Справа № 819/251/16
Суддя: Дерех Н.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/251/16

05 квітня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

Головуючої судді Дерех Н.В. , судді Чепенюк О.В. , судді Данилевич Н.А.

при секретарі судового засідання Хребетко І.І.

за участю:

представника відповідача Кабінету

Міністрів України Шпит І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, Апеляційного суду Тернопільської області про зобов'язання проведення перерахунку та виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі позивач, ОСОБА_3.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (надалі КМУ), Державної судової адміністрації України (ДСА України), Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області (далі ГУ Державної казначейської служби України у Тернопільській області), Апеляційного суду Тернопільської області в якому просить:

1.Зобов'язати Державну судову адміністрацію України вжити заходи для перерахування та виплати мені заробітної плати відповідно до положень ст. 144, 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 26.10.2014 року по 29.02.2016 року, в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, з врахуванням п'ятої категорії державного службовця із коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадового окладу працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців надавши бюджетні асигнування на доплату заробітної плати на рахунок апеляційного суду Тернопільської області та нараховувати її;

2.Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби у Тернопільській області перерахувати на рахунок апеляційного суду Тернопільської області для виплати недоплачені грошові кошти;

3.Зобов'язати апеляційний суд Тернопільської області нарахувати та виплатити мені заробітну плату відповідно до положень ст. 144, 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 26.10.2014 року по 29.02.2016 року, в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, з врахуванням п'ятої категорії державного службовця із коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадового окладу працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_3 є державним службовцем із 14 листопада 2005 року, 01.06.2010 року її переведено на посаду помічника судді Апеляційного суду Тернопільської області та присвоєно одинадцятий ранг державного службовця, згідно наказу №23 від 01.06.2010 року. Підпунктом 59 пункту 5 розділу XII Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 26 жовтня 2014 року, частину 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», доповнено абзацом другим такого змісту: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців», норми якої, з набранням чинності 28 березня 2015 року Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», викладено в новій редакції, а саме частина 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кореспондується у ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» того ж змісту, однак, всупереч вищезазначених норм, протиправно не виплачується.

Позивач в судове засідання не прибула, подавши суду письмове клопотання, в якому просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Кабінету Міністрів України в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі, просить відмовити в його задоволенні виходячи з наступного. Урядом України вчинені всі дії на виконання пункту 13 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», в тому числі і щодо приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим законом, відтак бездіяльність у його діях відсутня. Також, щодо зобов'язання Кабінету Міністрів України збільшити видатки та перерахувати їх на рахунок Державної судової адміністрації України в межах положень ст.ст. 144, 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначила, що на Державну судову адміністрацію України, як головного розпорядника бюджетних коштів, покладено обов'язок забезпечити, через процедуру подання бюджетного запиту, виплату заробітної плати працівникам судової влади у відповідності до актів КМУ, якими визначений її розмір.

Представник відповідача Державної судової адміністрації України в судове засідання не прибула, подала суду клопотання про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Просить врахувати, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету України здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом України " Про державний бюджет України". Просила врахувати, що ДСА України не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та вуплату заробітної плати у відповідному розмірі.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби у Тернопільській області в судове засідання не прибув, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В поданих до суду запереченнях у письмовій формі вказав, що просить суд в задоволенні позову відмовити оскільки, працюючи на посаді помічника судді Апеляційного суду Тернопільської області, позивач перебуває у трудових відносинах з Апеляційним судом Тернопільської області, у будь-яких інших трудових відносинах в тому числі з Головним управлінням позивач не перебувала і не перебуває, а отже позовні вимоги стосовно зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби у Тернопільській області перерахувати на рахунок Апеляційного суду Тернопільської області для виплати недоплачені грошові кошти є необґрунтованими. Також вказав, що у розумінні ст.22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів. Тобто, Державна судова адміністрація не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, а саме збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача а тому, може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

Апеляційний суд Тернопільської області прибуття уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неприбуття суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника відповідача Кабінету Міністрів України, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах адміністративної справи суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працює у Апеляційному суді Тернопільської області на посаді помічника судді з 01.06.2010 року. Її посадовий оклад за займаною посадою в період з жовтня 2014 року по 31.08.15 року складав 1218,00 грн., з 01.09.15 р. по 08.09.15 р. складав 1378,00 грн., з 09.09.15 р. по 31.12.15 р. складав 2756,00 грн. та з січня 2016 року і на момент подання адміністративного позову становить 5512,00 грн. що підтверджується копіями довідок Апеляційного суду Тернопільської області від 29.02.2016р. №01-17/18/2016, №041-17/19/2016 та №01-17/20/2016.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Натомість частиною 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 07.07.2010р.) передбачено, що розмір заробітної плати, зокрема, працівників апаратів судів визначається законом.

Водночас відповідно до ст.149 вказаного Закону правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу.

У свою чергу, за змістом ч.7 ст.33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведених правових положень Кабінет Міністрів України затвердив Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів, Схему посадових окладів працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих спеціалізованих судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додатки 44-47 до Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006р. у редакції постанови Кабінету Міністрів України №700 від 12.05.2007р.).

При цьому, відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №482 від 20.05.2009р. коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати, яка, в свою чергу згідно зі ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» становила 1218,00 грн.

З огляду на викладене, особи, які в 2014 році займали посади державних службовців, мали право на посадовий оклад у розмірі 1218,00 грн.

14.10.2014р. був прийнятий Закон України «Про прокуратуру», пунктом 5 Прикінцевих положень якого внесено зміни до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та доповнено її новим абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду; посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Зазначені зміни набрали чинності 26.10.2014р.

Отже, з 26 жовтня 2014 року за працівниками апаратів судів було визнано право на посадові оклади у нових (підвищених) розмірах.

Абзацом же другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк - внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Водночас у Державному бюджеті України були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у таких розмірах, а правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо), не передбачали фінансового механізму реалізації згаданого права.

Абзац другий частин першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру" був прийнятий після прийняття Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік". За загальноприйнятим у праві прийомом із усунення колізій між однопредметними законодавчими актами закон, що прийнятий пізніше, має пріоритет над законом, прийнятим раніше. Відтак, перший із названих Законів має пріоритет над другим. А отже, з огляду на принцип законності (пріоритет закону на підзаконними актами) правові акти, що прийняті на виконання Закону про Державний бюджет України на 2014 рік і суперечать Закону України "Про судоустрій і статус суддів", застосуванню не підлягають.

Таким чином, взявши на себе обов'язок із виплати посадових окладів у підвищених розмірах, але при цьому не внісши необхідних змін до закону про Держаний бюджет, держава допустила недобросовісність. Оскільки у відносинах виконання цього обов'язку державу представляють органи Державної судової адміністрації, то саме вони повинні нести відповідальність від імені держави.

Викладене дозволяє дійти до висновку, що з 26 жовтня 2014 року працівники апаратів судів мають право на посадові оклади у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру".

Виходячи з правової позиції, наведеної в постанові Верховного Суду України від 22.05.2013р. (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 31701325), та висловленої Європейським судом з прав людини в рішенні від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України", це право підлягає реалізації і захисту незважаючи на те, що Законом про Державний бюджет України на 2014 рік видатків на ці потреби не було передбачено.

З 1 січня 2015 року набрали чинності Закон України від 28.12.2014 р. № 79-VIII, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 р. № 2456-VI, і Закон України від 28.12.2014р. № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік", якими встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, Бюджетний кодекс України із змінами і Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" по-іншому врегульовували відносини в частині визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів і, враховуючи, що ці закони були прийняті 28 грудня 2014 року, тобто пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", то вони мають пріоритет у застосуванні.

Проте делеговане Кабінету Міністрів України з 1 січня 2015 року повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів Уряд виконав лише у вересні 2015 року, прийнявши постанову від 02.09.2015р. №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності з 9 вересня 2015 року), якою внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів залежно від місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу) судді місцевого суду.

З 29 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12.02.2015р. №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції.

В абзаці другому частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VIII закріплено аналогічну норму про те, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Наведене положення не передбачає повноважень Кабінету Міністрів України щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апаратів судів.

Підпунктом 2 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

2 березня 2015 року, тобто після прийняття Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", був прийнятий Закон України № 217-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Підпунктом 12 пункту 1 Закону № 217-VIII з абзацу третього пункту 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік було виключено посилання на частину третю статті 69, статтю 129, частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігши при цьому загальне посилання на положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Внісши такі зміни, законодавець фактично повторно прийняв абзац третій пункту 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік, яким Кабінету Міністрів України делеговано право визначати розмір посадових окладів працівників апаратів судів.

Проте Закон України від 02.03.2015 р. № 217-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" набрав чинності з 13 березня 2015 року, а Закон України від 12.02.2015 р. № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" - з 29 березня 2015 року, тому останній із названих законів почав справляти вплив на розмір посадових окладів працівників апаратів судів з урахуванням положення абзацу третього пункту 9 Прикінцевих положень Закону про Державний бюджет України на 2015 рік: розмір окладів визначався безпосередньо Законом України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року розмір посадових окладів працівників апаратів судів мав визначатись відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", а з 29 березня 2015 року по 9 вересня 2015 року - відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Частиною 2 ст. 11 КАС України, визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

На підставі вищезазначеного, виходячи за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про зобов'язання Апеляційного суду Тернопільської області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати позивачу за період з 26.10.2014 та саме по 28.03.2015 включно відповідно до ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по день прийняття судового рішення, відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

Приймаючи рішення по суті позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не заявлено позовних вимог до Кабінету Міністрів України.

Щодо позовних вимог до ДСА України та ГУ Державної казначейської служби у Тернопільській області суд зазначає, що дані позовні вимоги є передчасними, так як вчинення будь-яких дій даними відповідачами можливе лише після здійснення перерахунку заробітної плати позивача Апеляційним судом Тернопільської області з врахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу. Таким чином, суд прийшов до переконання, що ДСА України та ГУ Державної казначейської служби у Тернопільській області станом на день подачі позовної заяви позивачем до адміністративного суду права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_3 не порушено, а тому позовні вимоги стосовно даних відповідачі до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов"язати апеляційний суд Тернопільської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та за період з 29.03.2015 р. по день прийняття судового рішення відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, провівши відповідні відрахування.

3.У решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 08 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

Судді: Чепенюк О.В.

Данилевич Н.А.

копія вірна:

Суддя Дерех Н.В.