Справа № 806/139/16
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м.Житомир справа №806/139/16

час прийняття: 12 год. 35 хв. категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О.Г.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: представника позивача Шарого С.В.,

представника відповідача Житкевич С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма "Маркомі Лімітед" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.11.2015 року,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю-фірма "Маркомі Лімітед" звернулоь до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 13.11.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на 182389 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 45597 грн. Позивач не погоджується з вказаним рішення, вважає що висновок контролюючого органу щодо роздрібного характеру торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС не відповідає нормам чинного законодавства та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства, оскільки в законодавстві не існує обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених в запереченнях щодо позову. Вважає висновки контролюючого органу правомірними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області проведено позапланову документальну виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю-фірма "Маркомі Лімітед" щодо повноти декларування та сплати п'яти відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів за січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року, за результатом якої складено акт від 30.10.2015 року №1993/06-25-22-02/13565293 (а.с.10-30).

В акті перевірки зазначено, що в порушення пп.212.1.11 п.212.1 ст.212, пп.213.1.9 п.213.1 ст.213, пп.214.1.4 п.214.1 ст.214, пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України підприємством безпідставно не включено до р.4 декларації акцизного податку за січень-березень 2015 року роздрібний продаж нафтопродуктів СПД по безготівкових розрахунках та зменшено вартість підакцизних товарів до оподаткування на суму 3830174,42 грн., в результаті чого занижено податкові зобов'язання з акцизного податку на суму 182389 грн., в т.ч. по періодам: січень 2015 року - 57875 грн., лютий 2015 року - 51427 грн., березень 2015 року - 73087 грн.

На підставі даного акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 13.11.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на 182389 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 45597 грн. (а.с.9).

Суд погоджується з висновками податкового органу з огляду на наступне.

Встановлено, що ТОВ фірма "Маркомі-Лімітед" реалізовувала паливно-мастильні матеріали згідно договорів: від 01.01.2015 року № 12 ФОП ОСОБА_3, від 16.06.2014 року №49 ФОП ОСОБА_4, від 01.12.2014 року №01-12-14/3 КП «Автотранспортне підприємство-0628» ЖМ, від 03.12.2014 року №97 ФОП ОСОБА_5, від 16.12.2014 року №100 ФОП ОСОБА_6, від 02.02.2015 року №51 ТОВ «ТАЛЬКО-АВТО», від 19.01.2015 року №47 ФОП ОСОБА_7, від 01.10.2013 року №1566 ПАТ «Житомирський маслозавод», від 23.02.2015 року №60 ФОП ОСОБА_8, від 06.02.2015 року №55 ФОП ОСОБА_9, від 30.01.2015 року №50 ФОП ОСОБА_10, від 05.02.2015 року №54 ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство Інтертрансторгсервіс», від 29.01.2015 року №48 ТОВ «АТРІУМ-ТРАНС», від 22.01.2015 року №46 ПП фірма «Фаворит», від 20.01.2015 року №4 «Житомирський міський територіальний центр соціального обслуговування ЖМР», від 12.01.2015 року №2/15-УО «Управління освіти ЖМР», від 01.01.2015 року №41 ФОП ОСОБА_11., від 01.01.2015 року №40 ТОВ «Керамік Полісся», від 01.01.2015 року №39 ФОП ОСОБА_19., від 01.01.2015 року №38 ТОВ «Транс-14», від 01.01.2015 року №37 ПАТ «Житомир облагропроменерго», від 01.01.2015 року №36 ФОП ОСОБА_12, від 01.01.2015 року №32 ФОП ОСОБА_13, від 01.01.2015 року №31 ФОП ОСОБА_14, від 01.01.2015 року №30 ТОВ «ДОМЕНАНТ», від 01.01.2015 року №28 ФОП ОСОБА_15, від 01.01.2015 року №26 ПП «Реалбуд», від 01.01.2015 року №25 ТОВ «КОНТРЕЙД ПЛЮС», від 01.01.2015 року №23 ФОП ОСОБА_16, від 01.01.2015 року №22 ФОП ОСОБА_17, від 01.01.2015 року №20 ПП «Сенс Причт», від 01.01.2015 року №17 ПрАТ «Житомирпромспецбуд», від 01.01.2015 року №15 КП «ВЖРЕП №9», від 01.01.2015 року №16 ФОП ОСОБА_18, від 01.01.2015 року №13 ТОВ «Житомирспецбуд», від 01.01.2015 року №11 ПП «Еллада Плюс», від 01.01.2015 року №10 ФОП ОСОБА_20, від 01.01.2015 року №9 ТОВ «Профільтех», від 01.01.2015 року №8 ТОВ «Керамаг», від 01.01.2015 року №7 ТОВ «Рошен-Полісся», від 01.01.2015 року №6 КП «Житомирводпроект», від 01.01.2015

Відповідно до вказаних договорів постачальник (ТОВ фірма "Маркомі Лімітед") бере на себе зобов'язання здійснювати заправку нафтопродуктами автотранспорт «Споживача» згідно відомостей автозаправної станції, що знаходиться за адресою: вул. Бородія, 49.

Ціна товару, що відпускається встановлюється окремо для кожної партії і відображається в рахунку - фактурі постачальника.

Всі розрахунки за нафтопродукти проводяться на розрахунковий рахунок постачальника. Вид розрахунків: безготівковий. Споживач надає перелік автотранспорту, який буде допущено до заправки за відомостями.

Видами діяльності позивача є : діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; оптова торгівля твердим, рідким газоподібним паливом і подібними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля пальним (основна).

У своїй діяльності підприємство використовує орендовані основні засоби - АЗС, згідно договору оренди від 12.08.2015 року №84 з ПАТ "Житомирське автотранспортне підприємство 11854".

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно із пунктом 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України передбачено, що одним із об'єктів оподаткування зазначеним податком є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

У разі обчислення податку із застосуванням адвалерних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу (підпункт214.1.4 пункту 214.1 статті 214 ПК України).

Підпункт 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачає, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - це будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Таким чином, обов'язковою умовою реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Згідно з ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надавання йому торговельних послуг. Торговельна послуга передбачає здійснення додаткової діяльності суб'єкта господарювання в сфері роздрібної та оптової торгівлі з надання допомоги покупцям у здійсненні договору купівлі-продажу товарів, їх доставляння та використовування.

Датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, є дата надходження оплати за проданий товар, що передбачено п. 216.9 ст.216 ПК України.

Відповідно до п.216.9 ст.216 ПК України при використанні підакцизних товарів (продукції) для власних виробничих потреб датою виникнення податкових зобов'язань є дата їх передачі для такого використання, крім використання для виробництва підакцизних товарів (продукції).

Згідно Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до п.10 постанови КМ України «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» №1442 від 20.12.1997 року, розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Тобто, законодавством чітко визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням відомостей та інших форм розрахунку, у зв'язку з чим доводи ТОВ-Фірми "Маркомі Лімітед" про те, що безготівкові розрахунки юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за придбані нафтопродукти не підпадають під визначення розрахункових операцій, згідно із Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є безпідставними.

Пунктом 10.3.2 Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» встановлено, що відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП.

Пунктом 2 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою КМ України №1442 від 20.12.1997 року, встановлено, що роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Відповідно до п.8 Правил №1442 відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів, що продаються на АЗС, повинні бути зазначені на інформаційному табло, яке встановлюється на в'їзді та біля оператора АЗС.

Пунктами 34 та 35 Правил №1442 від 20.12.1997 року встановлено, що заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки.

Перевіркою встановлено, та не заперечується позивачем, що реалізація ПММ позивачем здійснювалась виключно через АЗС кінцевим споживачам.

Відповідно до наданих до перевірки відомостей на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП, нафтопродукти відпускались продавцю безпосередньо в паливний бак автомобіля. В даних відомостях зазначено державний номер автомобіля, прізвище водія, кількість відпущених нафтопродуктів (прописом), особистий підпис водія. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, контрагентами - покупцями придбавалися нафтопродукти виключно для власних потреб, тобто для некомерційного використання, так як нафтопродукти, що знаходяться в автотранспортному засобі, подальшій реалізації не підлягає.

З вищезазначених норм вбачається, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу.

У зв'язку з вказаним суд погоджується з доводами відповідача про те, що поняття «господарська діяльність» та «комерційна діяльність» не є тотожними. Комерційне використання ПММ передбачене для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, тоді як позивач здійснював саме таку роздрібну реалізацію пального на АЗС саме кінцевим споживачам.

Таким чином, через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу (п.2 Правил №1442 та ДСТУ 4303:2004), такі операції є об"єктом оподаткування акцизним податком відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України.

Також суд зазначає, що акцизний податок, у даному випадку, сплачується не позивачем, а кінцевими споживачами, оскільки ставка (розмір) податку вже закладена в ціні товару пального, та відображена на стелах АЗС як ціна пального. При чому, жодної диференціації цін пального на АЗС позивача немає для комерційного чи некомерційного (особистого) використання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що висновки Житомирської ОДПІ, які наведені у акті від 30.10.2015 року №1993/06-25-22-02/13565293 є обґрунтованими, а винесене на підставі цього акту податкове повідомлення-рішення від 13.11.2015 року № є правомірним, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова