Справа № 401/5265/14а (2-а/401/15/15)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року К/800/23882/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року по справі № 401/5265/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську та

Світловодському районі Кіровоградської області

(далі - Управління)

про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії. З урахуванням позовних вимог просила суд визнати протиправними дії Управління та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру її пенсії з урахуванням отриманих нею у період з 2008 по 2010 роки матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року, позов задоволено.

Визнано протиправним дії Управління та зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4 пенсію державного службовця з 1 вересня 2010 року з урахуванням проведених за період з 1 вересня 2008 року по 31 серпня 2010 року виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, позовні вимоги залишити без розгляду, а провадження у справі закрити.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 1 вересня 2010 року перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію, яка їй була призначена з урахуванням довідки від 1 вересня 2010 року №1745/04-19.

13 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Управління із заявою, в якій просила роз'яснити, які складові її заробітної плати, отримані нею у період з 1 вересня 2008 року по 31 серпня 2010 року та з яких сплачено страхові внески, включено до розрахунку при призначенні та нарахуванні пенсії.

Листом від 13 листопада 2014 року №7/20/10-25 Управління повідомило позивача, що зазначені в довідці від 1 вересня 2010 року №1745/04-19 суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення до складових розрахунку розміру пенсії не включено, зазначені виплати не передбачені статтею 33 Закону України «Про державну службу», як складові заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступного.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з статтею 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці» а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Статтею 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Положеннями статті 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що Управлінням при визначенні розміру пенсії ОСОБА_4 безпідставно не було враховано всі види оплати праці, з яких було утримано страхові внески на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 28 травня 2013 року №21-97а13 та від 4 березня 2014 року №21-3а14.

В касаційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України та просить залишити позовні вимоги без розгляду, а провадження у справі закрити.

Суд касаційної інстанції вважає такі посилання безпідставними враховуючи те, що ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року ОСОБА_4 поновлено строк на подання адміністративного позову до суду, яка сторонами у справі не оскаржувалась.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.