.

З матеріалів справи видно, що в подальшому третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 отримав у спадщину за законом половину житлового будинку, що знаходиться у с. Сердиця Пустомитівського району Львівської області, який його батько ОСОБА_6 отримав на підставі договору купівлі-продажу від 13.02.1965.

Крім того, в матеріалах справи містяться копія Реєстраційного посвідчення про право власності на ? квартири №15 по вул. Ломоносова у с. Сердиця, Пустомитівського району Львівської області.

Суд приходить до висновку, що провадження в даній справі підлягає закриттю з наступних мотивів.

Згідно з ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 КАС).

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (право на повноважний суд), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у статті 6 частині першій Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З метою правильного застосування судом норм матеріального права та керуючись статтею 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом", а також беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до статті 2 частини 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 частини 1 та 2 пункту КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у даній процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 3 частина 1 пункт 7 КАС України).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватно - правовий характер, тобто, є спором про право цивільне та такі справи у розглядаються в порядку цивільного або господарського судочинства (в залежності від суб'єктного складу учасників).

В даному випадку, з прийняттям спірних рішень вже виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а саме, виникло право власності на будинок і це право ґрунтується на правоустановлювальних документах.

Даний спір з приводу цивільного права особи (зокрема, права власності) знаходиться поза межами адміністративної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція закріплена у постановах Верхового Суду України від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14 та від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14 та інших.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Спір підлягає вирішенню загальним місцевим судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до пункту першого частини першої статті 157 КАС України є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, ОСОБА_4 районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання права власності.

Розяснити позивачу його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський