Справа № 819/118/16
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/118/16

24 березня 2016 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Цимбал А.

за участю:

предстаника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Федорів Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправнии та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 13.11.2015 року № 395.

Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами

Працівниками податкової служби було проведено фактичну перевірку в магазині, що знаходиться за адресою:с.Швейків Монастириського району, Тернопільської області де здійснює підприємницьку діяльність позивач, за висновками якої складено акт від 11.09.2015 року за № 0128/19/19/22/НОМЕР_1. На підставі акту Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 13.11.2015 року № 395 про застосування до ОСОБА_4 фінансових санкцій у вигляді штрафу за зберігання алкогольних напоїв в місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру в розмірі 17000, 00 грн. з посиланням на частину другу статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Позивач вважає,рішення про застосування фінансових санкцій та накладення штрафу є неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення позивачем податкового законодавства, а тому просить скасувати його в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач визнав наявність порушення вимог ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме зберігання алкогольних напоїв з метою реалізації у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, встановленого працівниками податкової служби на підставі акту перевірки 11.09.2015 року за № 0128/19/19/22// Проте, вважає порушено процедуру прийняття оскаржуваного рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, наведених у запереченнях, зазначивши, що працівниками ГУ ДФС у Тернопільській області проведено фактичну перевірку щодо дотримання суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у магазині, що розташований за адресою:с.Швейків, Монастириського району, Тернопільської області, та належить суб"єкту господарювання ОСОБА_2, результати якої оформлено актом від 11.09.2015 року за № 0128/19/19/22/НОМЕР_1. Перевірка проведена в присутності ОСОБА_4 В подальшому ФОП ОСОБА_4 відмовився від підпису у направленні на перевірку, матеріалів перевірки та отримання примірника акта перевірки про що працівниками податкової служби складено відповідні акти.

За розглядом акта перевірки Бучацькою ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 13.11.2015 року за №395 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у вигляді штрафу за зберігання алкогольних напоїв в місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру в розмірі 17000, 00 грн. з посиланням на частину другу статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Представник відповідача вказує, що порушення, встановлене в ході перевірки позивача, зафіксоване належним чином в акті перевірки, а оскаржуване рішення прийняте на цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, встановив наступне.

На підставі наказу Головного управління ДФС у Тернопільській області від 03.09.2015р. № 422 "Про проведення фактичної перевірки фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, рнокпп НОМЕР_1 та направлення на перевірку від 03.09.2015 № 642/22-07 та № 643/22-07 виданих ГУ ДФС у Тернопільській області працівниками податкової служби проведено фактичну перевірку щодо дотримання суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв у магазині, який належить суб"єкту господарської діяльності ОСОБА_2 та розташований за адресою:с.Швейків, Монастириського району, Тернопільської області, результати якої оформлено актом реєстраційний № 0128/19/19/22/НОМЕР_1 від 11.09.2015р.

Перевірка проведена в присутності ОСОБА_2

Як вбачається з наявних матеріалів справи ФОП ОСОБА_2 відмовився від підпису у направленні на перевірку, від підписання матеріалів перевірки та від отримання примірника акта перевірки про що працівниками податкової служби складено відповідні акти від 11.09.2015р..

Актом перевірки встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без наявності з метою реалізації у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, а саме в приміщенні магазину,розташованому за адресою:с.Швейків, Монастириського району, Тернопільської області, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 (холодильній шафі) виявлено зберігання 20 пляшок пива "Микулинецьке" місткістю 0,5 л по ціні 9,00 грн. за пляшку та 30 пляшок пива «Львівське» світле місткістю 0,5 л по ціні 8,50 грн., чим порушено вимоги ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

За розглядом акта перевірки Бучацькою ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 13 листопада 2015 року за №395 про застосування до ОСОБА_4 фінансових санкцій у вигляді штрафу за зберігання алкогольних напоїв в місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру в розмірі 17000, 00 грн. з посиланням на абзац 11 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

08.12.2015 року ФОП ОСОБА_2подав скаргу до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 29 вересня 2015 року №283. Рішеннями Головного управління ДФС у Тернопільській області від 02.11.2015 року №249/6/19-00-10-01-06/11-033, скасовано рішення Бучацької ОДПІ від 29.09.2015 №283 про застосування фінансових санкцій в розмірі 17000 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та зобов'язано Бучацьку ОДПІ прийняти рішення про застосування фінансових санкцій за порушення встановлені актом перевірки. Бучацькою ОДПІ прийнято нове рішення про застосування фінансових санкцій від 13 листопада 2015 року № 395.

Не погоджуючись з рішенням про застосування фінансових санкцій від 13 листопада 2015 року № 395.ФОП ОСОБА_2 23.11.2015 року подав скаргу до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій.Рішенням Головного управління ДФС у Тернопільській області від 03.12.2015 року за № 288/06/19-00-100706/12091 скаргу позивача залишено без розгляду

В подальшому 11.12.2015 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою про скасування вищевказаного рішення про застосування фінансових санкцій від 13 листопада 2015 року № 395 та скасування Рішенням Головного управління ДФС у Тернопільській області від 03.12.2015 року за № 288/06/19-00-100706/12091 про розгляд скарги.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 24.12.2015 року скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 13 листопада 2015 року за №395 без змін

В подальшому ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Положеннями пп.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.75.1.3. ч. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України передбачається що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2.5 ч. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно п. 81.1. ст.. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи -платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно абзацу 5 п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відповідно до абзацу 6 п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.(відповідно до абзаців 7,8 п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України )

Відповідно до п.86.6 ст.86 Податкового кодексу України, відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання.

Частиною 35 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Згідно з абз. 18 ст. 1 зазначеного Закону місце зберігання - це місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Відповідно до ст 2. зазначеного Закону внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання спирту, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), для фізичних осіб - суб'єктів господарювання - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251.

Згідно з п. 4.3 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, у разі зміни відомостей про заявника місця зберігання (найменування або місцезнаходження юридичної особи, прізвища або місця проживання фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності) або характеристик місця зберігання орган державної податкової служби, який вносив місце зберігання до Єдиного реєстру, на підставі заяви суб'єкта підприємницької діяльності протягом семи календарних днів вносить зміни до Єдиного реєстру та видає суб'єкту підприємницької діяльності довідку, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

Пунктом 1.1 цього Порядку визначено, що Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Пунктом 2.1. цього Порядку визначено, що до Єдиного реєстру вносяться: місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; Для внесення місць зберігання спирту або алкогольних напоїв або тютюнових виробів до Єдиного реєстру суб'єкти підприємницької діяльності подають заяву до Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України

Пунктом 2.1. цього Порядку передбачено, що заява про внесення місця зберігання спирту до Єдиного реєстру подається за формою згідно з додатком 1, а заява про внесення місця зберігання алкогольних напоїв або тютюнових виробів до Єдиного реєстру подається за формою згідно з додатком 2.

До заяви додаються:документ, що підтверджує право користування цим приміщенням, та довідка про відповідність місця зберігання спирту установленим вимогам, видана Департаментом або його регіональними управліннями, - у разі реєстрації місця зберігання спирту; нотаріально посвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, копія документа, що підтверджує право користування приміщенням (договір оренди, свідоцтво на право власності та інше). Отже, як вбачається зі змісту Порядку №251, що передумовою для включення місця зберігання із Єдиного реєстру є отримання ліцензії на право роздрібної або оптової торгівлі алкогольними та тютюновими виробами (нотаріально посвідчена копія якої є обов'язковим додатком до заяви).

Частиною 36 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Частиною 37 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що до заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Тобто відповідно до положень законодавства, якщо суб'єкт господарювання не одержав ліцензію, він має право здійснювати зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у приміщенні (місці берігання) незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Отже магазин позивача, розташований за адресою: с.Швейки, Монастириський район, Тернопільська область, на торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами у якому позивач ліцензію не отримав, не може вважатися "місцем здійснення торгівлі" у розумінні ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами на дане місце торгівлі позивачем не отримана.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно абзацу 11 частини другої статті 17 вказаного Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень

Зробивши аналіз наведених правових норм, вбачається, що об'єктивною стороною встановленого правопорушення є саме зберігання алкогольних напоїв або тютюнових виробів у місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Факт зберігання у магазині, який належить позивачці і в якому проводилась перевірка, пива «Микулин» в кількості 20 пляшок по ціні 9 грн. за кожну та пива «Львівське» в кількості 30 пляшок по ціні 8,50 грн. за кожну підтверджується письмовими поясненнями самого платника.

Згідно п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької лльності встановлених законодавством вимог,обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими пробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв а тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої лади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та нших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тюнових виробів.

Пунктом 6 Порядку №790 передбачено, що рішення про застосування фінансових .анкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством. Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Згідно з п.8 Порядку №790 рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за порушення норм Закону складається за формою згідно з датком до цього Порядку. Питання про застосування фінансових санкцій може зглядатися за участю представника суб'єкта підприємницької діяльності на його вимогу або на вимогу органу, що прийняв рішення про застосування санкцій

Пунктом 11 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України встановлено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу)

Щодо строків прийняття рішення про застосування фінансових санкцій суд зазначає, що Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято Рішення про результати розгляду скарги від 02.11.2015 № 249/6/19-00-10-01-06/11033, яким скасовано рішення від 29.09.2015 року №283 Бучацької ОДПІ про застосування фінансової санкції в розмірі 17000,00 грн. Вищевказане Рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області ФОП ОСОБА_2 отримав 04.11.2015 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. За результатами адміністративного оскарження Бучацькою ОДПІ прийнято нове Рішення про застосування фінансових санкцій № 395 від 13.11.2015р.

Згідно п.7 розділу II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 податкові повідомлення-рішення згідно з пунктами 4-6 цього розділу складаються контролюючим органом, який склав попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного оскарження.

Отже, зазначені обставини свідчать, про порушення ФОП ОСОБА_2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" , отже контролюючий орган діяв у спосіб та у межах повноважень визначених чинним законодавством, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 13.11.2015 року № 395.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ст.69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку в позові відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 30.03.2016р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.