Справа № 815/1021/16
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1021/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Олімп-Юг» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ та від 26.02.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось ПП «Олімп-Юг» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ та від 26.02.2016 року.

У судовому засіданні року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у адміністративному позові (а.с. 4-7 т. 1). Також зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, тому податкові повідомлення - рішення №№ та від 26.02.2016 року підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, оскільки винесені незаконно.

Представник відповідача був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи (а.с. 102-а т. 1), але не прибув до судового засідання без поважних причин, а тому, за клопотанням представника позивача та на підставі положень ч. 4 ст. 128 КАС України, суд ухвалив рішення щодо розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника 3 особи, суд встановив наступне.

Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 04.01.16 № 000004/1, № 000005/2, № 000006/3 посадовими особами Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (надалі -ДПІ, відповідач), згідно п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (V змінами та доповненнями) (надалі - ПКУ) та відповідно до плану - графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання проведена планова виїзна документальна перевірка приватного підприємства «ОЛІМП-ЮГ» (надалі - ПП «ОЛІМП-ЮГ», позивач) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.14 по 31.12.14, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.14 по 31.12.14р.

За результатами перевірки складено акт № 888/15-53-22-01/33933584 від 12.02.16 року (а.с. 10-79 т. 1), яким були встановлені порушення:

пп. 14.1.27, пп. 14.1.36, пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-XIV (надалі - Закон № 996-XIV), п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфін України від 24.05.95 № 88, внаслідок чого ПП «ОЛІМП-ЮГ» занижено податок на прибуток за 2014 рік на 269 559 грн.;

п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201 ПКУ, внаслідок чого ПП «ОЛІМП-ЮГ» завищено ПДВ, що належить сплаті до бюджету, на загальну суму 1 664 083 грн.

На підставі Акту перевірки, ДПІ прийняті податкові повідомлення - рішення № на суму 2 496 177 грн. та № на суму 404 340 грн. від 26.02.16 року (а.с. 8-9).

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 26.02.16 року, ПП «Олімп - ЮГ» оскаржило їх у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПКУ документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пунктами 1, 3 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України 20.08.15 № 727 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.10.15 № 1300/27745 встановлено, що результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки. Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, (акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, згідно з Порядком № 984 від 22.12.10 р., чинним до затвердження Порядку №727 від 20.08.15).

Отже, документальна перевірка проводиться, зокрема, на підставі звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Належних податкових перевірок контрагентів позивача проведено не було, а зустрічні звірки не є податковими перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п. 73.5. ст. 73 ПКУ), втім, висновки перевіряючих щодо порушення ПП «ОЛІМП-ЮГ» податкового законодавства, які встановлені на підставі аналізу непідтвердженої податкової інформації іншої ДПІ, з огляду лише на незнаходження останніх за податковою адресою, відсутності виробничих потужностей, відсутності достатньої кількості штатних працівників є безпідставними та такими, що були встановлені з порушенням вимог п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПКУ. Перевіряючими не було здійснено аналізу господарських операцій та первинної документації, а викладена в листах інших ДПІ інформація не доводить встановлені перевіряючими порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Суд зазначає, що за висновками Верховного суду України у постановах від 09.09.08 у справі № 21-500во08, від 01.06.10 у справі № 21-573во10 дійшла висновку: якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме до цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного V судочинства України від 06.07.05 № 747-IV (надалі - КАСУ) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч.І ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Така правова позиція узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, яким у рішенні від 22.01.09 р. у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява № 3991/03), а також інших справах зазначено, що платник податку не повинен відповідати за невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Крім цього, ст. 204 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV (із змінами та доповненнями) передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦКУ недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Крім цього, ст. 228 ЦКУ передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. З урахуванням цього, можна дійти висновку, що позиція перевіряючих викладена в акті перевірки є незаконною, також з огляду на те, що рішення про недійсність правочину може бути винесене виключно судом. При цьому в акті відсутнє посилання про наявність будь-яких рішень суду з цього приводу.

Згідно з рекомендаціями ВАСУ № 742/11/13-11 від 02.06.11р., для з'ясування обставин відсутності факту здійснення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 11 КАСУ суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

У висновку Акту перевірки податковий орган обґрунтовує висновки тим, що відсутні факти придбання товарів та послуг по господарських операціях (нереальність операцій) між позивачем та контрагентами, без аналізу безпосередньо господарських операції та первинної документації, лише на підставі отриманої податкової інформації та електронних баз даних фіскального органу по: ТОВ «Фінпромінвест», ТОВ «Бізнес-Карго», ТОВ «Інтерія ЛТД», ТОВ «Тех-Трейдінг», ТОВ «ТРАНС-ІНВЕСТГРУП», TOB «BAH-TAKC», TOB «Лейквуд», TOB «Салем торг», ПП «Аширбадон», щодо відсутності вказаних суб'єктів господарювання за юридичними адресами, не декларування зобов'язань, неможливості проведення перевірки/звірки, відсутності виробничих потужностей, складських приміщень, тощо.

Судом встановлено, що в підтвердження виконання господарських операцій між ПП «ОЛІМП-ЮГ» та ТОВ «Фінпромінвест», ТОВ «Бізнес-Карго», ТОВ «Інтерія ЛТД», ТОВ «Тех-Трейдінг», TOB «ТРАНС- ІНВЕСТГРУП», TOB «ВАН-ТАКС», ТОВ «Лейквуд», ТОВ «Салем торг», ПП «Аширбадон» у позивача наявні всі передбаченні умовами договорів та вимогами чинного законодавства України первинні ті інші документи: податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт, видаткові накладні, платіжні доручення (докази оплати), реєстри виданих та отриманих податкових накладних, інші (а.с. 104-250 т. 1, 1-250 т. 2, 1-96, 102-118 т. 3).

Зазначене вище засвідчує фактичність здійснення господарських операцій, які спричинили реальні зміни майнового стану Товариства.

В Акті перевірки не зафіксовано та не відображено факт відсутності первинних документів або факт ненадання для перевірки первинних та інших документів, а також жодним чином не зафіксовано та не відображено факт відмови посадових осіб Позивача надати копії документів Посадовим особам Податкової інспекції, тобто відповідні акти відсутні.

Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ витрати, які враховуються для визначення об'єкту оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку. Витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Таким чином, Позивачем дотримано вимоги ст. 138 ПКУ, згідно з якими податкові витрати повинні підтверджуватися тими первинними документами, обов'язковість ведення яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, безпосередньо які були надані перевіряючим для перевірки, а останніми в Акті не зафіксовані порушення щодо їх наявності та оформлення, тому витрати Позивача є такими, що підтверджені підприємством в ході проведення перевірки у повному обсязі.

Суд також зазначає, що законодавством передбачено певні підстави для ведення бухгалтерського обліку, перелік обов'язкових вимог щодо складання первинних документів.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Цією ж статтею передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, "які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд вважає за необхідне зазначити, що надані до суду первинні документи складені у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року, тобто відповідають вимогам чинного законодавства щодо надання документу юридичної сили і доказовості.

Відповідність цих документів вимогам нормативно-правових актів Податковою інспекцією не спростовано, що безперечно свідчить про законність та реальність господарських операцій, які виникали між Позивачем та контрагентами ТОВ «Фінпромінвест», ТОВ «Бізнес-Карго», ТОВ «Інтерія ЛТД», ТОВ «Тех-Трейдінг», ТОВ «ТРАНС-ІНВЕСТГРУП», TOB «BAH-TAKC», TOB «Лейквуд», TOB «Салем торг», ПП «Аширбадон».

Стосовно висновків, викладених в Акті перевірки щодо порушень п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201 ПКУ Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПКУ податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПКУ передбачено, що датою виникнення платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні каЙатальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПКУ встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 31-11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 201.10 ст. 201 ПК України є податкова накладна, яка видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

За наслідками виконання договору, контрагентами позивача ТОВ «Фінпромінвест», ТОВ «Бізнес-Карго», ТОВ «Інтерія ЛТД», ТОВ «Тех-Трейдінг», ТОВ «ТРАНС-ІНВЕСТГРУП», TOB «BAH-TAKC», TOB «Лейквуд», TOB «Салем торг», ПП «Аширбадон», були виписані податкові накладні, які відображені в реєстрах податкових накладних, а сума ПДВ була включена до складу податкового кредиту у відповідному податковому періоді.

Згідно із положеннями ст. 138, ст. 139 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку таких витрат. До складу витрат не включаються витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Крім того, в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ПП «Олімп-Юг» та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак, за змістом Податкового кодексу України, - окремими платниками податку на додану вартість.

На час здійснення господарської діяльності між позивачем та контрагентами - постачальниками, вони були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстровані як платники податку на додану вартість.

За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податку на додану вартість, мають індивідуальний характер та поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником, тому позивач не повинен нести відповідальність за можливу несплату податків постачальником чи недостовірність його відомостей.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладеного, суд не погоджується з висновками акту перевірки про порушення з боку ПП «Олімп-Юг» вимог податкового законодавства та винесеним на підставі висновку податкових повідомлень - рішень №№ та від 26.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не надано доказів правомірності та обґрунтованості висновків, викладених в акті перевірки № 888/15-53-22-01/33933584 від 12.02.16 року, у зв'язку з чим суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позову ПП «Олімп-Юг» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ та від 26.02.2016 року.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «Олімп-Юг» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№ та від 26.02.2016 року.

Стягнути з ПП «Олімп-Юг» (, адреса 65063, м. Одеса, вул. Зоопаркова, 4) до Державного бюджету України, отримувач: УК у м. Одесі/ Київський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923, банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, р/р № 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001, Одеський окружний адміністративний суд () судовий збір в розмірі 43 507 (сорок три тисячі п'ятсот сім) гривень 77 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.