Справа № 376/1380/15-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 376/1380/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко О.М.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сквирського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Сквирської міської ради Київської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, встановлення сервітуту на користування пішохідною доріжкою,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернулась до суду із адміністративним позовом до Сквирської міської ради Київської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Сквирської міської ради Київської області від 11 червня 2015 року № 1461-64-УІ «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_2 вх. № 385 від 24.04.2015» та встановлення сервітуту на користування ОСОБА_3 пішохідною доріжкою вздовж зовнішньої стіни частини житлового будинку АДРЕСА_1 яка перебуває у власності ОСОБА_2, з виходом від її домогосподарства до АДРЕСА_1 в м. Сквира, у відповідності до адреси, за якою вона зареєстрована.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року адміністративний позов було задоволено повністю.

ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 16818744, виданого 27.01.2014 року Реєстраційною службою Сквирського районного управління юстиції Київської області, позивач є власником квартири 2 за адресою: Київська область, Сквирський район, м. Сквира, вулиця Червона Площа, будинок 7. Дана квартира складає 3/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Сквира. Решта житлового будинку АДРЕСА_1 належить, у відповідних частках, ОСОБА_5 - 1/5 частини; ОСОБА_6 - 3/10; та ОСОБА_2 - 7/20, що підтверджується Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виданого 16.08.2012 року Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації (реєстровий номер 543).

Згідно паспорта громадянина України, серії СК 555434, виданого 01 червня 1997 року Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області на ім'я ОСОБА_3, позивач зареєстрована саме за вищезазначеною адресою, в будинку АДРЕСА_1 в м. Сквира Київської області.

Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 у згаданому житловому будинку позивач та її донька, ІНФОРМАЦІЯ_1, прописані в зазначеному житловому будинку ще з кінця 90-х років. В подальшому позивач набула право власності на частку даного житлового будинку згідно з договором дарування від 23 квітня 2002 року.

За весь період проживання в даній квартирі житлового будинку АДРЕСА_1 позивач та члени її родини користувались пішохідною доріжкою для виходу з подвір'я в бік вулиці Червона Площа (центр міста Сквира), яка проходила попід частину житлового будинку, що набув у власність ОСОБА_2 Однак, з часу набуття права власності на 7/20 частини будинку ОСОБА_2 (в період 2000-років), останній, став перешкоджати їй та членам її родини у користуванні пішохідним проходом з її подвір'я до центру міста Сквира, з виходом до АДРЕСА_1 пояснюючи це тим, що в неї є вихід з домогосподарства до АДРЕСА_2 в м. Сквира. Даний провулок виходить на тильну сторону центральної АДРЕСА_1 в м. Сквира, до того ж, даний провулок неблагоустроєний (відсутнє освітлення вулиці та тверде покриття).

24.04.2015 року, за результатом розгляду звернення ОСОБА_2 щодо погодження плану розподілу земельних ділянок прибудинкової території одноповерхового 4-х квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Сквира, враховуючи акт комісії по розгляду спірних питань від 19.12.2014 року та пропозиції постійної комісії міської ради з питань землекористування, будівництва та архітектури, керуючись п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням сесії Сквирської міської ради Київської області від 11 червня 2015 року за № 1461-64-УІ, зокрема п. 1 рішення, було погоджено план розподілу земельних ділянок прибудинкової території одноповерхового 4-х квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Сквира, яким передбачено ізольовані підходи до частини житлового будинку, що перебуває у власності громадянина ОСОБА_2 з АДРЕСА_1 а до частини житлового будинку, що знаходиться у власності ОСОБА_3 з АДРЕСА_2. Пунктом 2 цього ж рішення сесії міської ради, дано дозвіл громадянину ОСОБА_2 щодо виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду відповідно до плану розподілу земельних ділянок прибудинкової території одноповерхового 4-х квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Сквира.

Позивач вважає, що Рішення Сквирської міської ради від 11 червня 2015 року № 1461-64-УІ, зокрема, його п.п. 1.2, грубо порушують її право співвласника частки житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Сквира, щодо відмови у встановленні сервітуту на можливість користуватися нею пішохідною доріжкою вздовж зовнішньої стіни частини житлового будинку, яка перебуває у власності ОСОБА_2 з виходом від домогосподарства ОСОБА_3 до АДРЕСА_1 в м. Сквира.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин врегульовано ст. 159 Земельного кодексу України.

Так, земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Внаслідок спору за можливість користуватися пішохідною доріжкою від домогосподарства позивача до виходу в центр міста Сквира на вул. Червона Площа, за заявами позивача та ОСОБА_2, комісією по розгляду спірних питань по АДРЕСА_1 в м. Сквира, за результатами розгляду даного питання було складено комісійний акт від 19.12.2014 року та прийнято наступне рішення, зокрема його п.п. 1, 2 згідно з якими:

1. Рекомендувати Сквирській міській раді погодити представлений план розподілу прибудинкової території одноповерхового 4-х квартирного жилого будинку, як такий, що виконаний із врахуванням існуючого об'ємно-планувального рішення даного будинку та його окремих частин у власності гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_6, гр. ОСОБА_8 та забезпечити окремий доступ до кожної із 4-х квартир із існуючої вуличної мережі.

2. Врахувати заяву ОСОБА_3, власниці 3/20 частини даного житлового будинку, підхід до приквартирної земельної ділянки якої даним Планом передбачено з АДРЕСА_2, що вона весь час до моменту придбання ОСОБА_2 користувалась підходом до власної частини житлового будинку з АДРЕСА_1 як і звучить офіційно адреса місця розташування житлового будинку, комісія також рекомендує міській раді вважати доцільним передбачити даним Планом на приквартирній земельній ділянці частини житлового будинку у власності ОСОБА_2 земельний сервітут на можливість ОСОБА_3 користуватися пішохідною доріжкою шириною 1 метр вздовж південно-західної межі цієї земельної ділянки.

Крім того, згідно рішення суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали мирову угоду, за якою ОСОБА_4 виділили в натурі 7/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 а ОСОБА_3 3/20 частин житлового будинку, а також сарай зазначений літ. «Г», ссарай з погребом зазначений літ. «Д», вбиральня зазначена лат. «Е».

Водночас, в означеному акті зазначено, що комісія не заперечує проти оформлення права користування земельною ділянкою на умовах оренди гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 без підпису суміжного землекористувача.

Частиною 4 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, а тому відсутні для визнання протиправним та скасування рішення Сквирської міської ради Київської області від 11 червня 2015 року № 1461-64-УІ «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_2 вх. № 385 від 24.04.2015».

Щодо позовної вимоги про встановлення сервітуту на користування ОСОБА_3 пішохідною доріжкою вздовж зовнішньої стіни частини житлового будинку АДРЕСА_1 яка перебуває у власності ОСОБА_2, з виходом від її домогосподарства до АДРЕСА_1 в м. Сквира, у відповідності до адреси, за якою вона зареєстрована, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України обумовлено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично між позивачем та ОСОБА_2 виник спір щодо встановлення земельного сервітуту, тобто цивільно-правовий спір, що регламентується положеннями Глави 16 Земельного Кодексу України та статями 401-404 Цивільного Кодексу України і який, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови, вирішується судом в порядку цивільного судочинства за позовом особи, яка вимагає його встановлення, а тому відповідно до положень ч. 1 ст.157 КАС України провадження в цій частині необхідно закрити.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення Сквирської міської ради Київської області від 11 червня 2015 року № 1461-64-УІ «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_2 вх. № 385 від 24.04.2015 стосовно погодження плану розподілу земельних ділянок не перешкоджає позивачу звернутися до суду в порядку цивільного судочинства для вирішення питання щодо встановлення земельного сервітуту, адже як передбачено ст. 100 Земельного кодексу України, сервітут, зокрема, може належати власникові сусідньої земельної ділянки.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.198, п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково. Постанову Сквирського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Сквирської міської ради Київської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 11 червня 2015 року № 1461-64-УІ «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_2 вх. № 385 від 24.04.2015» - відмовити.

Провадження в частині позовних вимог про встановлення сервітуту на користування ОСОБА_3 пішохідною доріжкою вздовж зовнішньої стіни частини житлового будинку АДРЕСА_1 яка перебуває у власності ОСОБА_2, з виходом від її домогосподарства до АДРЕСА_1 в м. Сквира, у відповідності до адреси, за якою вона зареєстрована - закрити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя В.В.Файдюк

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Старова Н.Е.