Справа № 804/10747/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2016 рокусправа № 804/10747/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Панченко О.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.07.2015 року № 910-15, № 911-15 та № 912-15.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно нарахував грошове зобов'язання з орендної плати за землю комунальної власності за період з 2014-2015 роки, оскільки умовами договорів оренди землі передбачено сплату позивачем орендної плати у розмірі, який є значно меншим ніж вказаний у оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях, на період дії договорів оренди. Одночасно позивач зазначає про те, що податковий орган не у спосіб передбачений Податковим кодексом України визначив грошове зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, оскільки позивач орендує земельну ділянку як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець, а тому відповідач повинен був направити позивачу податкове повідомлення-рішення згідно п.286.5 ст.286 ПК України. Суб'єкт владних повноважень, який не є учасником договору оренди земельної ділянки, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема, стежити що б такі умови не суперечили інтересам суспільства. Отже, податковий орган самостійної не може визначати умови договору оренди земельної ділянки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 30.07.2015 року № 911-15.

Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 30.07.2015 року № 910-15 в сумі орендної плати у розмірі 1 476,97 грн. та в частині встановленого строку сплати грошового зобов'язання з орендної плати за землю.

Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 30.07.2015 року № 912-15 в сумі орендної плати у розмірі 2 435,36 грн. та в частині встановленого граничного строку сплати грошового зобов'язання з орендної плати за землю.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що грошове зобов'язання у оскаржуваних повідомленнях-рішеннях по суті розраховано вірно, а тому не можуть слугувати достатньою підставою для їх скасування порушення строку винесення податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивачем та відповідачем подані апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд першої інстанції зобов'язав відповідача надати інформацію та документальне підтвердження про нормативну грошову оцінку орендованих позивачем земельних ділянок, яка використовувалася для нарахування орендної плати. Однак відповідачем не було своєчасно надано таку інформацію. При цьому, інформація, викладена в листі Держкомзема не оформлена як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель; стосується 2013 року замість 2014 та 2015 років та не може вважатися інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та не може розглядатися як належний доказ.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу, згідно якої податковий орган просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що підставою для нарахування орендної плати на земельну ділянку є договір оренди. В силу п. 289.1 ПКУ для визначення розміру податку орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Позивач є орендарем земельних ділянок по АДРЕСА_1. На виконання вимог ПКУ податковим органом винесено ППР від 08.05.2015 року №104-15. Після отримання від Держземагенства інформації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та прав на неї (Лист Держземагенства «Про надання інформації» від 29.07.2015 року) було встановлено факт неправильного розміру податкових зобов'язань, у зв'язку з чим ППР від 08.05.2015 року №104-15 - відкликано в порядку п. 60.1.2 ПКУ, та винесені ППР від 30.07.2015 року № 910-15, № 911-15 та № 912-15.

У судовому засіданні позивач та представник позивача (кожен окремо) підтримали доводи своєї апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Також позивач зазначила, що вона 1939 року народження, має невелику пенсію, Податковими повідомленнями-рішеннями від 30.07.2015 року на неї покладено грошове зобов'язання що дорівнює 30тис. грн., що не відповідає її невеликій пенсії, таку суму вона сплатити не може; зазначені земельні ділянки вона ніяким чином не використовує, просто привела їх до ладу, бо вони знаходяться поряд з її будинком та були занедбані. Проти апеляційної скарги відповідача позивач та представник позивача заперечили. Зазначили також, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті без врахування грошової оцінки земель.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач орендує земельні ділянки комунальної власності площами 0,0753 га та 0,0712 га за адресою: АДРЕСА_1 згідно Договорів оренди землі від 04.02.2005 року та 10.12.2009 року на строк 15 років та 20 років відповідно. Вказані договори зареєстровано у в книзі запису державної реєстрації договорів оренди землі та у Державному реєстрі земель.

У п.4.1 договору оренди землі від 04.02.2005 року сторони встановили, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі у розмірі 0,03 відсотки від нормативної грошової оцінки та дорівнює сумі земельного податку. У матеріалах справи міститься письмові зобов'язання позивача від 15.05.2007 року, у яких останній погодився при визначенні орендної плати використовувати ставку 0,03 відсотки від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки.

У п.4.1 договору оренди землі від 10.12.2009 року сторони встановили, що річна орендна плата за землю ділянку встановлюється у грошовій формі у розмірі мінімальної ставки орендної плати, встановленої Законом України "Про оренду землі", Закону України "Про плату за землю", Податкового кодексу України.

Також сторони у вказаних вище договорах погодились на те, що зміна нормативної грошової оцінки орендованих земельних ділянок та її індексація проводяться без внесення змін до договору оренди землі. Судом першої інстанції також встановлено, що позивач сплачував орендну плату у відповідності до умов договорів оренди земельних ділянок.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що згідно правової позиції ВСУ (від 02.12.2014 року, справа №21-274а14), з набранням чинності Податковим Кодексом України річний розмір орендної плати на земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп. 288.5.1 ст. 288 ПКУ та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, виходячи з принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2. ст.. 5 ПКУ, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 ст. 288 ПКУ.

Отже, починаючи з 01.01.2011 року платник податків повинен сплачувати орендну плату відповідно до вимог ПКУ в т.ч. і до моменту внесення відповідних змін в договір оренди земельної діяльності.

Натомість, за інших обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позов підлягає задоволенню, зокрема з підстави винесення податкових повідомлень-рішень від 30.07.2015 року без врахування довідки (інформації) про нормативну грошову оцінку.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що на час винесення податкових повідомлень рішень від 30.07.2015 року № 910-15, № 911-15 та № 912-15 податковий орган користувався документом, який підтверджував нормативну грошову оцінку зазначених земельних ділянок. Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції без відповідних документальних підтверджень, а саме довідки (інформації) про нормативну грошову оцінку) такі податкові повідомлення рішення 30.07.2015 року винесені передчасно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною 4 статті 21 Законом України "Про оренду землі" № 161-ХІV встановлено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України у пункті 288.5.1 ст. 288, з урахуванням Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» N 1166-VII, від 27.03.2014, визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

При цьому, в силу п.286.1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Грошові зобов'язання, які визначені у оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях стосуються періоду 2014 та 2015 роки.

Матеріали справи містять копію довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 255 від 20.01.2005 року, натомість вона не стосується земельних правовідносин періоду 2014 та 2015 років (а.с. 45).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач, як контролюючий орган звертався з запитом до Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин для з'ясування нормативної грошової оцінки земельних ділянок періоду 2014 та 2015 років.

Також матеріали справи не містять даних державного земельного кадастру періоду 2014 та 2015 років щодо грошової оцінки земельних ділянок, які мали бути надані податковому органу на час винесення податкових повідомлень-рішень від 30.07.2015 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданої Управлінням Дерржземагенства (а.с. 110 зв.сторона-112), на вимогу суду першої інстанції, натомість, вони датовані лише 30.09.2015 року, після прийняття податкових повідомлень-рішень від 30.07.2015 року, отже не могли використовуватися податковим органом при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 30.07.2015 року.

Слід зазначити, що податковий орган , як суб'єкт владних повноважень, має діяти у відповідності до норм законодавства. Однак, в даному випадку, податковий орган, приймаючи податкові повідомлення-рішення від 30.07.2015 року порушив п.286.1 ст. 286 ПК України, яким контролюючому органу визначено здійснити певні дії, а саме, звернутися за запитом до Центрального органу виконавчої влади. Однак, контролюючий орган не звернувся за запитом до Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин для з'ясування нормативної грошової оцінки земельних ділянок періоду 2014 та 2015 років. Отже, винесені податкові повідомлення-рішення від 30.07.2015 року є такими, що не ґрунтуються на даних Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок періоду 2014 та 2015 років, у зв'язку з чим, підлягають скасуванню.

Неналежне виконання посадовими особами відповідача своїх обов'язків в частині не отримання повної та своєчасної інформації стосовно нормативної грошової оцінки земельної ділянки, необхідної для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, не являється підставою для донарахування платнику податків грошових зобов'язань.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, в силу ст. 58 ПКУ до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій. Натомість, матеріали справи не містить такого розрахунку. Отже, податковим органом порушена іще одна норма Податкового кодексу України, яка дає підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Слід також зазначити, що в силу п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. Натомість згідно матеріалів справи оскаржувані податкові повідомлення рішення датовані після 01.07.2015 року, а саме 30.07.2015, отже податкові повідомлення рішення, що стосуються 2014 року надані позивачу з порушенням строку, встановленого п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України - більше року; а податкове повідомлення-рішення, що стосується 2015 року надані позивачу з порушенням строку, встановленого п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України, а саме, після 01.07.2015 року при нормі подати таке податкове повідомлення-рішення до 1 липня поточного року.

Це третє порушення податковим органом норм Податкового кодексу України щодо даних правовідносин. При цьому, в силу ст. 54.3.3 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань є контролюючий орган. Однак, контролюючий орган не виконав свого зобов'язання в строк передбачений Податковим кодексом України, а саме п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України (в строк до 1 липня поточного року).

Слід зазначити, що колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності визначення 10-ти денного строку спали грошового зобов'язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні №910-15 від 30.07.2015 року. Так, в силу п.287.5. ст. 287 Податкового кодексу України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Натомість, податковий орган в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях визначив строк сплати 10 днів, що є порушенням зазначеної норми Податкового кодексу України.

Оскільки суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, що мають значення для розгляду справи, що є підставою для скасування судового рішення, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись п. 3 ч.1. ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - скасувати.

Позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення, винесені Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 910-15 від 30.07.2015 року, № 911-15 від 30.07.2015 року та № 912-15 від 30.07.2015 року.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2009,70 грн. (дві тисячі дев'ять гривень 70 копійок) за реквізитами:

отримувач коштів УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989274; банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ; код банку отримувача (МФО) 805012; рахунок отримувача 1004; код класифікації доходів бюджету22030101; призначення платежу *;101;39857263(код клієнта за ЄДРПОУ); Судовий збір, за апеляційною скаргою ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області), Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: О.В. Юхименко