Справа № 804/7361/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 рокусправа № 804/7361/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі № 804/7361/15 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 червня 2015 року звернувся до суду з позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, згідно з яким, просить визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення рішення № від 13 жовтня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення рішення повинно бути скасоване, оскільки висновки відповідача у акті №3131/17-3/НОМЕР_1 від 04 вересня 2014 року (далі - акт перевірки) на підставі якого його було прийнято є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що у відповідності до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1, 179.7 ст.179 Податкового кодексу України позивач зобов'язаний був до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку, відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним та сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації. Невиконання позивачем такого обов'язку обумовило самостійне донарахування податковим органом позивачеві суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною ст. 167 Податкового кодексу України та на підставі, встановленій п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що на виконання обов'язку, встановленого договором про надання споживчого кредиту позивачем було фактично повернуто на рахунок банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту, сторонами по договору фактично було достроково припинено дію договору кредиту на певних умовах. Вказує, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено банківські виписки, в яких чітко відображається з чого саме складається анульована заборгованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №3131/17-3/НОМЕР_1 від 04 вересня 2014 року в якому зроблено висновок про порушення позивачем:

- п.п.16.1.3. п.16.1. ст.16, п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 та п.п.179.1. ст.179 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік;

- «д» п.п.164.2.17 п.164.2. ст. 164, п.п.167.2. ст. 167, п.168.2.1. п.168.2 ст. 168 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік на суму 203857,84 грн. (а.с.11-20).

Згідно з актом перевірки відповідач дійшов висновку, що позивачем не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2013 рік, не задекларований дохід у вигляді анульованої заборгованості у сумі 1200513,19 грн., не утриманий та не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб у розмірі 203857,84 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове-повідомлення рішення № від 13 жовтня 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 203857,84 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 50964,46 грн. (а.с.21).

Правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийняте на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів приходить до висновку, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідно до пп. 14.1.47, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Тобто, визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі або його нарахування.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 квітня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» було вручено під особистий підпис ОСОБА_1 повідомлення про анулювання боргу в порядку абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, згідно з яким останнього повідомлено про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором №0 від 16.07.2007 року у сумі 150195,57 доларів США, що складає 1200513,19 грн. по курсу НБУ станом на 29.04.2013 року та повідомлено про те, що відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є його доходом, отриманим як додаткове благо, та вказано про необхідність сплатити самостійно податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації на доходи фізичних осіб (а.с. 218).

Крім того, ПАТ «УкрСиббанк» в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф.1ДФ) за 2 квартал 2013 року відобразив нарахований та виплачений дохід фізичній особі ОСОБА_1 за ознакою доходу 126 у вигляді анульованої заборгованості у розмірі 1200513,19 грн. за договором кредиту №0 від 16.07.2007 року про що зазначено в акті перевірки (а.с. 15).

При цьому, з наданої ПАТ «УкрСиббанк» суду апеляційної інстанції інформації вбачається, що 29 квітня 2013 року ОСОБА_1 анульовано заборгованість за кредитним договором №0 від 16.07.2007 року у сумі 150195,57 доларів США, яка саме складається з 147031,60 доларів США - сума основного боргу та 3163,97 доларів США - сума списаних процентів, які були нараховані позивачу на підставі умов кредитного договору, як плата за користування кредитом, та які повернуто кредитору не було. Еквівалент курса долара США до гривні (НБУ) дорівнює 7,993 грн. (а.с. 214-215, 22-25).

Тобто, анульована (прощена) заборгованість за кредитним договором, яка складається з суми основного боргу та суми списаних процентів є додатковим благом для позивача і відповідно до вимог Податкового кодексу України підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Виходячи з викладеного, відповідачем доведено правомірність податкового повідомлення-рішення № від 13 жовтня 2014 року (а.с. 21).

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, враховуючи те, що судовий збір за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення дорівнює 5359,20 грн., а ОСОБА_1 було сплачено судовий збір лише у сумі 2810,50 грн., недоплата судового збору становить 2548,70 грн. Отже ця сума підлягає стягненню з позивача до спеціального фонду Державного Бюджету України.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі № 804/7361/15 - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного Бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2548,70 грн.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 08 квітня 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко