Справа № 802/4082/15-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4082/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

06 квітня 2016 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Волошенюк Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, наказом Вінницької ОДПІ ГУ ДФС Вінницької області №143 від 02 грудня 2014 року призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1), з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти, а також дотримання валютного та іншого законодавства.

25 грудня 2015 року за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки складено акт №358/02-28-17-01/НОМЕР_1 (а.с.8-10).

В ході перевірки виявлено порушення правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу платника податків - фізичної особи відображеного в податковій декларації, встановлено заниження доходу за 2011 рік в сумі 185425,93грн., чим порушено пп. "Д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 та ст. 176 Податкового кодексу України.

Вказані обставини слугували підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 06 лютого 2015 про сплату грошового зобов'язання з яких 31334 грн. 21 коп. основного платежу та 7833 грн. 55 коп. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.11).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем занижено оподатковуваний дохід, отриманий у вигляді додаткового блага (анулювання банком частини боргу).

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

При вирішенні даного спору, колегія суддів враховує норми Податкового кодексу України та зазначає, що згідно пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

За правилами абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов:

а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням;

б) повідомлення платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу;

в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

В свою чергу, в силу підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пунктом 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що сума прощеного (анульованого) боргу є доходом особи, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб в порядку пункту 167.1 статті і пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України лише в частині суми прощеного (анульованого) боргу за тілом кредита.

Згідно з актом перевірки №358/02-28-17-01/НОМЕР_1 від 25 грудня 2014 року ОСОБА_4 в 2011 році мав взаємовідносини з ПАТ "Украсиббанк" від якого отримав дохід як додаткове благо, що включається до загального річного оподатковуваного доходу.

В ході проведення доперевірочного аналізу відповідачем було направлено до ПАТ "Украсиббанк" запит про підтвердження отриманих від платника податків відомостей стосовно відносин з контрагентом за №24693/260/1701 від 29 жовтня 2014 року.

На вищевказаний запит ПАТ "Укрсиббанк" надано відповідь №10-21/43348 від 13 листопада 2014 року відповідно до якої сума додаткового блага (прощеного боргу) фізичної особи ОСОБА_4 складає 185425 грн. 93 грн.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що сума анулювання кредитної заборгованості позивача станом на 29 грудня 2011 року становить 147808 грн. 70 коп., що підтверджуються повідомленням про анулювання боргу (а.с.12, 124).

Таким чином, відповідачем не вірно визначено суму прощеного боргу, з якої необхідно було нараховувати податок.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок відповідача про отримання позивачем доходу в сумі 185425 грн. 93 коп. є хибним, оскільки ПАТ "Укрсиббанк" повідомляв позивача про анулювання боргу в сумі 147808 грн. 70 коп., що також підтверджено додатковими доказами під час апеляційного розгляду справи.

Різницю в сумі 7617 грн. 23 коп. складає розмір застосованих штрафних санкцій, що підтверджується зібраними по справі доказами.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сказана сума не є додатковим благом.

Згідно з розрахунком податкових зобов'язань ОСОБА_4, наданого відповідачем під час судового засідання, виходячи з суми 147808 грн. 70 коп., сума грошового зобов'язання за основним платежем складає 24939 грн. 28 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6234 грн. 82 коп. за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Представник позивача підтвердив правильність розрахунку відповідача з урахуванням суми отриманого позивачем до додаткового блага у розмірі 147808 грн. 70 коп.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 06 лютого 2015 року підлягає скасуванню в частині основного платежу на суму 6394 грн. 93 коп. (= 31394 грн. 21 коп. - 24939 грн. 28 коп.) та штрафної санкції на суму 1598 грн. 73 коп. (= 7833 грн. 55 коп. - 6234 грн. 82 коп.)

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні спору суд І інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу про скасування оскаржуваного рішення слід задовольнити частково з прийняттям нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на користь позивача витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № від 06 лютого 2015 року щодо збільшення грошового зобов'язання ОСОБА_4 по податку на доходи фізичних осіб в частині основного платежу на суму 6394 грн. 93 коп. та штрафної санкції на суму 1598 грн. 73 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на корить ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області 107 грн. 18 коп. судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 квітня 2016 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.