Справа № 825/110/16
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/110/16 Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І.
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 р. у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення форми «С» ГУ ДФС у Чернігівській області від 24.12.2015 за № та від 24.12.2015 №; визнати протиправними та скасувати наказ ГУ ДФС у Чернігівській області від 09.12.2015 за № 543 «Про проведення фактичної перевірки».

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 08.01.2008, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

10.12.2015 працівниками ГУ ДФС у Чернігівській області, на підставі наказу від 09.12.2015 №543, направлень №786, №787 від 09.12.2015 було проведено фактичну перевірку магазину, що належить ФОП ОСОБА_2 та який знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Перевірка проводилась в присутності продавця ОСОБА_3

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 10.12.2015 №0180/25/07/22/НОМЕР_2.

В вищезазначеному акті перевірки встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме: п. 6 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95; п. 44.1 ст. 44, п.121.1 ст. 121 Податкового кодексу України; п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.01.2005 за № 40/103/20.

За висновками акта перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області винесено податкові повідомлення-рішення від 24.12.2015 № , яким на підставі п. 44.1 ст. 44, п.121.1 ст. 121 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_2 застосовано фінансову санкцію у розмірі 510,00 грн. та від 24.12.2015 № , яким на підставі статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки застосовано фінансову санкцію у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми - 94740,00 грн.

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями та наказом про проведення перевірки, позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для здійснення перевірки ФОП ОСОБА_2 стала інформація, надана в листі Ічнянської районної державної адміністрації від 14.09.2015 №01-41/2060 щодо переліку платників до яких доцільно здійснити контрольно-перевірочні заходи для унеможливлення ухилення від оподаткування, а саме можливість неповного проведення розрахунків за готівку із споживачами через касовий апарат.

Наказ про проведення перевірки є актом індивідуальної дії в розумінні ст. 56, п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, однак дія такого індивідуального акта вичерпується його реалізацією. Отже, в разі незгоди із законністю наказу про призначення позапланової виїзної документальної перевірки платник податків має право не допустити посадових осіб до такої перевірки.

Враховуючи реалізацію цього наказу, зокрема, факт допуску платником податку перевіряючих до проведення перевірки, дотримання встановленого порядку повідомлення платника податків про проведення перевірки, а також наявність рішень, прийнятих податковим органом за результатами перевірки, а також виходячи з норм ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, наказ не є тим документом, який спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача на момент розгляду справи.

Вищий адміністративний суд України в постанові № КУ800/29102/13 від 19.12.2013 зазначив, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Таким чином, оскільки позивач допустив посадових осіб ГУ ДФС у Чернігівській області до проведення перевірки на підставі наказу від 09.12.2015 №543, а отже не використав своє право не допуску посадових осіб до проведення перевірки, то підстави для скасування такого наказу відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена і в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 19.11.2013 по справі № К/9991/79069/12 та від 30.10.2013 по справі №К/9991/79069/12.

Щодо податкових повідомлень-рішень слід зазначити наступне.

Так, у оскаржуваному повідомленні-рішенні № від 24.12.2015 р. зазначено, що позивачем порушено п. 44.1 ст. 44 ПК України, а тому до нього застосовуються штрафні санкції передбачені п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Тобто, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України не передбачено обов'язку щодо зберігання використаної книги обліку розрахункових операції протягом встановленого законодавством термін.

Обов'язок щодо зберігання використаної книги обліку розрахункових операцій встановлений п. 44.3 ст. 44 ПК України.

Однак, про порушення вказаного пункту Кодексу в оскаржуваному повідомленні-рішенні не вказано.

Крім того, і суду першої інстанції і відповідачу під час перевірки надавались використані книги обліку розрахункових операції для огляду за 3 роки, що підтверджує те, що такі книги належним чином зберігаються, і позивачем порушень їх зберігання допущено не було.

Отже, висновок суду про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України та застосування до нього санкцій, передбачених п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України є безпідставним, а тому винесене податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2015 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, доводи суду першої інстанції про те, що готівкові кошти у сумі 18948 грн. не були обліковані у повній сумі фактичних надходжень у книзі ОРО в день їх одержання та не були оприбутковані належним чином є безпідставними, з огляду на наступне.

Так, суми готівки вносились в книгу і зазначались під кожним чеком в кінці кожного дня, що свідчить про їх оприбуткування.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління НБУ від 15.12.2004 №637, визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Згідно з п. 4.1 Положення для забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу (приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків), а усі надходження і видачу готівки в національній валюті відображати у касовій книзі (п. 4.2 Положення).

Згідно з пунктом 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до п.2.6 зазначеного Положення, оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Вказані дії позивачем виконувались, що підтверджується матеріалами справи.

Такими чином, враховуючи те, що позивачем у відповідності до п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні суми фактичних надходжень були обліковані у повному обсязі у Книзі ОРО в день їх одержання, вони відповідно є оприбуткованими, тому до позивача безпідставно застосовано штрафні санкції передбачені Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95.

Отже, винесене податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2015 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «С» Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 24 грудня 2015 р. за № та від 24 грудня 2015 р. № .

За таких обставин, постанова суду першої інстанції прийнята з помилковим застосуванням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 198, 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 р. - скасувати та ухвалити нову.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення форми «С» Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 24 грудня 2015 р. за № та від 24 грудня 2015 р. № .

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст рішення виготовлено 11.04.2016 р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.