Справа № 820/11790/15
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 р.Справа № 820/11790/15

Головуючий 1 інстанції: Полях Н.А.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Бенедик А.П., Суддя Калиновський В.А.

при секретарі Тітовій А.В.

за участю:

представника позивача ? ОСОБА_1

представника третьої особи ? ОСОБА_2

третьої особи ? ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2016р. по справі № 820/11790/15

за позовом ОСОБА_4

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Часовського Івана Васильовича

треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7

про визнання дій незаконними та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_4, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративний позовом, в якому після зміни предмету позову та доповнення підстав позову просила: визнати незаконними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Часовського Івана Васильовича в частині здійснення державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7 загальною площею 97,2 кв. м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4, реєстраційний номер 1) за ОСОБА_8 шляхом внесення 04.03.14 р. відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Часовського Івана Васильовича № 11479551 від 07.03.14 р. про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7 загальною площею 97,2 кв. м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4, реєстраційний номер 1) за ОСОБА_8.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.16 р. по справі № 820/11790/15 позовну заяву залишено без розгляду.

Позивачка не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.16 р. по справі № 820/11790/15 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Третя особа, ОСОБА_3, подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи та третьої особи в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачка дізналася про порушення своїх прав, свобод та інтересів у 2014 р. В цьому ж році вона звернулася для захисту своїх прав та законних інтересів до Харківського окружного адміністративного суду та ухвалою судді Бадюкова Ю.В. від 31.12.14 р. було відкрито провадження по справі № 820/20831/14 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_9, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_8, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії. Разом з тим, 12.05.15 р. суддею по справі ОСОБА_10 була винесена ухвала про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 820/20831/14 у зв`язку з тим, що через канцелярію суду надійшло клопотання позивачки про відкликання позовної заяви в повному обсязі.

Також суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що 11.12.15 р. позивачка знову звернулася з адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, але з порушенням строків звернення до суду. В свою чергу, представник позивачки в заяві про поновлення строку звернення до суду визнає той факт, що з дня прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення і до моменту звернення ОСОБА_4 із адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду пройшов 1 рік і 9 місяців, але представник позивачки аргументував причини пропуску встановленого чинним законодавством строку тим, що позивачка дізналася про існування оскаржуваної дії та рішення лише 24.11.15 р. під час ознайомлення із матеріалами цивільної справи № 625/232/15-ц, яка знаходилась в провадженні Коломацького районного суду Харківської області.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що в ході судового засідання був встановлений факт, що позивачка знала про існування рішення суб'єкта владних повноважень № 11479551 від 07.03.14 р. про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв. м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4, реєстраційний номер 1). Зазначене підтверджується тим, що в Коломацький районний суд Харківської області по справі № 625/232/15-ц позивачкою була подана уточнююча зустрічна позовна заява від 02.07.15 р., де в додатках серед інших документів зазначено рішення про відмову у державній реєстрації права власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв. м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4, реєстраційний номер 1), що за висновком суду першої інстанції свідчить про те, що позивачка знала про існування рішення, яким були порушені її права і свободи.

В доводах апеляційної скарги позивачка по справі зазначила, що суд першої інстанції аргументував своє рішенням тим, що ОСОБА_4 дізналась про існування оскаржуваного нею рішення державного реєстратора Часовського І.В. № 11479551 від 07.03.14 р. ще у 2014 р., а також тим, що вона зверталась до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Реєстраційної служби ХМУЮ Харківської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_9, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_8, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, який за заявою позивачки був залишений без розгляду. Судом також зазначається, що позивачка знову звернувся з адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів 11.12.15 р., тобто з порушенням, на думку суду, строку.

При цьому апелянт зазначила, що аргументи представника позивача з приводу того, що позивачка дізналась про оскаржуване рішення державного реєстратора Часовського І.В. під час ознайомлення із матеріалами цивільної справи № 625/232/15-ц лише 24.11.15 р. були відкинуті (слід розуміти відхилені) судом з тих підстав, що ОСОБА_4 подала до Коломацького районного суду Харківської області уточнюючу зустрічну позовну заяву, де в додатках серед інших документів зазначено рішення про відмову у державній реєстрації права власності на спірні нежитлові приміщення, а тому позивачка вже нібито знала про існування рішення, яким були порушені її права і свободи. Разом з тим, апелянт вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими та безпідставними, зазначивши при цьому, що дійсно представник ОСОБА_4 звертався до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.07.13 р. по справі № 640/6841/13-ц, яким визнано недійсними результати прилюдних торгів, проведених Філією 21 ПП «НИВА-В.Ш.» 05.04.13 р. по реалізації арештованого нерухомого майна - предмету іпотеки зазначеної вище 2-кімнатної квартири, що належала ОСОБА_4, оформлених протоколом 2112279 від 05.04.13 р. Також вірним є твердження, що реєстратором Корнеевою Н.С. було відмовлено у державній реєстрації з підстав того, що право власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв.м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4) зареєстровано за особою, відмінною від заявника (тобто ОСОБА_4.) та сторін спору, зазначених в рішенні Київського районного суду м. Харкова від 17.07.13 р. та рішенні Апеляційного суду Харківської області від 16.10.13 р. по справі № 640/684 і 13-ц (ОСОБА_6 та ОСОБА_8). Апелянтом також не заперечується той факт, що зазначена відмова була оскаржена до Харківського окружного адміністративного суду та суддею у справі № 820/20831/14 був суддя Бадюков Ю.В. і в рамках цієї справи відповідачем дійсно була надана копія реєстраційної справи, яка містить документи щодо звернення представника ОСОБА_4 із заявою про реєстрацію права власності та відмови у здійсненні такої реєстрації.

Також апелянт зазначив, що абсолютно невірним є твердження суду першої інстанції, що зазначена реєстраційна справа, матеріали адміністративної справи № 820/20831/14 або рішення про відмову у державній реєстрації права власності на спірну нерухомість за ОСОБА_4 містили інформацію про оскаржувані дії та рішення реєстратора Часовського І.В. з приводу державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв.м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4) за ОСОБА_8, оскільки ні рішення про відмову у державній реєстрації № 17962027 від 12.12.14 р., ні Інформаційна довідка № 30426830 від 03.12.14 р., яка була отримана державним реєстратором Корнеєвою Н.С. для перевірки наявності чи відсутності обставин, які перешкоджають державній реєстрації, не містять жодного посилання або інформації про вчинення Часовським І.В. якихось реєстраційних дій зі спірною нерухомістю. Матеріали реєстраційної справи містять лише інформацію про підстави відмови у здійсненні державної реєстрації права власності за ОСОБА_4, а саме актуальний запис про власника - ОСОБА_7 та про статус спірної квартири як нежитлових приміщень. Крім того апелянт зазначив, що разом із письмовими запереченнями до Харківського окружного адміністративного суду були подані матеріали реєстраційної справи з приводу відмови ОСОБА_4 у реєстрації права власності на спірну нерухомість, із якими позивачка та її представник ознайомились в рамках адміністративної справи № 820/20831/14, які саме свідчать про відсутність у них будь-якої інформації про оскаржувані дії та рішення державного реєстратора Часовського І.В.

На підставі наведених вище доводів апелянт зазначає, що Харківський окружний адміністративний суд дійшов хибного висновку про пропуск ОСОБА_4 строку на звернення до суду, оскільки позивачка дізналась про оскаржувані дії та рішення державного реєстратора Часовського І.В. лише 24.11.15 р. під час ознайомлення із матеріалами цивільної справи № 625/232/15-ц в Коломацькому районному суді Харківської області, в рамках якої ставилося питання про оспорювання права власності ОСОБА_7 на спірні нежитлові приміщення і витребувалися матеріали нотаріальної справи з посвідчення договору купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а звернулась ОСОБА_4 із адміністративним позовом вже 11.12.15 р., тобто після спливу 17 днів після ознайомлення з цивільною справою № 625/232/15-ц.

Матеріалами справи підтверджено та це не заперечувалося самою позивачкою, що державним реєстратором Корнеевою Н.С. було відмовлено у державній реєстрації за нею права власності з підстав того, що право власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв.м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4) зареєстровано за особою, відмінною від заявника (тобто ОСОБА_4.) та сторін спору, зазначених в рішенні Київського районного суду м. Харкова від 17.07.13 р. та рішенні Апеляційного суду Харківської області від 16.10.13 р. по справі № 640/684 і 13-ц (ОСОБА_6 та ОСОБА_8) та те, що зазначена відмова була оскаржена до Харківського окружного адміністративного суду та суддею у справі № 820/20831/14 був суддя Бадюков Ю.В. і в рамках цієї справи відповідачем дійсно була надана копія реєстраційної справи, яка містить документи щодо звернення представника ОСОБА_4 із заявою про реєстрацію права власності та відмови у здійсненні такої реєстрації. Із зазначеною позовною заявою позивачка звернулася у грудні 2014 р. В свою чергу, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.15 р. позовну заяву ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_9, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_8, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду у зв'язку з надходженням клопотання представника позивачки про відкликання адміністративного позову.

Зі змісту оспорюваного позивачкою рішення державного реєстратора в межах розгляду справи № 820/20831/14 дійсно вбачається, що в ньому міститься інформація про те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв.м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4) зареєстровано за особою, відмінною від заявника (тобто ОСОБА_4.) та сторін спору, зазначених в рішенні Київського районного суду м. Харкова від 17.07.13 р. та рішенні Апеляційного суду Харківської області від 16.10.13 р. по справі № 640/684 і 13-ц (ОСОБА_6 та ОСОБА_8), хоча в цьому рішенні і не містилося посилання, на підставі якого саме рішення було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв.м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4).

З наведеного вбачається, що в грудні 2014 р. позивачка володіла лише інформацією про те, що право власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв.м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4) зареєстровані за іншою особою, але про існування оспорюваного нею рішення державного реєстратора Часовського І.В. в межах даної справи в рішенні державного реєстратора Корнеевої Н.С., яким було відмовлено у державній реєстрації право власності на нежитлові приміщення, нічого не зазначено.

Колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що порушення своїх прав позивачка пов'язує з незаконними, на її думку, діями державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Часовського Івана Васильовича в частині здійснення державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв. м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4, реєстраційний номер 1) за ОСОБА_8 шляхом внесення 04.03.14 р. відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з прийняттям державним реєстратором рішення № 11479551 від 07.03.14 р. про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв. м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4, реєстраційний номер 1) за ОСОБА_8.

Як було зазначено вище, в грудні 2014 р. позивачка володіла інформацією про те, що право власності на нежитлові приміщення другого поверху № 4-1-:-4-5, антресолі другого поверху № 4-6, 4-7, загальною площею 97,2 кв.м. у житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (колишня квартира № 4) було зареєстровано за іншою особою, але їй не було відомо про рішення державного реєстратора № 11479551 від 07.03.14 р. (не було відомо змісту цього рішення або отримано копію цього рішення).

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та фактичні обставини, колегія суддів зазначає, що позивачка хоч і володіла інформацією про наявний актуальний запис у державному реєстрі прав на нерухоме майно, але не знала і не могла знати про підставу внесення такого запису до реєстру.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Необхідно зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Положеннями ст. 100 КАС України встановлено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала (ч. 1 ст. 100 КАС України). Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (ч. 2 ст. 100 КАС України).

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що позивачка знала чи могла знати про рішення державного реєстратора Часовського І.В. № 11479551 від 07.03.14 р. про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення у грудні 2014 р., суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Зважаючи на те, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.16 р. по справі № 820/11790/15 прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.16 р. по справі № 820/11790/15 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.16 р. по справі № 820/11790/15 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, 61170, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) 00 коп.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 12.04.2016 року.