Справа № 820/473/16
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р. Справа № 820/473/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2016р. по справі № 820/473/16

за позовом ОСОБА_1

до Харківського обласного військового комісаріату

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Харківського обласного військового комісаріату щодо відмови у наданні гр. ОСОБА_1 як вдові ветерана військової служби, довідки про право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", що була викладена в листі т.в.о. військового комісара Харківського обласного військового комісаріату полковника Калгушкіна Ю.Л. за вихідним № 64-ВСЗ від 14.01.2015 року; зобов'язати Харківський обласний військовий комісаріат надати гр. ОСОБА_3, як вдові ветерана військової служби, довідку про її право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; зобов'язати Харківський обласний військовий комісаріат повідомити Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради де гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, про її право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" з 08 вересня 2015 року , тобто з дня її звернення до Московського районного військового комісаріату м. Харкова.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", при неповному з'ясуванні обставин справи, що привело до невірного вирішення справи.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 вересня 2015 року позивач подала заяву на ім'я Військового комісара Московського районного військового комісаріату та відповідні документи щодо отримання довідки як вдови ветерана військової служби про право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", яка була зареєстрована за вхідним № 112 (а.с. 12).

10 вересня 2015 року зазначена заява та додані до неї документи у супроводі листа Московського районного військового комісаріату за вихідним № ФХ-19397 були скеровані для прийняття рішення по суті на адресу Харківського обласного військового комісаріату.

24 грудня 2015 року представник за довіреністю ОСОБА_4 звернувся безпосередньо до Харківського обласного військового комісаріату з вимогою надати інформацію про стан розгляду заяви гр. ОСОБА_1, причини зволікання у видачі їй довідки про право на пільги з оплати комунальних послуг, як вдові ветерана військової служби та підтвердження статусу чоловіка ОСОБА_3 відповідно до чинного законодавства України. До заяви представника були долучені фотокопії документів, зокрема фотокопія посвідчення про нагородження полковника ОСОБА_5 медаллю "Ветеран збройних сил СРСР" (а.с.10).

14.01.2016 року за вихідним № 64-ВСЗ відповідачем була надана відповідь на вище зазначене звернення у відповідності до якої останнім зазначено, що відповідно до п.1. ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" полковник ОСОБА_5, який мав загальну вислугу 28 календарних років, "відноситься до категорії ветеранів військової служби", але покійний чоловік позивача за життя не скористався своїм правом на отримання статусу ветерана військової служби, а отже враховуючи те, що чоловіку позивачки не було встановлено статус ветерана військової служби, вона не може вважатися вдовою ветерана військової служби, через що правових підстав для видачі їй довідки на пільгову оплату комунальних послуг немає (а.с. 11).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, оскільки покійний чоловік позивачки не отримав посвідчення "Ветеран військової служби", отже він не набув відповідного статусу "Ветеран військової служби", згідно вимог чинного на той час законодавства України, а позивачка, відповідно, не набула права користуватись пільгами, передбаченими для вдів "Ветеран військової служби".

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлення статусу ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві регулюється Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був полковником запасу та 25.01.1982 року звільнений з військової служби за станом здоров'я. Також він мав статус учасника ВВВ, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 від жовтня 1980 року. 01.11.1989 року ОСОБА_5 встановлено другу групу інвалідності безстроково (а.с.14-16).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 15.03.1982 року ОСОБА_5 нагороджений медаллю "Ветеран Збройних Сил СРСР" (а.с. 18).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України визнаються, зокрема, громадяни України:

- які бездоганно прослужили на військовій службі 25 і більше років у календарному звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;

- інваліди II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, і які мають вислугу військової служби 20 років і більше;

- військові пенсіонери, нагороджені медаллю "Ветеран Збройних Сил СРСР" за законодавством колишнього Союзу РСР.

Згідно ст.10 наведеного Закону ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 та п.2 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого Постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1601 посвідчення та нагрудні знаки «Ветеран військової служби» видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону №203/98. Посвідчення «Ветеран військової служби» є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом №203/98, іншими актами законодавства.

Згідно абз.1 п.3 зазначеного Порядку підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» є, зокрема, наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку.

Відповідно до п. 2 наведеного Порядку, посвідчення "Ветеран військової служби" є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що посвідчення "Ветеран військової служби" лише підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг, а не обумовлює набуття такого статусу.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_5 фізично не міг отримати зазначене посвідчення через важку хворобу, внаслідок якої помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 23.02.2000 року (а.с.19).

Крім того, колегія суддів зазначає, що Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затверджений Постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1601 не містять будь-яких положень щодо проходження будь-якої процедури набуття або підтвердження відповідного статусу. Цей статус набувається автоматично.

Так, відповідно до п. 3 наведеного Порядку, підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів:

- наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку;

- довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності І чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби;

- посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

Як свідчать матеріали справи, зазначені документи знаходяться в особовій справі полковника ОСОБА_5, яка перебуває на обліку в Харківському обласному військовому комісаріаті, працівники якого, ще за його життя повинні були вжити вичерпних заходів щодо видачі йому відповідного посвідчення.

Проте, як встановлено судом, цього зроблено не було через наявність у ОСОБА_5 посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій, у зв'язку з чим він та його сім'я мали більший обсяг пільг.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" вдови (вдівці) померлих (загиблих) ветеранів військової служби та члени їх сімей, які перебувають на їх утриманні, користуються пільгами, передбаченими пунктами 6-9 статті 6 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 7 наведеного Закону у разі, коли право на одну і ту саму пільгу передбачено різними нормативно-правовими актами, ця пільга надається по одному із них за вибором ветерана військової служби, ветерана органів внутрішніх справ, ветерана податкової міліції, ветерана державної пожежної охорони, ветерана Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерана служби цивільного захисту, ветерана Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

Колегія суддів зазначає, що Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затверджений Постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1601 не містять будь-яких посилань на посвідчення вдови (вдівця) ветерана військової служби, а також не містять будь-яких положень щодо проходження будь-якої процедури набуття або підтвердження статусу вдови (вдівця) ветерана військової служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_5 був ветераном військової служби, а отже його дружина має право на пільги відповідно до ст. 7 Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Харківського обласного військового комісаріату щодо відмови у наданні гр. ОСОБА_1 як вдові ветерана військової служби, довідки про право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", що була викладена в листі т.в.о. військового комісара Харківського обласного військового комісаріату полковника Калгушкіна Ю.Л. за вихідним № 64-ВСЗ від 14.01.2015 року; зобов'язання Харківського обласного військового комісаріату надати гр. ОСОБА_3, як вдові ветерана військової служби, довідку про її право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; зобов'язання Харківського обласного військового комісаріату повідомити Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради де гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, про її право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" з 08 вересня 2015 року, тобто з дня її звернення до Московського районного військового комісаріату м. Харкова є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови були порушені норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2016р. скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2016р. по справі № 820/473/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнати протиправними дії Харківського обласного військового комісаріату щодо відмови у наданні гр. ОСОБА_1, як вдові ветерана військової служби, довідки про право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", що була викладена в листі т.в.о. військового комісара Харківського обласного військового комісаріату полковника Калгушкіна Ю.Л. за вихідним № 64-ВСЗ від 14.01.2015 року.

Зобов'язати Харківський обласний військовий комісаріат надати гр. ОСОБА_3, як вдові ветерана військової служби, довідку про її право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист";

Зобов'язати Харківський обласний військовий комісаріат повідомити Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради де гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, про її право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" з 08 вересня 2015 року , тобто з дня її звернення до Московського районного військового комісаріату м. Харкова.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Водолажська Н.С.
Повний текст постанови виготовлений 11.04.2016 р.