Справа № 2-а-671/09/1512
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2011 р.Справа № 2-а-671/09/1512

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про стягнення недоплаченої державної допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання відмови безпідставною, зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з 2007 по грудень 2008 року в розмірі 2601 грн. 30 коп., відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на користь ОСОБА_4 невиплачену державну соціальну допомогу за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року у розмірі 1391 грн. 14 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" не застосовується для розрахунку вказаного підвищення, а також на те, що підвищення до пенсії позивача здійснюється на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що позивач має статус дитини війни та згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має право на щомісячне підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Вищезазначені обставини не оспорювались в суді першої інстанції та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Отже відповідно до положень вказаного закону пенсія позивача повинна виплачуватись із збільшенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Проте враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач дізналась про належні йому виплати як "дитині війни" та про порушення прав після висвітлення подій у пресі у звязку з ухваленням відповідного рішення Конституційним Судом України 09 липня 2007 року. Разом з тим позивач звернулась до суду з проханням відновити пропущений строк звернення до суду тільки 20 березня 2009 року, тобто наполягала на його застосуванні та відповідному поновленні.

Доводи позивача щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, враховуючи, що позов подано 20 березня 2009 року, то, відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, у задоволені позовних вимог у період до 20 березня 2008 року суд мав відмовити.

Відповідно до п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно яких дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 вищезазначені положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Таким чином, позов належало задовольнити у період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що адміністративний суд може лише визнавати дії субєктів владних повноважень протиправними та покласти обовязок на відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону за відповідний рік, і не є уповноваженим органом проводити розрахунок суми заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосовані норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 197; ст. 198; ст. 202; ст. 205; ст. 207; ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2009 року скасувати.

Постановити нову постанову, якою позов ОСОБА_4 задовольнити частково .

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_4 недоплаченої соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період часу з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням виплаченої щомісячної грошової державної соціальної допомоги.

В решті інших позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3