Справа № 2а/0370/942/12
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року м. Київ К/800/48005/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2012

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2013

у справі № 2а/0370/942/12 (130051/12/9104)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медео-Захід»

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2013, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 03.02.2012 №.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку позивача у зв'язку з неподанням у встановлені законом терміни на письмовий запит Луцької ОДПІ документального підтвердження формування податкового кредиту та податкового зобов'язання за серпень, листопад, грудень 2010 року, березень, липень 2011 року, за результатами якої складено акт №339/23-3/35594018 від 20.01.2012.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення частини п'ятої статті 203, частин першої, другої статті 215, статті 216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними, по правочинах при придбанні та продажу товарів, робіт, послуг, товари, послуги по вказаних правочинах не були передані в порушення статей 662, 655, 656 ЦК України; встановлено відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, відповідно до частин першої, п'ятої статті 203, частини першої, другої статті 215, статті 228 ЦК України угоди за серпень, листопад, грудень 2010 року, березень, липень 2011 року мають ознаки нікчемності; відповідно до підпункту 14.1.181 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 201.4 - 201.7 статті 201 Податкового кодексу України (ПК України) не підтверджено податкові зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) на суму 859969 грн. 00 коп. за серпень 2010 року, на суму 2406738 грн. 00 коп. за листопад 2010 року, на суму 3082924 грн. 00 коп. за грудень 2010 року, на суму 1202992 грн. 00 коп. за березень 2011 року, на суму 1784777 грн. 00 коп. за липень 2011 року та податковий кредит з ПДВ на суму 857635 грн. 00 коп. за серпень 2010 року, на суму 2386416 грн. 00 коп. за листопад 2010 року, на суму 3062572 грн. 00 коп. за грудень 2010 року, на суму 1197155 грн. 00 коп. за березень 2011 року, на суму 1781759 грн. 00 коп. за липень 2011 року.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.02.2012 № , яким позивачу зменшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 51763 грн.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Медео-Захід» проведено з порушенням вимог пунктів 85.6, 85.7 статті 85 ПК України, відповідачем не доведено, що під час проведення перевірки платником податку на листи-вимоги не надані документи в повному обсязі (договори; документи, що підтверджують транспортування товарів; дані бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення відповідних операцій тощо), оскільки акти про ненадання документів № 37/23-3 від 12.01.2012, № 42/23-3 від 13.01.2012 не відповідають вимогам пункту 85.6 статті 85 ПК України, у зв'язку з чим платник податків був позбавлений можливості скористатися передбаченим пунктом 44.7 статті 44 ПК України правом на подання документів до закінчення перевірки.

Відсутність у позивача первинних документів під час перевірки спростовується показами свідків, які були допитані судом, а також наданими суду копіями первинних документів, про неподання яких вказано в акті перевірки, зокрема, цивільно-правових угод, наказів про прийняття на роботу, договорів оренди складського приміщення, транспортних засобів, суборенди, зберігання, товарно-транспортних накладних.

Висновки податкового органу про відсутність у позивача необхідних умов для ведення господарської діяльності, нездійснення ним господарської діяльності, нікчемний характер правочинів, непідтвердження податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ спростовуються також постановою начальника відділення протидії злочинам в кредитно-фінансовій сфері ОРВ ВПМ Луцької ОДПІ Попко О.В. від 08.02.2012, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно директора ТОВ «Медео-Захід» ОСОБА_3 по факту не підтвердження податкового кредиту та податкових зобов'язань за серпень, листопад, грудень 2010 року, березень, липень 2011 року у зв?язку з відсутністю в його діях складу злочину, оскільки в ході дослідчої перевірки не здобуто жодних даних, які б вказували на безтоварність операцій ТОВ «Медео-Захід», відсутні дані про умисні дії службових осіб товариства, направлених на настання наслідків у вигляді ненадходження до бюджету сум податків.

У розумінні ст. 124 Конституції України та ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 та ст. 212 Кримінального кодексу України, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст. ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Натомість наявність у позивача належно оформлених первинних документів, які були належним чином відображені ним у податковому обліку, відповідачем не спростовано, жодних свідчень того, що спірні угоди та/або їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, у справі не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої та апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права та постановили обґрунтовані рішення, підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун