Справа № 826/2144/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2016 року № 826/2144/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., судді Погрібніченка І.М., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління - 3» до Державної екологічної інспекції України за участю третьої особи - Державної екологічної інспекції у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу №141 від 21.12.2015 р., -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернулося приватне акціонерне товариство «Мостобудівне управління - 3» (далі - позивач) до Державної екологічної інспекції України (далі - відповідач) за участю третьої особи Державної екологічної інспекції у місті Києві (далі - третя особа), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України від 21.12.2015 №141 в частині віднесення приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління - 3» до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ Державної екологічної інспекції України від 21.12.2015 №141 в частині віднесення приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління - 3» до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку».

Поряд з цим, приватне акціонерне товариство «Мостобудівне управління - 3» акцентувало увагу суду на наявний мораторій на проведення перевірок суб'єктів господарювання, встановлений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII.

Представник Державної екологічної інспекції України в судове засідання, призначене на 31.03.2016 р., не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, письмових заперечень на позовну заяву не надходило.

Третя особа в судове засідання, призначене на 31.03.2016 р. не прибула, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала письмові заперечення на позовну заяву, які долучені до матеріалів справи.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Наказом Державної екологічної інспекції України №141 від 21.12.2015 «Про затвердження планів заходів державного нагляду (контролю) Держекоінспекції України та її територіальних органів на I квартал 2016 року» (далі - оскаржуваний наказ та/або наказ №141) затверджено план заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Держекоінспекції України та її територіальних органів на I квартал 2016 року.

Вказаним наказом, серед іншого, віднесено приватне акціонерне товариство «Мостобудівне управління - 3» до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища.

Позивач вважає вказаний наказ в частині, що стосується його, протиправним та таким, що суперечить чинному законодавству, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 № 1264-XII (далі - Закон № 1264-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1264-XII завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об'єктів, пов'язаних з історико-культурною спадщиною.

Частиною 1 ст. 16 Закону №1264-XII визначено, що управління охороною навколишнього природного середовища полягає у здійсненні в цій галузі функцій спостереження, дослідження, екологічної експертизи, контролю, прогнозування, програмування, інформування та іншої виконавчо-розпорядчої діяльності.

При цьому, державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій (ч. 3 ст. 16 Закону № 1264-XII).

Метою управління в галузі охорони навколишнього природного середовища в силу приписів ч. 5 ст. 16 Закону №1264-XII є реалізація законодавства, контроль за додержанням вимог екологічної безпеки, забезпечення проведення ефективних і комплексних заходів щодо охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, досягнення узгодженості дій державних і громадських органів у галузі охорони навколишнього природного середовища.

Згідно п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №454/2011 (далі - Положення № 454/2011) Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр).

Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Водночас, п «а» ч. 1 ст. 20 2 Закону № 1264-XII регламентовано, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.

Поряд з цим, основними завданнями Держекоінспекції України, серед іншого, є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів; додержанням режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду; за екологічною та радіаційною безпекою (у тому числі у пунктах пропуску через державний кордон і в зоні діяльності митниць призначення та відправлення) під час імпорту, експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів; біологічною і генетичною безпекою щодо біологічних об'єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів (ГМО) у відкритій системі; поводженням з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами (п. 3 Положення № 454/2011 ).

Як вбачається з матеріалів справи з метою належної організації роботи з виконання покладених на Держекоінспекцію України та її територіальних органів завдань прийнято оскаржуваний наказ.

Згідно п. 2 плану заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції у м. Києві за I квартал 2016 року (додаток до наказу №141) приватне акціонерне товариство «Мостобудівне управління - 3» віднесено до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища.

Як зазначає позивач, з метою встановлення підстав віднесення останнього до вказаних вище суб'єктів він звернувся з листом від 15.01.2016 №10 до в.о Міністра екології та природних ресурсів України.

За наслідком розгляду звернення приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління - 3» Державна екологічна інспекція України на виконання доручення від 21.01.2016 №4-8-279 листом №221-04/13 від 22.01.2016 повідомила заявника, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку» (далі - постанова №808) основний вид діяльності позивача КВЕД 42.13 - «Будівництво мостів і тунелів» відноситься до переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

З вказаного слідує, що критерієм віднесення приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління - 3» до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища є основний вид економічної діяльності останнього.

Позивач вважає, що в даному випадку, Державною екологічною інспекцією України було здійснено вільне трактування законодавства в частині видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, оскільки посилання на вид діяльності «Будівництво мостів і тунелів» відсутнє в постанові №808.

Окрім того, приватне акціонерне товариство «Мостобудівне управління - 3» наголошувало, що протягом 2013 - 2015 років не здійснювало діяльність, передбачену п. 13, п. 30 постанови №808.

Суд, оцінюючи вказані доводи, вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №808 затверджено перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Відповідно до п. 13, п. 30 до видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку належить:

Нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт:

- залізничних вокзалів, залізничних доріг і споруд;

- підземних, наземних ліній метрополітену як єдиних комплексів, включаючи депо з комплексом споруд технічного обслуговування;

- трамвайних колій, підвісних ліній (фунікулерів) чи подібних ліній, що використовуються для перевезення пасажирів, включаючи депо з комплексом споруд технічного обслуговування і ремонту рухомого складу;

- парків транспортних засобів (автотранспортних підприємств з комплексом споруд для технічного обслуговування та ремонту);

- станцій технічного обслуговування, до складу яких входять фарбувальні камери, мийки, а також тих, на яких проводяться ремонт та випробування дизельних автомобільних двигунів і ремонт кузовів із застосуванням методів хімічного оброблення поверхні;

- аеропортів і аеродромів з основною злітно-посадковою смугою завдовжки 2100 метрів та більше;

- автомобільних доріг, автомагістралей і швидкісних доріг загального користування державного та місцевого значення усіх категорій, що мають чотири чи більше смуги руху, або реконструкція та/або розширення наявних смуг руху до чотирьох і більше за умови їх безперервної протяжності 10 кілометрів чи більше;

- морських та річкових портів, пристаней для завантаження і розвантаження (за винятком пристаней паромних переправ);

- спеціалізованих транспортних терміналів;

- глибоководних суднових ходів, у тому числі по природних руслах річок, спеціальних каналів на суходолі та у мілководних морських акваторіях;

- магістральних продуктопроводів (трубопроводів для транспортування газу, аміаку, нафти або хімічних речовин).

- нове будівництво об'єктів, господарська діяльність (за винятком лісогосподарської) в охоронних зонах територій та об'єктів природно-заповідного фонду, на територіях, прилеглих до водоохоронних зон, прибережних захисних смуг водних об'єктів, зон санітарної охорони.

Згідно довідки АА №640355 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видами діяльності приватного акціонерного товариства ««Мостобудівне управління - 3» є, зокрема, КВЕД 42.13 «Будівництво мостів і тунелів».

Наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 N 457 прийнято та надано чинності Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010 (далі - КВЕД - 2010).

Відповідно до розділу 1 КВЕД - 2010 основний вид економічної діяльності - це визначальна ознака у формуванні та стратифікації сукупностей статистичних одиниць для проведення державних статистичних спостережень. Органи державної статистики розраховують основний вид економічної діяльності на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності підприємств за рік.

Поряд цим, об'єктами класифікації у КВЕД є види економічної діяльності юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців (далі - суб'єкти), що їх на вищих рівнях класифікації групують у галузі (розділ 3 КВЕД - 2010).

Так, згідно КВЕД - 2010 код 42.13 відноситься до економічного виду діяльності «Будівництво мостів і тунелів».

Водночас, відповідно до наказу Державного комітету статистики України від 23.12.2011 №396 «Про затвердження Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності» клас «Будівництво мостів і тунелів» включає:

- будівництво мостів, у т. ч. надземних автомагістралей

- будівництво тунелів

В контексті наведеного, суд дійшов до висновку, що Державною екологічною інспекцією України правомірно віднесено приватне акціонерне товариство «Мостобудівне управління - 3» до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища.

За таких обставин, твердження позивача в частині вільного трактування законодавства відповідачем в частині видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку є безпідставними.

Водночас, суд відхиляє доводи приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління - 3» в частині нездійснення діяльності передбаченої п. 13, п. 30 постанови №808, оскільки нездійснення останньої не впливає на зміну основного виду діяльності юридичної особи, яка зазначена у єдиному державному реєстрі підприємств та організацій.

Поряд з цим, слід додати, що будь-яке використання КВЕД не для статистичних потреб (адміністративних або нормативних) здійснюють самі користувачі за власними правилами, відповідаючи за це та належно пояснюючи таке використання (розділ 1 КВЕД - 2010).

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення Державна екологічна інспекція України діяла в порядок, спосіб та в межах наданих їй повноважень, а наказ №141 відповідає критеріям, що встановлені ч. 3 ст. 2 КАС України.

Разом з цим, судом не береться до уваги посилання позивача на план заходів з виконання покладених на Державну екологічну інспекцію у місті Києві завдань на II квартал 2013, який затверджений Головою Держекоінспекції України Жила П.І., оскільки останній був затверджений 21.03.2013, у той час коли, Постанова №808 "Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку" набрала чинності з 19.11.2013.

Тобто, на момент затвердження вищевказаного плану, у відповідності до вимог діючого законодавства, приватне акціонерне товариство «Мостобудівне управління - 3» було віднесено до суб"єктів господарювання із незначним ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища, проте станом на час прийняття оскаржуваного наказу діяла Постанова №808, якою, з урахуванням основного виду діяльності позивача, останній віднесений до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища.

Окрім того, слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Приймаючи до уваги те, що в даному випадку позивачем не оскаржуються, ані дії щодо проведення перевірки приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління - 3», ані повідомлення про проведення планової перевірки, судом не оцінюються по суті доводи останнього про наявний мораторій на проведення перевірок суб'єктів господарювання, встановлений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, оскільки вказане не є предметом розгляду та не стосується предмету доказування в цій адміністративній справі.

За підсумком наведеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а відтак в позові слід відмовити.

Інші доводи позивача не спростовують вище встановленого судом.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати приватному акціонерному товариству «Мостобудівне управління - 3» відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовних вимог приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління - 3» відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.