Справа № 333/1024/16-а
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/1024/16-а
Провадження № 2-а/333/46/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним рішення відповідача № 2 від 19.02.2016 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком; зобовязання відповідача призначити пенсію за віком позивачці з 15.02.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що до вересня 2000 року ОСОБА_1 проживала в м. Запоріжжі; надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль. 15.02.2016 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додано всі необхідні документи для призначення пенсії за віком. Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії № 2 від 19.02.2016 року відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, з посиланням на те, що особа повинна предявити паспорт або інший документ, що засвідчує місце проживання (реєстрації). Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним.

Відповідач надав суду письмові заперечення, у яких проти позову заперечив, пояснивши що 15.02.2016 року до УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя звернулася довірена особа ОСОБА_2 з заявою про призначення пенсії за віком, згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у м. Бат Ям, Ізраїль. До заяви представником було додано довідку з останнього місця реєстрації ОСОБА_1, згідно з даними якої, остання була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 06.02.1992 року, знята з реєстрації 07.09.2000 року, трудову книжку, копію картки платника податків, інші документи. У якості документа, що посвідчує особу заявниці, представником було надано закордонний паспорт ОСОБА_1

Відповідач зазначає, що керуючись п. 2 Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон, затвердженого постановою Верховної ради України від 23.02.2004 року № 719, паспорт громадянина України для виїзду за кордон це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетину ним державного кордону України і перебування за кордоном. Отже, закордонний паспорт громадянина документ, який засвідчує правовий статус особи під час перебування особи на території іншої держави. З вищезазначеного, а також з аналізу норм Закону № 1058-ІV та Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції Постанови правління ПФУ від 30.07.2015 року № 13-2) слідує, що паспорт громадянина України (або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації) є обовязковими документами для підтвердження місця проживання особи, яка звертається за призначенням пенсії. Враховуючи імперативні норми Закону № 1058-ІV та Порядку, призначення пенсії без предявлення заявником паспорту громадянина України (або довідки уповноважених органів з місця проживання (реєстрації) є неможливим. Таким чином, виходячи із вищезазначеного, позивач отримає право на призначення пенсії згідно з пенсійним законодавством лише за умови: заповнення в територіальному органі Пенсійного фонду заяви встановленого зразка; підтвердження фактичного місця проживання (реєстрації) на території України. Отже, внаслідок порушення порядку подачі документів для призначення пенсії, а саме ненадання паспорту громадянина України, у ОСОБА_1 на сьогоднішній день відсутнє право на призначення пенсії за віком. Щодо позиції представника позивача відносно розподілу судових витрат зазначено, що доходи ПФУ мають цільове призначення і спрямовуються виключно на фінансування пенсійних виплат, які повязані із функціонуванням системи пенсійного забезпечення. Бюджет ПФУ має чітку цільову структуру, у структурі доходів та видатків ПФУ відсутні асигнування на покриття витрат, повязаних із виконанням рішень судів. Фінансування фонду з Державного бюджету здійснюється з метою покриття дефіциту останнього виключно згідно з цільовим призначенням. Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до наданої заяви просять суд розглянути справу без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до наданої заяви просить суд розглянути справу без його участі та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

15.02.2016 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком, згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». До заяви були додані копії документів, як-то: копія трудової книжки, копія картки платника податків, нотаріально посвідчені копії довіреності та паспорта серії АН № 228165 від 13.05.1999 року, оригінал заяви з банка, копія паспорта представника.

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії з суперечливих питань при призначенні та виплаті пенсії № 2 від 19.02.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній паспорт громадянина України.

Позивач вважає рішення комісії відповідача про відмову у призначенні їй пенсії за віком незаконним та таким, що порушує її конституційні права, у звязку з чим звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджене постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року, встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п. 2.22 Порядку, за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Як вбачається з наведеного, вимога надання заявником паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу заявника та місце її проживання (реєстрації), необхідна перш за все для встановлення особи, яка вимагає призначення пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії надано копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 1 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року № 152, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на імя якої він оформлений, за кордоном і дає такій особі право на виїзд з України і вїзд в Україну.

Враховуючи вказане, паспорт для виїзду за кордон є належним документом, що підтверджує особу та українське громадянство позивача.

Враховуючи викладене, проживаючи в іншій державі, позивач, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України що проживають на території України, оскільки Конституція Україні та пенсійне законодавство не допускає обмеження права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Враховуючи те, що при зверненні позивача з питання призначення пенсії нею надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який засвідчує особу заявника та її громадянство, що в повній мірі відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (із змінами), затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, та, враховуючи надання інших документів, суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1

За вказаного, суд визнає протиправним рішення комісії по спірним питанням при призначенні та виплаті пенсії УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя, оформленого протоколом № 2 від 19.02.2016 року, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Крім того, позивач просить зобов'язати УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя призначити їй пенсію за віком з моменту звернення із заявою, тобто з 15.02.2016 року.

Вказана вимога також підлягає задоволенню, у звязку з необхідністю поновлення порушених прав позивачки.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють чи прийнятті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги або заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 71 КАС країни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати, пов'язані зі сплатою нею судового збору, у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій задовольнити.

Визнати протиправним рішення комісії по спірним питанням при призначенні та виплаті пенсії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, оформленого протоколом № 2 від 19.02.2016 року, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення із заявою, а саме, з 15.02.2016 року.

Присудити на користь ОСОБА_1 суму 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Кулик