Справа № 2а-390/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Київ К/800/62478/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Конюшка К.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу соціального захисту населення Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 30.11.2010 звернулась до суду з позовом до відділу соціального захисту населення Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про зобов'язання провести перерахунок раніше призначеної допомоги по догляду за дитиною 21.10.2005 до досягнення нею трирічного віку за період з жовтня 2005 року по жовтень 2008 року.

Постановою Залізничного районного суду міста Львова від 05 лютого 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року постанову Залізничного районного суду міста Львова від 05 лютого 2013 року скасовано; позовну заяву залишено без розгляду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила змінити рішення суду апеляційної інстанції шляхом постановлення нового про скасування постанови суду першої інстанції та задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги та застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що із вказаним позовом позивач звернулась 30.11.2010. У той же час, позивачем заявлено вимоги за період з жовтня 2005 року по жовтень 2008 року.

Колегія суддів вказує на необґрунтованість доводів касаційної скарги щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з тих мотивів, що вона протягом жовтня 2008 року - травня 2009 року зверталась до відповідача із відповідними заявами і лише у травні 2009 року дізналась про порушення своїх прав. Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач із вказаним позовом звернулась лише 30.11.2010, тобто поза межами як шестимісячного, так і річного (який встановлювався частиною другою статті 99 Кодексу в редакції станом на травень 2009 року) строку звернення. Крім того, законодавством, що регулює порядок призначення та перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не передбачено позасудового порядку вирішення спорів.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо, зокрема, позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За вказаних обставин, зважаючи на факт пропуску позивачем строку звернення до суду та відсутність підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними, колегія суддів погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи касаційної скарги позиції судів попередніх інстанцій не спростовують. Порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: