Справа № 2-а-31328/08
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Київ К/9991/44706/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, третя особа - Апеляційний суд Житомирської області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення невиплаченого щомісячного довічного грошового утримання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2008 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, третя особа - Апеляційний суд Житомирської області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення невиплаченого щомісячного довічного грошового утримання за січень-грудень 2006 року у розмірі 99619,80 гривень.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 9 січня 2009 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України та стягнуто з неї на користь ОСОБА_4 99619,80 гривень невиплачених коштів по щомісячному довічному грошовому утриманню судді у відставці за січень-грудень 2006 року. Зобов'язано Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України для виплати ОСОБА_4 невиплачених коштів по щомісячному довічному грошовому утриманню судді у відставці за січень-грудень 2006 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 9 січня 2009 року скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року та залишити в силі постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 9 січня 2009 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_4 працював суддею Апеляційного суду Житомирської області та згідно наказу від 19 грудня 2005 року № 141-к був звільнений з посади судді у відставку з 26 грудня 2005 року за станом здоров'я. Позивачеві було нараховане і виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2007 року по справі № 2-а-2746/07, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року, встановлено, що за період з червня по грудень 2005 року позивач отримував заробітну плату та щомісячне грошове утримання у меншому розмірі, ніж було передбачено діючим законодавством, у зв'язку з чим стягнуто з Державної судової адміністрації України на його користь заборгованість у розмірі 136071 гривень.

У 2006 році ОСОБА_4 отримував щомісячне довічне грошове утримання за розрахунком, проведеним при його звільненні, без врахування збільшення його заробітної плати та щомісячного грошового утримання відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2007 року.

У зв'язку з викладеним, посилаючись на положення частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ), ОСОБА_4 у листопаді 2008 року звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, встановив, що позовні вимоги щодо зобов'язання проведення нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці заявлені позивачем до неналежних відповідачів.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання) судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Згідно внесених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) змін, призначення (перерахунок) і виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 43 Закону № 2862-ХІІ постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 було затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891), згідно абзацу другого пункту 4.2 якого виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за минулий час здійснюється у порядку, передбаченому Законом № 1058-IV.

Пунктами 2.1 і 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5), передбачено, що серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати.

Отже, на час звернення ОСОБА_4 до суду з даним позовом уповноваженим державою органом щодо перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є Пенсійний фонд України, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, які ним заявлені у цій справі до неналежних відповідачів.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновку апеляційного суду.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, третя особа - Апеляційний суд Житомирської області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення невиплаченого щомісячного довічного грошового утримання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.