Справа № 2а-4173/11
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Київ К/800/43710/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій, бездіяльності та рішень неправомірними та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В обґрунтування позову зазначила, що є застрахованою особою та з 29 грудня 2009 року знаходиться у відпустці по догляду за сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним трирічного віку, який є потерпілим від Чорнобильської катастрофи. Однак, в порушення вимог статей 40, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вона отримала допомогу при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в меншому розмірі, ніж передбачено цими Законами.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо недоплати ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації перерахувати і виплатити ОСОБА_4 за період з 29 березня 2011 року допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше подвійного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо недоплати ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», з 11 грудня 2010 року, з урахуванням проведених виплат. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_4 у подвійному розмірі грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 11 грудня 2010 року згідно з вимогами пункту 10 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позовні вимоги за період до 10 грудня 2010 року залишено без розгляду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині залишення без розгляду позовних вимог за період до 10 грудня 2010 року та відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 грн. на місяць як особа, застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування.

28 березня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про перерахунок нарахованих сум допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Листом від 29 березня 2011 року №6241 Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації повідомило позивача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у подвійному розмірі, з огляду на те, що для призначення допомоги у підвищеному розмірі необхідно надати довідку про доходи позивача та її чоловіка за попередні шість місяців, довідку про склад сім'ї (ф-3).

Не погоджуючись із вказаною відмовою ОСОБА_4 звернулася до Головного управління праці та соціального захисту населення м. Києва зі скаргою від 01 квітня 2011 року.

За результатами розгляду вказаної скарги Головним управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) листом від 20 квітня 2011 року №02/1 - Я 478 позивачу було надано інформацію про розмір призначеної їй допомоги та запропоновано звернутися до районного управління для вирішення спірних питань.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Кабінет Міністрів України у 2009 та 2010 роках не визначав порядку та розмірів виплати грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на відносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, у зазначених періодах поширюються норми спеціального закону, яким є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а тому розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачу має розраховуватися відповідно до статті 43 цього Закону. При цьому, визначаючи період, з якого підлягає перерахунку така допомога, суд першої інстанції виходив з дати листа Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, а саме, 29 березня 2011 року.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції погодився з вказаним висновком суду першої інстанції, однак при цьому зазначив, що допомога по догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею трирічного віку мала виплачуватись у подвійному розмірі допомоги, передбаченої законодавством України, незалежно від факту роботи, а позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України частково погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

До 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати спірної допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було передбачено, що допомога надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, згідно зі змінами, внесеними до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», його дію поширено на застрахованих осіб. Водночас із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі й пункт 25 розділу II цього Закону щодо виключення статей 40- 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Водночас, статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року № 2154-VI було визначено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на виконання статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не приймався.

Крім того, відповідно до пункту 17 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми право на виплату допомоги мають особи, зазначені в статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», яка на час виникнення спірних відносин поширювала свою дію щодо виплати допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на виконання статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінет Міністрів України не визначав.

За таких обставин, на відносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованій особі поширюються норми спеціального закону, яким є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (чинного, на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку, що позовні вимоги про здійснення перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку підлягають задоволенню відповідно до статті 43 вказаного Закону.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справах цієї категорії, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року у справі № 2034/2034-а-3665/11.

Відповідно до вимог пункту 10 частини 1 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ в редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР допомога по догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у подвійному розмірі допомоги, передбаченої законодавством України, незалежно від факту роботи.

Підпунктом «а» підпункту 5 пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VІ вказана норма з 01 січня 2008 року була виключена, однак Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі зміни визнано неконституційними, а відтак вони втратили чинність з дня його ухвалення.

Тому з 22 травня 2008 року відповідно до пункту 10 частини 1 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» допомога по догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею трирічного віку мала виплачуватись у подвійному розмірі допомоги, передбаченої законодавством України, незалежно від факту роботи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині призначення позивачу допомоги по догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею трирічного віку у подвійному розмірі підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справах цієї категорії, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2012 року у справі № 21-395а12.

При цьому, правильним є висновок апеляційного суду про те, що позовні вимоги про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації в подальшому виплачувати ОСОБА_4 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в належному розмірі (не менше подвійного розміру прожиткового мінімуму на відповідний місяць для працездатних осіб) фактично є вимогами про вирішення спору на майбутнє, що є неприпустимим, адже захисту в судовому порядку підлягає лише порушене або оспорюване право особи.

Крім того, відповідно до положення про Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 65 від 27 січня 2007 року, Центр виплат здійснює вхідний облік та контроль документів з питань призначення соціальної допомоги, інших грошових виплат, які надходять від органів праці та соціального захисту населення, перевіряє правильність визначення органами праці та соціального захисту населення права на призначення соціальної допомоги, інших видів грошових виплат, забезпечує оформлення документів на виплату соціальної допомоги, інших видів грошових виплат, вживає заходи до попередження і погашення сум переплат і недоплат соціальної допомоги.

Таким чином, повноваження щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надані Київському міському центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, позовні вимоги до якого не заявлялись, а суд першої інстанції його як другого відповідача до участі у справі не залучив. При цьому суд апеляційної інстанції в силу статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України позбавлений можливості залучення другого відповідача, у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити ОСОБА_4 виплати щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В позовній заяві ОСОБА_4 просить провести виплату зазначених сум із урахуванням індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер, зокрема допомога при народженні дитини, індексації не підлягають.

З метою реалізації вказаного Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Зважаючи на те, що відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку до об'єктів індексації не відносяться, зокрема, допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, то вимоги щодо індексації цих сум задоволенню не підлягають.

Таким чином, задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходили з того, що позивач має право на перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та з урахуванням вимог пункту 10 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в межах встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду, а саме, з 11 грудня 2010 року.

Однак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції в частині дати, з якої необхідно провести позивачу перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, згідно частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулася до суду з даним адміністративним позовом 11 травня 2011 року, а позовні вимоги заявлено за період з 08 листопада 2009 року. При цьому, клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом позивач суду не подала та не зазначила поважних причин його пропуску.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач звернулася з вищевказаним позовом з пропуском шестимісячного строку звернення до суду (11 травня 2011 року) та не довела поважності причин пропущення вказаного процесуального строку, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з 11 листопада 2010 року.

За правилами статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Враховуючи те, що у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а рішення суду апеляційної інстанції є помилковим тільки в частині зазначення дати, з якої відповідачу необхідно здійснити перерахунок позивачу спірної допомоги, то відповідно до статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити судове рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року змінити. В абзацах четвертому та п'ятому резолютивної частини постанови слова та цифри «з 11 грудня 2010 року» замінити словами та цифрами «з 11 листопада 2010 року», а в абзаці шостому резолютивної частини постанови слова та цифри «до 10 грудня 2010 року» замінити словами та цифрами «до 10 листопада 2010 року».

В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало