Справа № 145/1740/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/1740/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурчак А.Г.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

12 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення дій.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року - без змін.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження..

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представника позивача, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 15.08.1980 р. по 18.01.1982 р. працювала в Селищанській середній школі на посаді вихователя групи продовженого дня, з 01.08.1982 р. по 12.08.1988 р. працювала в Гніванській середній школі №2 на посаді вчителя музики, з 12.08.1988р. по даний час працює в Гніванській музичній школі на посаді викладача по класу фортепіано.

Її педагогічний стаж роботи складає 35 років 16 днів, на день призначення пенсії за віком (30.08.2015 р.).

20.10.2015 р. вона звернулася до управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області (надалі відповідач) з заявою про отриманням грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Однак, їй було відмовлено в виплаті грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач відмовив у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти пенсій мотивуючи тим, що відповідно до пункту 7 - 1 Розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів. «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Порядок обчислення стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розділом 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають зокрема, вчителі та викладачі у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах. Викладачі, які працюють у позашкільних навчальних закладах, вказаним Переліком не передбачені.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення відповідача про відмову у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії являється протиправним та необгрунтованим. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» правом на пенсію за вислугою років наділені особи, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок-30 років) на таких посадах за Переліком, затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993р. №909.

У розділі І «Освіта» вказаного Переліку передбачено, зокрема, посади викладачів у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про позашкільну освіту» та Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2011 р. №433, до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно зі ст. 29 ЗУ "Про освіту" позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно - технічною, вищою та іншими освітами становить структуру освіти в Україні.

У відповідності до ст. 21 ЗУ «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 23.11.2011 р. № 1191, передбачено, що до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е», п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909 (зі змінами) встановлено, що право на пенсію за вислугою років мають вчителі і викладачі музичних і художніх шкіл.

Крім того, дорученням КМУ від 06.01.1996 року № 397/21 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року № 01-3/133-02-2 на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання поширено порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, без внесення змін до неї.

Згідно «Переліку посад педагогічних та науково - педагогічних працівників», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963, викладачі всіх спеціальностей є педагогічними працівниками.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1436 від 26 вересня 2002 року та №1567 від 17.11.2004 року) затверджений "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Як вбачається із записів в трудовій книжці, позивачка з 15.08.1980 р. по 12.08.1988 р. працювала на посадах вихователя групи продовженого дня, вчителем музичного класу, а з 12.08.1988 р. працювала на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстера Гніванської музичної школи. До спеціального стажу Позивачці зараховано 7 років 11 місяців 28 днів у зв'язку з наступним.

Згідно абзацу 1 Переліку Постанови №909 директори, викладачі загальноосвітніх навчальних закладів, військових загальноосвітніх навчальних закладів, музичних і художніх шкіл мають право на пенсію за вислугу років.

В Постанові КМ України від 4.11.1993 року №909 у примітці 2 вказано, що робота в установах і на посадах, передбачених переліком посад в даній постанові, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Аналогічна позиція міститься в постановах Вищого адміністративного суду України від 24 вересня 2015 року справа №. К/800/8175/14, від 20 жовтня 2015 року справа № К/9991/28591/12, від 14 січня 2016 року справа №. К/800/35148/15.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків -55 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Відповідно до п. 6 вказаного порядку, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із ст.ст. 27, 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що педагогічний стаж позивача становить 35 років 16 днів, а тому ОСОБА_2 має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.