Справа № 826/12389/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ К/800/288/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2015 року у справі № 826/12389/15 за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "БАНК Камбіо" Додусенка Володимира Івановича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "БАНК Камбіо" Додусенка Володимира Івановича, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Камбіо» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору строкового банківського вкладу (депозиту) «Classic» в іноземній валюті, зі сплатою процентів наприкінці строку, без права поповнення на користь третьої особи, від 25.09.2014 №461дф/14; зобов'язати відповідача включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк Камбіо»; зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо позивача, як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк Камбіо» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає, що його протиправно не включили до Переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Камбіо» укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Classic» в іноземній валюті, зі сплатою процентів наприкінці строку, без права поповнення на користь третьої особи, від 25.09.2014р. № 461дф/14 з сумою вкладу 10000,00 доларів США. Згідно із пунктом 1.9 вказаного договору сторони встановили, що цей договір укладено на користь громадянки ОСОБА_2.

Позивач 25.09.2014р. подала до Банку заяву про набуття прав вкладника за договором. Додатковою угодою від 25.09.2014р. №1 до Договору враховуючи письмову заяву про набуття прав вкладник, зафіксовано, що вкладником вважається позивач.

ОСОБА_2 22.10.2014р. звернулася з заявою про закриття поточного рахунку та з вимогою виплатити грошову суму вкладу в розмірі 10000,00 доларів США.

Також, 24.11.2014р. позивач повторно звернулася до банку з аналогічною заявою та 28.11.2014п. отримала повідомлення про невиконання розрахункового документу у зв'язку із введеними Національним банком України обмеженнями.

Судами також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014р. №782 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04.12.2014р. № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо», згідно з яким з 05.12.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27 лютого 2015 року №144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 2 березня 2015 року №46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Додусенка В.І. строком на 1 рік з 02 березня 2015 року по 01 березня 2016 року включно.

Суди першої і апеляційної інстанцій, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходили з того, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенком Володимиром Івановичем правомірно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та, як наслідок, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб правомірно не включено позивача до реєстру вкладників (загального реєстру).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Отже, з метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зокрема забезпечення гарантованого Законом України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладами, уповноважену особу Фонду наділено правом складати відповідний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі якого в подальшому Виконавчою дирекцією Фонду затверджується реєстр вкладників.

Відповідно до положень частини першої статті 34 Закону №4452 Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системоутворюючих банків - шість місяців. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Статтею 38 Закону №4452 передбачено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (частини перша та друга).

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (частина третя статті).

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (частина четверта).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як встановлено судами, згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 у період з 22.09.2014р. по 25.09.2014р. на поточному рахунку останньої знаходились грошові кошти у сумі 235310,00 доларів США. Грошові кошти ОСОБА_4 25.09.2014р. перераховані на депозитні рахунки інших осіб, в тому числі 10000,00 доларів США ОСОБА_5.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що зазначене підтверджує намагання ОСОБА_4 отримати кошти не в порядку черговості, а за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що надає окремим кредиторам переваги (пільги), прямо не встановлених для них законодавством.

Судами також встановлено, що уповноваженою особою Фонду вжито заходів щодо виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемних, для чого наказом від 17.02.2015 №157 створено Комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів).

За результатами роботи вказаної Комісії 27.02.2015р. складено протокол, яким запропоновано уповноваженій особі Фонду на ліквідацію тимчасово обмежити здійснення банком на час тимчасової адміністрації операцій щодо виплат коштів вкладникам. Під час перевірки комісією встановлено, що кошти на рахунок, відкритий ні ім'я, зокрема, позивача, надійшли внаслідок так званого «дроблення» великого депозитну іншого клієнта.

Таким чином, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що укладення між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Камбіо» договору строкового банківського вкладу (депозиту) «Classic» від 25.09.2014р. № 461дф/14 та додаткової угоди від 25.09.2014 №1 надавало можливість власнику вкладу, розмір якого значно перевищує суму 200000 гривень, отримати цю суму повністю, без будь яких обмежень, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 відхилити.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: