Справа № 469/7/15а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

30 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 469/7/15а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Старчеус О.П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Вербицької Н.В.,

- Милосердного М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 (далі - позивач, або ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (правонаступник - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 186 від 10.07.2014 року, винесену заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено штраф у розмірі 6800 грн.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2015 року заявлений позивачем адміністративний позов залишено без розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2015 року було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії розгляду та вирішення в установленому відповідними положеннями КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року зазначений позов повторно був залишений без розгляду, за клопотанням представника відповідача, посилаючись на встановлені в ході судового розгляду справи обставини щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року, поновити строк звернення до суду та направити справу на новий розгляд, але в іншому складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 99 КАС України).

За правилами статті 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 1 статті 288 КУпАП передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

Залишаючи дану позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин.

Такий висновок суд першої інстанції обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова складена 10.07.2014 року, позивачем її отримано 24.07.2014 року, проте позивач із цим позовом звернувся до суду 12.01.2015 року, тобто із пропуском, встановленого нормами КАС України, строку, без наведення будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Як зазначає позивач та підтверджується змістом оскаржуваної постанови, останній не був присутній при розгляді справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зі змісту наданого відповідачем повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що « 24.07» за адресою: вул. Мира, 11а, с. Коблеве, Березанського району, було вручено постанову ІДАБК у Миколаївській області № 186.

З оригіналу наявного в матеріалах справи адміністративного позову ОСОБА_2, адресованого Ленінському районному суду м. Миколаєва, вбачається, що 04.08.2014 року позивачем було підготовлено та направлено до Ленінського районного суду м. Миколаєва позовну заяву про скасування постанови ІДАБК у Миколаївській області № 186 від 10.07.2014 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.12.2014 року вказана позовна заява була повернута позивачу.

Зазначену ухвалу до моменту звернення до Березанського районного суду Миколаївської області позивач не отримував, однак, дізнавшись про повернення своєї позовної заяви Ленінським районним судом м. Миколаєва, одразу після закінчення святкових днів, звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з даним позовом.

Проте, ці обставини не були прийняті до уваги судом першої інстанції посилаючись на те, що зазначені позивачем обставини в обґрунтування пропуску строку звернення до суду не є поважними, оскільки період, коли поданий позивачем первісний позов перебував в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва, на думку суду першої інстанції, не може бути визнаний пропущеним з поважних причин.

Доходячи такого висновку, суд першої інстанції зазначив, що позивач сам вирішив звернутися за захистом свого права саме до Ленінського районного суду м. Миколаєва і не вирішення цього спору вказаним судом не є підставою вважати причини пропуску позивачем строку на звернення до суду поважними.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно вимог ч. 6 ст. 108 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За таких обставин, оскільки повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду після усунення недоліків, що стали підставою для її повернення, колегія суддів вважає, що при повторному зверненні до суду період перебування первісного позову у провадженні суду (до постановлення ухвали про повернення) не могли враховуватись при обчисленні строку звернення при повторному поданні позову до суду.

Слід зазначити, що метою встановлення строків звернення до суду є, серед іншого, стимулювання учасників адміністративного процесу добросовісно ставитись до виконання своїх обов'язків.

У випадку звернення позивача до Ленінського районного суду м. Миколаєва ним було виявлено бажання скористатись наданим йому чинним законодавством правом оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, а тому не може йти мова про недобросовісність з боку позивача.

Звернення позивача до Ленінського районного суду м. Миколаєва не можу бути перешкодою для реалізації права позивача на звернення до суду, а тому є поважною причиною пропуску процесуального строку звернення до належного суду з належно оформленою заявою.

Колегія суддів наголошує, що в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року судом апеляційної інстанції було звернуто увагу суду першої інстанції на те, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (справа «Мельник проти України» рішення від 28.03.2006 року).

Окрім цього, у рішеннях по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з цим, судом першої інстанції зазначені обставини не були прийняті до уваги, що призвело до необґрунтованого повторного залишення заявленого позову без розгляду.

Таким чином, оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що, в свою чергу, призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, враховуючи повноваження надані ст. 204 КАС України, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявленої апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року - задовольнити частково.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: М.М. Милосердний