Справа № 826/22641/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 квітня 2016 року м. Київ К/800/9505/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Рецебуринський Ю.Й. перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва 8 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України у м. Києві, про визнання неправомірним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва 8 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

ОСОБА_1- представник позивача ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення і постановити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятого статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не наведено фактів та обставин, які можна розцінювати як переконливі докази обґрунтованих його побоювань стати жертвою переслідувань, а причини, які позивач зазначає щоб залишитись в Україні не пов'язані з його обґрунтованими побоюваннями стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань. Таким чином, рішенням відповідача обгрунтовано відмовлено у визнанні позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, з огляду на відсутність підстав, передбачених пунктами 1, 13 частини 1 статті 1 Закону України від 8 липня 2011 року 3671-VІ "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Позивач перебував на території Російської Федерації з 2007 року по 2014 рік, що свідчить про те, що до в'їзду в Україну позивач перебував у третій безпечній країні (Російській Федерації), однак, не звертався до компетентних органів влади з клопотанням про надання статусу біженця або особи, що потребує додаткового захисту. Абзацом 6 статті 6 Закону України "Про біженці та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" передбачено, що статус біженця або додатковий захист не надається особі, яка до прибуття в Україну з наміром набути статус біженця перебувала у третій безпечній країні.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, у тому числі з порушеного позивачем питання.

За наведених обставин у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва 8 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України у м. Києві, про визнання неправомірним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Й. Рецебуринський