Справа № 815/5010/15
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/5010/15

Справа № 815/5010/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Одесі справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство” до Ізмаїльської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши що Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області здійснена планова виїзна документальна перевірка ПрАТ “Українське Дунайське пароплавство” з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р., за результатами якої складено акт перевірки № 283/15-02-22-01/01125821 від 15.06.2015р. Перевіркою встановлено порушення ПрАТ “Українське Дунайське пароплавство” ст.9 Декрету КМУ №15-93 від 19.02.93р. “Про систему валютного дегулювання та валютного контролю”, Указ Президента України від 27.06.1999р. №734/99 “Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від незидентів і застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства”, п.2 ст.16 ДКМУ №15-93 від 19.02.1993р., а також відповідно до Порядку застосування штрафних санкцій, затвердженим Наказом ДПА України від 04.10.1999р. №542 та п.2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого Постановою правління НБУ від 08.02.2000р. №49 в частині недекларування, перекручення звітності про валютні операції та несвоєчасного подання Декларації про валютні цінності, доходи і майно, що належать резиденту України і знаходяться с її межами.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У період з 24.03.2015р. по 29.05.2015р. Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області було проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р. валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014р., за результатами якої складено акт перевірки №283/15-02-22/01125821 від 15.06.2015р.(а.с.53-58)

У ході перевірки було встановлено порушення ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» ст.9 Декрету Кабінету Міністрів №15-93 від 19.02.1993р. «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» щодо недекларування, перекручення звітності про валютні операції та несвоєчасного подання «Декларації про валютні цінності, доходи і майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України №15-93 від 19.02.1993р. валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Крім того, ПрАТ «УДП» у п.13 р.ІІ Декларації не задекларувало вартість товарів (робіт, послуг), імпортованих з оплатою в іноземній валюті: станом на 01.10.2012р. ПрАТ не задекларовано заборгованості по компанії «Rail Cargo Austria» у розмірі 92,00 дол. США.; станом на 01.10.2012р. ПрАТ не задекларовано заборгованості по компанії «Diffu -Therm» у розмірі 267,64 дол. США.

А також Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області при перевірці декларування валютних цінностей та майна встановлено, що ПрАТ «УДП» станом на 01.01.2014р. «Декларації про валютні цінності, доходи і майно, що належить резиденту України і знаходиться за її межами» до СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі подало 09.02.2014р., дата реєстрації в Управлінні НБУ в Одеській області 17.02.2014р. (строк подання декларації 10.02.2014р.); станом на 01.07.2014р. «Декларації про валютні цінності, доходи і майно, що належить резиденту України і знаходиться за її межами» до СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі подало 06.08.2014р., дата реєстрації в Управлінні НБУ в Одеській області 13.08.2014р. (строк подання декларації 11.08.2014р.); станом на 01.10.2014р. «Декларації про валютні цінності, доходи і майно, що належить резиденту України і знаходиться за її межами» до СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі подало 10.11.2014р., дата реєстрації в Управлінні НБУ в Одеській області 28.11.2014р. (строк подання декларації 10.11.2014р.); станом на 01.01.2015р. «Декларації про валютні цінності, доходи і майно, що належить резиденту України і знаходиться за її межами» до СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі подало 09.02.2015р., дата реєстрації в Управлінні НБУ в Одеській області 26.02.2016р. (строк подання декларації 09.02.2015р.).

Представником позивача не заперечувалось, що ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» при декларуванні валютних цінностей та майна здійснені певні порушення, однак наголошував що головним органом валютного контролю в Україні є Національний банк України та відповідно до його компетенції входить встановлення строків подання «Декларації про валютні цінності, доходи і майно, що належить резиденту України і знаходиться за її межами», накладення штрафів за неподання і несвоєчасне подання декларацій та порушення порядку декларування.

З огляду на встановлене порушення зазначених вимог ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993р. №15-93 відповідачем застосовано до ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» штрафні санкції у розмірі 2040,00 грн. на підставі ст.16 зазначеного Декрету Кабінету Міністрів від 19.02.1993р. №15-93.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України.

Згідно з пунктом 2 статті 16 зазначеного Декрету №15-93 за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, до них застосовується штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами.

Відтак, у податкового органу відсутні повноваження на застосування штрафних (фінансових) санкцій, встановлених пунктом 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 р. №15-93, оскільки повноважним органом щодо застосування вказаних санкцій є Національний банк України та підпорядковані йому особи.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.244-2 КАС України щодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, прийнятого за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, та, зокрема, постанову Верховного Суду України від 07.02.2012р. по справі №21-904а10 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Крим Інтеройл” до державної податкової інспекції в м. Керчі Автономної Республіки Крим про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, в якому зазначено, що положення Указу Президента України від 27 червня 1999 року №734/99 “Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства”, яким органи державної податкової служби наділено повноваженнями застосовувати до резидентів і нерезидентів України санкції, передбачені пунктом 2 статті 16 Декрету, не підлягають застосуванню, оскільки, врегульовуючи по-іншому питання, які були врегульовані законом (Декретом, виданим у межах повноважень, наданих Законом України від 18 листопада 1992 року № 2796-XII “Про тимчасове делегування Кабінету Міністрів України повноважень видавати декрети в сфері законодавчого регулювання”), Указ суперечить обмеженням, встановленим пунктом 4 Перехідних положень Конституції України та необґрунтовано створює протиріччя в правовому регулюванні відносин.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст.158-163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» - задовольнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Танцюра