Справа № 812/1577/15
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року справа №812/1577/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Жаботинської С.В. за участі секретаря судового засідання Борисова А.А., позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів за довіреностями Горбенка Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 р. у справі № 812/1577/15 (головуючий І інстанції Ковальова Т.І.) за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України, в якому з урахуванням уточнення, просив: визнати противоправним та скасувати Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2014 року № 2075 о/с в частині, що стосується звільнення з органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Перевальського районного відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області; визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 17.10.2014 року №330 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Перевальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області; поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді слідчого слідчого відділу Перевальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області; стягнути з Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на користь позивача середній заробіток за період липень, серпень, вересень та 17 днів жовтня 2014 року (а.с.71-74).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року відмовлено в задоволені позову (а.с.164-169).

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. В скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи (а.с.178-182).

Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що відповідачами в порушення вимог Дисциплінарного статуту, затверджено висновок службового розслідування без відібрання пояснень у позивача та без складення акту про відмову в надані пояснень. Крім того, позивача не ознайомлено з наказом про звільнення. Також, у скарзі зазначено, що відповідачем у порушення Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» 15 вересня 1999 року № 1045-XIV, позивача, який є атестованим працівником органів внутрішніх справ та членом виборного профспілкового органу, звільнено без попередньої згоди виборного профспілкового органу, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки.

Позивач у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, з мотивів її безпідставності та відповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, та дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 працював в органах внутрішніх справ, мав звання старшого лейтенанта міліції.

Станом на жовтень 2014 року позивач обіймав посаду слідчого слідчого відділу Перевальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, що підтверджується копією посвідчення та наказу Перевальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 26.03.2013 року № 99 о/с.

Комісією МВС України складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВСУ в Луганській області від 01.10.2014 року, який 01.10.2014 року затверджено міністром внутрішніх справ України ОСОБА_2 (а.с.127-136).

У висновку зазначено, що 19.05.2014 року після захоплення адміністративної будівлі ГУ МВС України у Луганській області незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» тимчасовим місцем дислокації Головного управління МВС України у Луганській області було визначено м. Сватово Луганської області. До міськрайвідділів та галузевих служб ГУ МВС неодноразово було спрямовано службові телеграми щодо необхідності прибуття особового складу до тимчасового місця дислокації Головного управління МВС України у Луганській області для реєстрації та подальшого проходження служби. 04.07.2014 року на офіційному веб-сайті МВС України було розміщено звернення колегії МВС України до особового складу органів та підрозділів Донеччини та Луганщини, згідно якої усіх працівників органів та підрозділів внутрішніх справ ГУ МВС України у Луганській області було зобов`язано прибути до м. Сватово Луганської області для подальшого проходження служби. 31.07.2014 року ГУ МВС було передислоковано до м. Сєвєродонецьк Луганської області. У зв`язку з цим до органів та підрозділів ГУМВС було направлено службову телеграму від 20.08.2014 року № 6/2-17 щодо необхідності прибуття особового складу до м. Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби. До органів та підрозділів ГУ МВС направлено аналогічну службову телеграму від 27.09.2014 року № ВДЗ/2354. При цьому, особовому складу ГУ МВС було вказано на необхідність прибуття за місцем тимчасової дислокації ГУ МВС у м. Сєвєродонецьк до 03.10.2014 року у іншому випадку керівництвом ГУ МВС буде розглянуто питання щодо звільнення з органів внутрішніх справ України за невихід на службу та прогули під час проведення АТО (а.с.128).

Відповідно до вищевказаного висновку, опитаний начальник кадрового забезпечення Перевальського РВ ГУ МВС України в Луганській області ОСОБА_3 пояснила, що деякі працівники районного відділу ГУ МВС України у Луганській області, у тому числі ОСОБА_1 , у порушення вимог статей 1, 2, 7, 8 Дисциплінарного статуту, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), п. 4 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, з серпня 2014 року не виходять на службу, керівництво підрозділу не повідомляють про своє місце знаходження, інформацію про місце перебування не повідомляють (а.с.129).

Відповідно до пункту 178 висновку, за неналежне виконання функціональних обов`язків, порушення дисципліни, статті 65 Конституції України, частиною 3 статті 3, частиною 1 статті 5, статті 10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі Закон № 565-ХІІ) та присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, керуючись статтями 1, 2, 5, 7, 8, 12, 14 Дисциплінарного статуту, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Перевальського РВ ГУМВС. звільнити з органів внутрішніх справ України за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 (далі Положення № 114) (а.с.134).

Згідно пункту 176 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1205 о/с від 10.10.2014 року, за неналежне виконання функціональних обов`язків, порушення дисципліни, статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5, статті 10 Закону № 565-ХІІ та присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Перевальського РВ ГУМВС у Луганській області, звільнити з органів внутрішніх справ України за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення № 114 (а.с.137-155).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 2075 о/с від 10.10.2014 року «По особовому складу», на підставі наказу МВС України від 10.10.2014 року № 1205, відповідно до Положення № 114, звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з поставленням на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення № 114, по Перевальському районному відділу Головного управління МВС України у Луганській області: старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції (а.с.34-37,156).

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 330 о/с від 17.10.2014 року, відповідно до Положення № 114 та на виконання вимог наказів МВС від 10.10.2014 року № 2075 о/с, від 14.10.2014 № 2107 о/с, від 10.10.2014 року № 1204, від 10.10.2014 року № 1205, по Перевальському районному відділу Головного управління МВС України у Луганській області: звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС (з поставленням на військовий облік) за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення № 114, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції (а.с.6,38).

21 вересня 2015 року позивач звернувся до начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України у Луганській області з заявою щодо надання витягу з наказу про його звільнення, а також дублікату трудової книжки та військовий квиток (а.с.97).

Управління кадрового забезпечення ГУ МВС України у Луганській області листом від 17.10.2015 року № 6/2-4716 повідомило позивача, що зроблений запит до Московського районного комісаріату м. Харків щодо підтвердження періоду роботи у період з 10.04.2006 року по 12.04.2010 року, після отримання архівної довідки буде видано дублікат трудової книжки (а.с.98).

04 листопада 2015 року позивач звернувся до начальника ГУ МВС у Луганській області з заявою про ознайомлення з матеріалами службового розслідування, а також наказу ГУ МВС у Луганській області від 17.10.2014 року № 330 о/с (а.с.7).

Управління кадрового забезпечення ГУ МВС України у Луганській області листом від 05.11.2015 року № 6/2-4807 «Про надання інформації», позивачу направлено витяг з наказу ГУ МВС України у Луганській області від 17.10.2014 року № 330 о/с щодо звільнення позивача з ОВС України та повідомлено, що відповідно п. 6.3.5 наказу МВС від 13.03.2013 року № 230 для ознайомлення з матеріалами службового розслідування про звільнення з ОВС України у разі потреби позивач може прибути до ГУ МВС України у Луганській області за адресою: вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк (а.с.100).

12 листопада 2014 року позивач звернувся з рапортом до начальника Департаменту кадрового забезпечення МВС України, в якому зазначив, що неодноразово звертався до Міністерства внутрішніх справи України та у період 2012-2014 роки до керівників структурних підрозділів всіх рівнів ГУМВС України в Луганській області та ХМУ ГУМВС України в Харківській області, щодо переводу для подальшого проходження служби до органів ХМУ ГУМВС України в Харківській області, проте подальшого позитивного результату досягнуто не було. В рапорті також зазначено, що його батьки та його дружина мешкають у м. Харкові, а позивач через службу не має змоги з ними спілкуватись та вести спільне господарство зі своєю дружиною (а.с.103).

27 листопада 2014 року начальник Департаменту кадрового забезпечення МВС України листом № 3/1/1-П-2083 повідомив позивача, що його звернення направлено до ГУМВС України в Харківській області (а.с.104).

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 7 о/с від 07 квітня 2016 року «По особовому складу» внесено зміну до пункту наказу ГУМВС України у Луганській області від 17.10.2014 року № 330 о/с , у частині посади позивача, а саме вважати звільненим з посади слідчого слідчого відділення Перевальського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області.

Позивач, вважаючи зазначені накази про звільнення протиправними, не погоджуючись зі звільненням, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідачів під час проведення службового розслідування та прийнятті спірних наказів.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ за неналежне виконання функціональних обов`язків, порушення дисципліни, статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5, статті 10 Закону № 565-ХІІ та присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту, що полягає в неприбутті позивача у визначений термін до м. Сєвєродонецьк для подальшого проходження служби та прогули, що на думку відповідачів є порушенням дисципліни та тягнене звільнення з органів внутрішніх справ.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, дослідивши правомірність даного звільнення, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі Закон № 565-ХІІ), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Дисциплінарним статутом, у редакціях на час виникнення правовідносин.

Статтею 10 Закону № 565-ХІІ, визначено основні обов`язки міліції. Також, встановлено, що працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Згідно зі статтею 18 Закону № 565-ХІІ, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 р. № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки (п.1 Положення № 114).

Згідно пункту 10 Положення № 114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією України та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до пункту 21 Положення № 114, особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Відповідно до пп. «є» п. 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Дисциплінарного статуту визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом, статтею 7 якого передбачені обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту, визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно з частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту, порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Таким чином, факт скоєння дисциплінарного вчинку підлягає встановленню та повинен бути доведеним, отже, всі обставини скоєння позивачем такого вчинку, мають бути встановлені в процесі проведення службового розслідування, з додержанням вимог законодавства.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка затверджена наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за № 541/23073 (далі - Інструкція № 230), передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до Інструкції № 230, службовою особою органу (підрозділу) внутрішніх справ, якій доручено проведення службового розслідування має бути забезпечене повне, всебічне і об`єктивне дослідження обставин подій, які стали підставою для його призначення, задля чого ця особа наділена повноваженнями, передбаченими підпунктом 6.2.1 Інструкції.

Пунктом 6.2.2. Інструкції № 230 визначені обов`язки виконавця (голови, членів комісії) згідно із якими уповноважені особи Відповідача зобов`язані у тому числі:

- дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування, виявляти та досліджувати причини і умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, готувати пропозиції щодо їх усунення,

- у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов`язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акту.

Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов`язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування.

У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акту.

Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції № 230, особа рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ, стосовно якої проводиться службове розслідування, має, зокрема, право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування (п. 6.3.1); брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення (п. 6.3.2); висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять) (п. 6.3.3); за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України (п. 6.3.5); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України (п. 6.3.6).

Цієї нормою також встановлено заборону затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи, стосовно якої таке проводиться, письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Матеріалами справи не підтверджується повідомлення позивача з боку відповідача про проведення службового розслідування та ознайомлення з його висновками, від позивача не відбирались письмові пояснення з приводу обставин, які стали підставою для проведення службового розслідування, не надано акт про відмову в наданні таких пояснень, позивача не було ознайомлено під підпис із наказом про звільнення, що є порушенням Інструкції № 230 та статті 14 Дисциплінарного статуту.

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи документи щодо повідомлення позивача про необхідність прибуття до м. Сєвєродонецьк для подальшого проходження служби в ОВС, у тому числі за допомогою соціальної мережі, не є свідченням належного повідомлення про проведення службового розслідування.

Відповідно до матеріалів справи, позивач дізнався про звільнення після звернення до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області тільки 17.09.2015 року.

Відповідачами суду будь-яких доказів повідомлення або неможливості повідомлення позивача, у тому числі за допомогою Інтернет мережі, не надано та як вбачається з пояснень представника відповідачів, наданих в судовому засіданні, такі повідомлення взагалі відсутні.

Колегія суддів наголошує, що вищевказані порушення порядку проведення службового розслідування, позбавило позивача права на належний захист своїх законних прав та інтересів відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Також, висновком службового розслідування було встановлено необхідність прибуття осіб за місцем тимчасової дислокації до 03.10.2014 року у іншому випадку буде розглянуто питання щодо звільнення з органів внутрішніх справ України за невихід на службу та прогули під час проведення АТО (а.с.127). Разом з цим, вказаний висновок було складено та затверджено 01.10.2014 року, тобто до спливу встановленого строку, що також вказує на неповне з`ясування обставин підчас проведення розслідування.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, зокрема порушення процедури проведення службового розслідування у частині позбавлення позивача права надати пояснення щодо неможливості вчасно прибути до місця дислокації, вказує на те, що відповідачем безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем дисципліни без поважних на то причин, з урахуванням чого, колегія суддів вважає, що у даному випадку членами комісії порушені вимоги Інструкції № 230 у частині повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин події.

Зазначена правова позиція відповідає позиції Вищого адміністративно суду України викладеній в ухвалах від 06.06.2013 року № К-36811/10, від 05.02.2013 року № К/9991/59526/12 та також відображено в постанові Верховного суду України від 08.09.2015 року № 21-588а14.

Крім того, колегія суддів зазначає, що спірними наказами позивача було звільнено з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Перевальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, проте, як вбачається з копії посвідчення позивача та наказу позивач на час звільнення обіймав посаду слідчого слідчого відділу Перевальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, що також вказує на недотримання відповідачем вимог Інструкції № 230 у частині повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин.

З огляду на викладене, відповідачами, не лише не доведено у відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, що позивачем вчинено дії, які, згідно пп. «є» п. 64 Положення № 114, є підставою для звільнення, але й порушено процедуру проведення службового розслідування, яке покладено в основу звільнення позивача.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що наказ Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2014 року № 2075 о/с в частині звільнення позивача та наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 17.10.2014 року №330 о/с про звільнення позивача є протиправними та підлягають скасуванню, з поновленням позивача на посаді слідчого слідчого відділу Перевальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, яку він займав на момент звільнення.

Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення з Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області середнього заробітку за період липень, серпень, вересень та 17 днів жовтня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок і розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 31.12.2007 року.

Згідно з пунктом 1.6 Інструкції № 499, підставою припинення виплати грошового забезпечення особі рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ є матеріали службового розслідування на підставі мотивованого рапорту безпосереднього керівника про обставини невиходу на службу та наказ начальника органу внутрішніх справ, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції № 499, при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Пунктом 1.18 Інструкції № 499 передбачено, що у разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

За пунктом 2.2.5 Інструкції № 499, у разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджується поясненнями представника відповідача, позивачу не виплачувалось грошове забезпечення з липня 2014 року по день звільнення.

Разом з цим, відповідно до п. 1.6 Інструкції № 499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Колегія суддів зазначає, що позивач проходив службу в Перевальському районному відділі Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, який є самостійною юридичною особою, має відокремлений рахунок та за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не перебуває в процесі припинення.

Тобто, не виплачене грошове забезпечення позивача виплачувалось саме Перевальським районним відділом Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, яке не є стороною у справі, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду залучити в якості відповідача Перевальський районний відділ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, що позбавляє можливості суд розглянути вказані вимоги.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням вимог матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з викладених в постанові підстав, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись статтею 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 р. у справі № 812/1577/15 задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 р. у справі № 812/1577/15 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати противоправним та скасувати Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2014 року № 2075 о/с в частині, що стосується звільнення з органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Перевальського районного відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області.

Визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 17.10.2014 року №330 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Перевальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділу Перевальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст складено та підписано колегією суддів 07 квітня 2016 року.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська