Справа № 807/2411/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2016 рокум. Ужгород № 807/2411/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Куля Т.Т.

за участю:

позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача: Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області, представник - Петрова О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивачка, ОСОБА_1) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі-відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 30/17-2/НОМЕР_1 від 21.05.2013 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі Акту № 708/17-2/НОМЕР_1 від 26.04.2013 року Ужгородською ОДПІ було складено податкове повідомлення-рішення № 30/17-2/НОМЕР_1 від 21.05.2013 року, яким позивачці донараховано єдиний податок у розмірі 12306,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову санкцію) у розмірі 3076,50 грн.

Позивачка вважає податкове повідомлення-рішення № 30/17-2/НОМЕР_1 від 21 травня 2013 року, на підставі якого їй збільшено податкові вимоги протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила щодо задоволення позову з підстав, викладених в наданих письмових запереченнях (а.с.39-42) та просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Ужгородською ОДПІ проведено документальну позапланову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 за період з 01.01.2009р. по 31.12.2012р.

За наслідками проведеної перевірки складено Акт від 26.04.2013 року № 708/17-2/НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 за період діяльності з 01.01.2009 по 31.12.2012" (а.с.47-70).

Даним Актом, серед іншого встановлено порушення вимог п. 291.4 ст. 291 та п. 293.4 ст. 293 ПК України, внаслідок чого документальною перевіркою донараховано єдиний податок в сумі 12306,00 грн. за 2012 рік, а також встановлено порушення пп. 298.2.3 п.298.2 ст. 298 ПК України (а.с.69).

На підставі вищенаведеного Акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 21.05.2013р. № 30/17-2/НОМЕР_1, яким донараховано єдиний податок у розмірі 12306,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову санкцію) у розмірі 3076,50 грн. (а.с.7).

Проведеною перевіркою встановлено наступне.

Згідно наданих слідчим відділом ДПС Закарпатської області оригіналів первинних бухгалтерських документів (в т.ч. документації та платіжних доручень Відділу охорони здоров'я Іршавської РДА) встановлено, що у договорах та рахунках-фактурах у графі "Виконавець" зазначалось "ФОП ОСОБА_1" або "Приватний підприємець ОСОБА_1" та останньою особисто зазначався рахунок, на який мали бути перераховані кошти, а саме - "№2909323 (договір НОМЕР_2) на картку - особовий рахунок № НОМЕР_3", у Райффайзен Банк Аваль.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України да деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності" № 4014-VІ від 04.11.2011р. було внесено зміни до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Зокрема, у розділ ХІV включено главу 1 такого змісту: "Глава 1. Спрощена система оподаткування, обліку та звітності", яка набрала чинності з 1 січня 2012 року.

Відповідно до п. 291.1 ст. 291 ПК України у цій главі встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку. Прикінцевими та перехідними положеннями ПК України встановлено, що цей закон набирає чинності з 1 січня 2012 року.

Згідно вимог п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) «Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень. ...».

Судом було з'ясовано, що в порушення вищезазначеної норми ПК України ФОП ОСОБА_1 протягом 2012 року надавала послуги по пранню білизни Відділу охорони здоров'я Іршавської РДА, тобто надавала послуги не платникам єдиного податку та/або населенню, а юридичній особі, а саме Відділу охорони здоров'я Іршавської РДА, що зазначено на сторінках 10-11 Акту перевірки від 26.04.2013р. № 708/17-2/НОМЕР_1 (а.с.56-57).

За надання вищезазначених послуг Відділ охорони здоров'я Іршавської районної державної адміністрації перерахував ФОП ОСОБА_1 у 2012 році 92680,00 грн. ( в т.ч. 82040,00 грн. за І квартал 2012 року).

Згідно з ч. 2 ст. 81 ЦК України: юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

У відповідності до абз. 3 ч. 2 ст. 81 ЦК України: юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з вищенаведених норм законодавства, Іршавська РДА є юридичною особою публічного права.

Відповідно до підпункту 4 п. 293.4 ст. 293 ПК України: ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків: до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 протягом І кварталу 2012 року одержала дохід, отриманий від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування (тобто дохід від надання послуг по пранню білизни не платникам єдиного податку та/або населенню, а юридичній особі), тобто позивачка порушила вимоги п. 291.4 ст. 291 ПК України.

Отже, документальною перевіркою правомірно донараховано єдиний податок в сумі 12306,00 грн. (82040,00 грн. *15%) у відповідності до вимог п. 293.4 ст. 293 ПК України.

Разом з тим, у відповідності до вимог пп. 298.2.3 п. 298.2 ст.298 ПК України: "Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності".

Отже, у відповідності до вимог пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України ФОП ОСОБА_1 з 01.04.2012р. повинна була перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України (тобто перейти на 3-тю групу єдиного податку або на загальну систему оподаткування) та повернути Ужгородській ОДПІ Свідоцтво єдиного податку на 2012 рік серії НОМЕР_4 з 01.06.2012р. на 2 групі за ставкою податку 20% від розміру мінімальної робітної плати.

Зважаючи на те, що від ФОП ОСОБА_1 до Ужгородської ОДПІ не надходила заява про перехід на 3-тю групу єдиного податку з 01.04.2012р., остання за наслідками проведеної документальної перевірки була переведена на загальну систему оподаткування саме з 01.04.2012р.

Окрім цього, позивачка у позовній заяві посилається на те, що порушила підпункт 2 п. 293.4 ст. 293 ПК України, оскільки перебуваючи у другій групі платників єдиного податку та надаючи послуги з прання білизни юридичній особі, а саме відділу охорони здоров'я Іршавської РДА здійснювала господарську діяльність та отримала дохід від провадження діяльності, не зазначеної у свідоцтві платника єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи.

Однак з даним твердженням позивачки суд не погоджується, виходячи з наступного.

В Акті перевірки (арк. 10 акту перевірки) чітко зазначено, що в порушення п. 291.4 ст. 291 ПК України ФОП ОСОБА_1 протягом 2012 року надавала послуги по пранню білизни Відділу охорони здоров'я Іршавської РДА, тобто надавала послуги, як вже було встановлено судом, саме юридичній особі.

Згідно з п. 2 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України зазначено, що норми підпункту 2 пункту 293.4 статті 293 та підпункту 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України у 2012 році не застосовуються.

Таким чином, безпідставним є твердження позивачки про те, що вона нібито порушила пп. 2 п. 293.4 ст. 293 ПК України, яким передбачено, що ставка єдиного податку встановлюється для платників першої-третьої груп у розмірі 15 % до доходу, отриманого від провадження дільяності, не зазначеної у свідоцтві платника єдиного податку, віднесеного до першої або другої груп.

Разом з тим, позивачка здійснювала дільність по наданню послуг прання білизни, про що, відповідно було зазначено в Свідоцтвах єдиного податку.

Відтак, з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. ФОП ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку дільність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (єдиний податок - ІІ група) у відповідності до вимог розділу ХІV ПК України.

Відповідно до поданої заяви на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку звітності на 2012 рік (зареєстрована в канцелярії Ужгородської ОДПІ від 16.01.2012р. за № 876/М), ФОП ОСОБА_1 було продовжено Свідоцтво єдиного податку на 2012 рік серії З №387991 з 01.01.2012р. на 2 групі за ставкою податку 20% розміру мінімальної заробітної плати, за видами діяльності: 93.01 "прання, хімчистка та фарбування", 52.1 "роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах", 52.42 "роздрібна торгівля одягом", 52.6 "роздрібна торгівля поза магазинами".

З 01.06.2012р. Ужгородською ОДПІ ФОП ОСОБА_1 було видано Свідоцтво єдиного податку на 2012 рік серії НОМЕР_4 з 01.06.2012р. на 2 групі за ставкою податку 20% розміру мінімальної заробітної плати, за видами діяльності: 93.01 "прання, хімчистка та фарбування", 52.1 "роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах", 52.42 "роздрібна торгівля одягом", 52.6 "роздрібна торгівля поза магазинами".

Отже, дія підпункту 2 п. 293.4 ст. 293 ПК України, норми якого у 2012 році не застосовувались, жодним чином не може стосуватися порушень допущених позивачкою, а саме порушення п. 291.4 ст. 294 ПК України.

Окрім цього, позивачка зазначала, що податковий орган неправомірно застосував щодо неї штрафні санкції по податковому повідомленню-рішенню.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм» від 24.05.2012р. № 4834-VІ пункт 7 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України доповнено абзацом другим, яким передбачено виключні випадки незастосування штрафних санкцій до платників податків єдиного податку за допущені у 2012 році порушення.

Зокрема, абз. 2 п. 7 підрозділом 10 розділом ХХ ПК України встановлено, що штрафні санкції до платників єдиного податку за порушення у 2012 році порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій платника єдиного податку та повноти сплати сум єдиного податку платниками не застосовуються.

Тобто, нормами Податкового кодексу передбачено звільнення від відповідальності платників єдиного податку за вчинені у 2012 році такі порушення:

- порядку обчислення єдиного податку;

- правильності заповнення податкових декларацій платника єдиного податку;

- повноти сплати сум єдиного податку.

Окрім цього, суд звертає увагу на наступне.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.11.2014 року у справі № 807/523/14 (головуючий суддя - Микуляк П.П.) у задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Закарпатській області; Головного державного податкового ревізора інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Ужгородської ОДПІ Головного управління Міндоходів Орел Юрія Володимировича про визнання незаконними дій, визнання незаконними та скасування податкових повідомлень - рішень від 21.05.2013 року № 31/17-2/НОМЕР_1, № 32/17-2/НОМЕР_1, № 33/17-2/НОМЕР_1 відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року в справі № 807/523/14 - залишено без змін (а.с.43-46).

Рішення суду набрало законної сили 9 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зокрема, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у І кварталі 2012 року порушила вимоги пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України та з 01.04.2012 року підлягала оподаткуванню на умовах загальної системи оподаткування.

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин): податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої групи є календарний рік.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої-четвертої групи є календарний квартал.

У відповідності до п. 5 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України: у зв'язку з набранням чинності цим Кодексом штрафні санкції, які можуть бути накладені на платників податків за порушення нормативних актів Кабінету Міністрів України, центрального контролюючого органу, положень, прямо передбачених цим Кодексом, починають застосовуватися до таких платників податків за наслідками податкового періоду, наступного за податковим періодом, протягом якого такі акти були введені в дію.

Оскільки судом було встановлено, що протягом І кварталу 2012 року (тобто з 01.01.2012р. по 31.03.2012р.) позивачка одержала дохід, отриманий від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, тобто дохід від надання послуг юридичній особі, а також той факт, що згідно вимог ст. 298 ПК України повинна була перейти на 3-тю групу єдиного податку або на загальну систему оподаткування, відповідачем правомірно застосовано штрафну (фінансову санкцію) щодо позивачки у розмірі 3076,50 грн., що додатково підтверджується розрахунокм штрафної санкції по єдиному податку до податкового повідомлення-рішення № 30/17-2/НОМЕР_1 від 21.05.2013р. (а.с.86).

Таким чином, твердження позивачки про те, що штрафні санкції щодо неї могли бути застосовані тільки в тому випадку, якщо б порушення були допущені нею у ІІ кварталі (тобто з 01.04.2012р. по 31.06.2012р.) є безпідставними та такими, що не грунтуються на нормах законодавства.

Отже, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 21.05.2013 року № 30/17-2/НОМЕР_1, яким донараховано єдиний податок у розмірі 12306,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову санкцію) у розмірі 3076,50 грн. винесене з дотриманням норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Отже, беручи до уваги надані сторонами докази по справі та враховуючи положення ч. 2 ст. 71 КАС України, в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності обов'язок щодо доказування покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 21.05.2013р. № 30/17-2/НОМЕР_1.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №30/17-2/НОМЕР_1 від 21.05.2013 року - відмовити.

2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 05.04.2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.04.2016 року.