Справа № 196/882/13-а (2-а/196/29/2015)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2016 рокусправа № 196/882/13-а (2-а/196/29/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2, відділ Держземагенства у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який неодноразово змінював і уточнював та в якому просив:

1. визнати дії Китайгородської сільської ради з надання ОСОБА_2 технічної документації на приватизацію земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 незаконними;

2. визнати приватизацію земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 ОСОБА_2 незаконною;

3. скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 с кадастровим номером НОМЕР_2, виданий ОСОБА_2 та скасувати його реєстрацію в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на №000008;

4. скасувати рішення 32 сесії 6 скликання Китайгородської сільської ради №414 32/VІ від 16.04.2013 року в частині: «Надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОЖБ-0,12 га в АДРЕСА_1»;

5. зобов'язати Китайгородську сільську раду відповідно до рішення виконавчого комітету Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року: «Надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОЖБ - 0,25 га в АДРЕСА_1»;

6. скасувати рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині скасування рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року;

7. скасувати рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині вважати рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року таким, що втратило чинність.

8. визнати технічний паспорт реєстровий номер 53 ки 1 від 12.06.2008 року на житловий будинок по АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_2 не дійсним і скасувати;

9. визнати договір дарування №378637 від 9 липня 2008 року житлового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 своєму синові ОСОБА_3 не дійсним і скасувати;

10. визнати технічну документацію на приватизаційну земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 не дійсною і скасувати;

11. визнати довіреність на ОСОБА_3 реєстровий №47 від 01.10.2013року не дійсною і скасувати;

12. скасувати рішення позачергової 49 сесії 6 скликання №729-49VI від 23.09.2014 року в частині: « 4.Надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОЖБ орієнтованою площею 0,25 га в АДРЕСА_1».

13. покласти компенсацію за недополучений врожай у розмірі 15 000 грн. на відповідача.

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 р. ОСОБА_1 відмовлено повністю в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись незаконність постанови суду першої інстанції, просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання технічного паспорту, реєстровий номер 53ки1 від 12.06.2008 року на житловий будинок по АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_2 не дійсним і його скасування; визнання договору дарування №378637 від 09 липня 2008 року житлового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 своєму синові ОСОБА_3 недійсним і його скасування; визнання довіреності на ОСОБА_3 реєстровий №47 від 01.10.2013 року недійсною і її скасування.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 15.12.1999 року №371 затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок та передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки. Із них під існуючим житловим будинком та погосподарськими спорудами 0,25га, для ведення особистого підсобного господарства в с. Китайгород. Згідно доданого списку ОСОБА_1 виділено земельну ділянку в розмірі 0,25га для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1.

Рішенням Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 11.02.2010 року №1160 вирішено: надати дозвіл на розробку технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки для ОБЖ площею 0,12га по АДРЕСА_1, ОСОБА_1; вважати площу 0,25га, яка зазначена в рішенні виконкому № 371 від 15.12.1999 року технічною помилкою, так, як земельна ділянка при написанні заяви не перемірялася землевпорядником.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року у справі №2а-11/11скасовано рішення Китайгородської сільської ради№1160 від 11.02.2010 року в частині надання дозволу на розробку технічної документації щодо передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ОЖБ площею 0,12га по АДРЕСА_1, та вважати площу 0,25га, яка зазначена у рішенні виконкому №371 від 15.12.1999р. технічною помилкою, так як земельна ділянка при написанні заяви не перемірялась землевпорядником.

Рішенням Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 16.04.2013 року №414А «Про відміну рішення виконкому №371 від 15.12.1999 року» вирішено скасувати рішення виконкому №371 від 19.12.1999 року та вважати рішення №371 від 15.12.1999 року таким, що втратило чинність.

Одночасно, рішенням Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 16.04.2013 року №414 надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОБЖ-0,12га в АДРЕСА_1, а рішенням №729-49VI від 23.09.2014 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОЖБ орієнтованою площею 0,25 га в АДРЕСА_1».

Рішенням Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 18.05.2010 року №1193 надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ОЖБ площею 0,25га та для ведення ОСГ 0,25 га в с.Китайгород по АДРЕСА_2.

Рішенням Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 18.09.2010 року №1245 затверджено технічну документацію із землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку гр. ОСОБА_2 для ОЖБ площею 0,25га та площею 0,25 га для ведення ОСГ в с.Китайгород по АДРЕСА_2.

В подальшому ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2. Відповідно до плану меж цієї земельної ділянки вона межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 в границі точок «А» і «Б».

Приймаючи рішення по суті позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову та повністю відмовив в його задоволенні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, щодо позовних вимог про визнання приватизації земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 ОСОБА_2 незаконною; скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 с кадастровим номером НОМЕР_2, виданого ОСОБА_2 та скасування його реєстрації в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на №000008; визнання технічної документації на приватизаційну земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 не дійсною і її скасування, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Визначені позивачем підстави позову та матеріали справи дають суду апеляційної інстанції можливість дійти висновку, що вимога позивача про визнання незаконною приватизації земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 ОСОБА_2 стосується рішення Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 18.09.2010 року №1245 в частині надання ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га для ведення ОСГ в с.Китайгород по АДРЕСА_2. Вимога позивача щодо скасування державного акту на право власності на земельну ділянку є похідною від цієї вимоги.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

При цьому до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші несприятливі наслідки для прав чи свобод (ст.2, п.1 ч.1 ст.17 КАС України).

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Частина спору у цій справі, що розглядається, стосується права власності фізичної особи на земельну ділянку, яке підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, тобто цивільного права, оскільки скасування цього акту неодмінно призведе до позбавлення ОСОБА_2 права власності.

В той же час, ОСОБА_2 не є і не може бути відповідачем у адміністративній справі щодо її права власності, а отже і використовувати всі процесуальні інструменти для захисту свого майнового права.

Тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо вирішення вказаних позовних вимог в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, суд апеляційної інстанції, з огляду на положення ст. 144-2 КАС України вважає за необхідне врахувати і правову позицією Верховного Суду України (постанови від 04.11.2015р. та від 09.02.2016 р.), відповідно до якої, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Із зазначених підстав не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і вимога позивача про визнання технічної документації на приватизаційну земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 не дійсною та її скасування. Також суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначена вимога позивача не містить обґрунтувань та стосується технічної документації із землеустрою щодо виносу земельної ділянки в натуру ОСОБА_2, а отже за часовим виміром відноситься до часу після передачі ОСОБА_2 земельної ділянки у власність.

Щодо вимог про покладення на відповідача компенсації за недоотриманий врожай у розмірі 15 000грн. суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Тобто, зі змісту наведених норм вбачається, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Між тим, заподіяна позивачу шкода згідно викладених підстав позову пов'язується з протиправними діями посадових осіб відповідача та інших службових та цивільних осіб, пов'язаними з пересуванням його паркану відповідно до рішення відповідача № 1160 від 11.02.2010 року.

Проте, позивачем вимоги щодо визнання зазначених дій протиправними не заявлялися, а отже вимоги про відшкодування шкоди, спричиненої вказаними діями повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вказані обставини суд першої інстанції не врахував та помилково прийняв рішення по суті вказаних вимог, у зв'язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю з роз'ясненням позивачу його права звернення із зазначеними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Щодо позовних вимог про скасування рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині скасування рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року та скасування рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині вважати рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року таким, що втратило чинність, суд апеляційної дійшов висновку щодо їх задоволення, виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, рішенням від 16.04.2013 року Китайгородської сільської ради №414А-32/VI з посиланням на рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду скасовано рішення виконкому №371 від 19.12.1999 року та вирішено вважати рішення №371 від 15.12.1999 р. таким, що втратило чинність.

З тексту цього рішення видно про допущення помилок відповідачем в даті рішення, яке зазначено як скасоване, замість дати 15.12.1999 року вказана дата 19.12.1999 року.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року скасовано рішення Китайгородської сільської ради №1160 від 11.02.2010р., яке за своєю суттю є аналогічне оскаржуваному, оскільки змінює (скасовує) рішення № 371 від 15.12.1999 р.

Ухвалюючи вказане рішення Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд зазначив на недоліки, допущені під час його прийняття, а саме: відсутності перевірки наявної технічної документації, не визначення розміру земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні позивача, не з'ясування впливу обставини позбавлення ОСОБА_4 частини земельної ділянки на розмір земельної ділянки, що виділяється позивачу після спадкування її домоволодіння.

Водночас, при прийнятті оскаржуваного у цій справі рішення №414А-32/VI від 16.04.2013 року встановлені судом апеляційної інстанції у рішенні від 28.02.2013 року недоліки та допущені Китайгородською сільською радою порушення під час прийняття рішення №1160 від 11.02.2010 року, не були усунені та фактично допущені повторно.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення №414А-32/VI від 16.04.2013 року взагалі не містить будь-якого обґрунтування та підстав його прийняття, а посилання на судове рішення не встановлює його правомірність.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо визнання протиправним та скасування рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в цілому.

Щодо позовних вимог про визнання дій Китайгородської сільської ради з надання ОСОБА_2 технічної документації на приватизацію земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 незаконними, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані дії виразилися у прийнятті Китайгородською сільською радою рішення № 1193 від 18.05.2010 року про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ОЖБ площею 0,25га та для ведення ОСГ площею 0,25 га в с.Китайгород по АДРЕСА_2. Отже перевірці підлягає правомірність прийнятого рішення, а не дій відповідача.

Також, позивачем оскаржуються рішення Китайгородської сільської ради №414 32/VІ від 16.04.2013 року щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОЖБ-0,12 га в АДРЕСА_1» та рішення №729-49VI від 23.09.2014 року щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОЖБ орієнтованою площею 0,25 га в АДРЕСА_1».

Щодо вказаних рішень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частинами 2, 3 статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності зі ст. 116, ст. 125, ст. 126 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, з огляду на відсутність встановлених судом підстав для відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, передбачених ст.123 Земельного кодексу України, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Рішення відповідача №414 32/VІ від 16.04.2013 року позивачем не виконувалося, а відповідно наступне рішення №729-49VI від 23.09.2014 року фактично розширило межи попереднього

Під час ухвалення відповідачем зазначених будь-яких порушень діючого законодавства не встановлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне наголосити, що Рішення №414 32/VІ від 16.04.2013 року винесено з врахуванням довідки з обласного архіву щодо рішення засідання правління колгоспу ім. Шевченко Царичанського району, викладене в протоколі № 26 від 26.11.1969 року, про залишення ОСОБА_5, спадкодавцеві позивача, земельної ділянки 0,12 га.

Зазначення в рішенні №729-49VI від 23.09.2014 року орієнтовної площі земельної ділянки відповідає наведеним вище вимогам закону.

Отже, ці позовні вимоги також не підлягають задоволенню з огляду на дотримання відповідачем передбаченого вказаними вище положеннями закону порядку надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою та відсутністю порушення прав позивача.

Позовна вимога про зобов'язання Китайгородської сільської ради відповідно до рішення виконавчого комітету Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року: «Надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОЖБ - 0,25 га в АДРЕСА_1», не підлягає задоволенню, оскільки таке рішення було прийнято Китайгородською сільською радою за №729-49VI від 23.09.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що відшкодуванню підлягають витрати пов'язані з прибуттям до суду з місця проживання у розмірі 242 грн. 36 коп., які підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 р. - скасувати.

Провадження в частині позовних вимог про визнання приватизації земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 ОСОБА_2 незаконною; про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 с кадастровим номером НОМЕР_2, виданого ОСОБА_2 та скасування його реєстрації в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на №000008; про визнання технічної документації на приватизаційну земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 не дійсною і її скасування; про покладення компенсації за недополучений врожай у розмірі 15 000 грн. на Китайгородську сільську раду Царичанського району Дніпропетровської області - закрити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 32 позачергової сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині скасування рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 32 позачергової сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині вважати рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року таким, що втратило чинність.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 242,36 грн. (двісті сорок дві гривні тридцять шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена 06.04.2016 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим