Справа № 825/619/16
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 квітня 2016 року Чернігів Справа № 825/619/16

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Носівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

05.04.2016 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Носівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 16.02.2016 №28 "Про попередження про наступне вивільнення ОСОБА_2 та надання попередньої роботи і поновлення на посаді ОСОБА_6О.".

Відповідачем в судовому засіданні заявлено клопотання про закриття провадження по даній справі у звязку з тим, що вказана справа не підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду. Своє клопотання обґрунтовує тим, що посада директора Носівського територіального центру соціального обслуговування не відноситься до посад державної служби.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечив, зазначаючи, що в даному адміністративному позові оскаржується акт індивідуальної дії субєкта владних повноважень, яким є відповідач, а отже дана справа повинна розглядатися саме в адміністративному суді.

Розглянувши клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Визначаючись щодо закриття провадження у даній справі, суд керується ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ), відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а також ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, частиною 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства визначено. що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин. Згідно з ст.3 КАСУ справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а адміністративним позовом звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 КАСУ компетенція адміністративних судів поширюється на спору з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Під публічною службою згідно з п.15 ч.1 ст.3 КАСУ розуміється діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Порядок прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення з неї регулюється спеціальними законами, зокрема Законом України "Про державну службу", тощо.

Отже спори з цих питань, відповідно до викладеного, відносять до публічно-правових спорів, на які розповсюджується юрисдикція адміністративних судів.

Так, ч.2 ст.2 КАСУ встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.15 Цивільно-процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із трудових відносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства.

Тобто, у чинному законодавстві України визначено критерії розмежування трудових спорів, повязаних із прийняттям громадян на роботу, виконанням ними трудових обовязків та звільненням з роботи, і публічно-правових спорів, повязаних з прийняттям громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з неї, та врегульовано юрисдикцію вирішення цих спорів.

Як вбачається зі змісту розпорядження Носівської райдержадміністрації від 13.12.2010 №170 к, яким позивача було призначено на посаду директора територіального центру соціального обслуговування та згідно довідки від 13.04.2016 №02-35/1280 посада директора Носівського територіального центру соціального обслуговування не відноситься до посад державної служби.

А отже спірні правовідносини, які виникли на підставі винесення оскаржуваного розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 16.02.2016 №28 "Про попередження про наступне вивільнення ОСОБА_2 та надання попередньої роботи і поновлення на посаді ОСОБА_6О." не можуть бути публічно-правовими, та юрисдикція адміністративного суду на них не розповсюджується, оскільки для вирішення таких спорів законом встановлений інший порядок.

За встановлених обставин, з урахуванням положень ст. 2 КАСУ, суд прийшов до висновку, що даний спір не відноситься до компетенції адміністративних судів, визначеної положеннями ст. 17 цього Кодексу. З огляду на викладене, оскільки клопотання є обґрунтованим, не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, враховуючи положення п.1 ч.1 ст.157 КАСУ, суд дійшов висновку про достатність підстав для закриття провадженні у справі за позовом ОСОБА_2 до Носівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Носівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування розпорядження - закрити.

Роз'яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Носівського районного суду Чернігівської області.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.О. Житняк