Справа № 821/3879/15-а
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/3879/15-а

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р.

м. Херсон

Справа № 821/3879/15-а

17 год. 41 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Корнієнко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" до Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

встановив:

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12.10.2015 року між фірмою "DAVUT GAYRIMENKUL TARIM INS. TAAH/HAYVANCILIK GIDA YEMCILIK SAN. VE TIC. LTD. STI." ( Туреччина ) (далі - Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" ( Україна ) ( далі - Покупець) уклали контракт № 002/2015-TR, відповідно до умов якого Продавець зобов'язаний постачати, а Покупець прийняти та оплатити свіжі овочі, фрукти, ягоди врожаю 2015-2016 років та інші продукти харчування ( далі - товар ). Товар поставляється автомобільним або морським транспортом на умовах CFR- Скадовськ, CIF- Скадовськ, CFR- Іллічівськ, CIF- Іллічівська редакції Інкотерм-2010, також можливі поставки на інших умовах, що обумовлені в рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну партію товару. На підставі комерційної пропозиції від 12.10.2015 року фірма "DAVUT GAYRIMENKUL TARIM INS. TAAH/HAYVANCILIK GIDA YEMCILIK SAN. VE TIC. LTD. STI." запропонувала товариству з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" співробітництво у виді поставок овочів та фруктів.

Не зважаючи на це, відповідачем прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації.

При цьому відповідач визначив митну вартість товарів за резервним методом, що позивач вважає протиправним, так як подані ним для митного оформлення товарів документи містили всі необхідні дані і не мали розбіжностей або неточностей.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача надала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що адміністративний позов не визнає, в запереченнях вказала, що у зв'язку з виявленими розбіжностями та з спрацюванням автоматизованої системи аналізу та управління ризиків, а саме критерію 106-2 щодо можливого заниження митної вартості товару, були витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів. На запит була надана комерційна пропозиція б/н від 12.10.2015р. Після опрацювання вказаного документа, було встановлено, що відсутні відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

12.10.2015 року було укладено контракт № 002/2015-TR між фірмою "DAVUT GAYRIMENKUL TARIM INS. TAAH/HAYVANCILIK GIDA YEMCILIK SAN. VE TIC. LTD. STI." ( Туреччина ) (далі - Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" ( Україна ). За умовами контракту Продавець 12.10.2015 року було укладено контракт № 002/2015-TR між фірмою "DAVUT GAYRIMENKUL TARIM INS. TAAH/HAYVANCILIK GIDA YEMCILIK SAN. VE TIC. LTD. STI." ( Туреччина ) (далі - Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" ( Україна ). За умовами контракту Продавець зобов'язаний постачати, а Покупець прийняти та оплатити свіжі овочі, фрукти, ягоди врожаю 2015-2016 років та інші продукти харчування ( далі - Товар ). Товар поставляється автомобільним або морським транспортом на умовах CFR- Скадовськ, CIF- Скадовськ, CFR- Іллічівськ, CIF- Іллічівськ редакції Інкотерм-2010, також можливі поставки на інших умовах, що обумовлені в рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну партію товару. зобов'язаний постачати, а Покупець прийняти та оплатити свіжі овочі, фрукти, ягоди врожаю 2015-2016 років та інші продукти харчування ( далі - Товар ). Товар поставляється автомобільним або морським транспортом на умовах CFR- Скадовськ, CIF- Скадовськ, CFR- Іллічівськ, CIF- Іллічівськ редакції Інкотерм-2010, також можливі поставки на інших умовах, що обумовлені в рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну партію товару.

Митну вартість товару позивачем було визначено із застосуванням ч.1 ст. 57 МКУ. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну було здійснено за допомогою основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами перевірки поданих документів митний орган прийшов до висновку про наявність у них розбіжностей, а саме в інвойсі №173752 від 02.12.2015р. відсутнє посилання на контракт. Відповідно до контракту попередній асортимент, кількість і вартість товару, обговорюється в специфікаціях, які являються невід'ємною частиною цього контракту. Специфікація до оформлення не подавалася.

У зв'язку з цим відповідачем 11.12.2015р. позивачу висунута вимога щодо необхідності надання підтверджуючих складові митної вартості документів, в якості яких відповідач визначив виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або за власним бажанням подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості..

Позивачем надано комерційну пропозицію від 12.10.2015 р., інших документів не було змоги надати.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно ст. 257 цього Кодексу декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати).

Відповідно до частин 1-3, 6 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із статтею 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має, зокрема, містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування наведених норм Митного кодексу України викладений у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа №21-127а15) та від 30 червня 2015 року (справа №21-591а15).

Суд також зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити за правилами ст.94 КАС України, відповідно до якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Присудити здійснені товариством з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" судові витрати у розмірі 1218 (тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської митниці ДФС.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06 квітня 2016 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 5.2.2