Справа № 804/1942/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

08 квітня 2016 р. Справа № 804/1942/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

05 квітня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного судунадійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, в якій позивач просив скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.09.2010р. Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, якою накладено арешт на Трансформаторну підстанцію №1 (літ. А) загальною площею 48,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Київська, буд. 17, та Трансформаторну підстанцію №3 загальною площею 48,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Харківська, буд. 44.

Перевіривши матеріали вказаної позовної заяви відповідно до вимог частини1 статті 107 КАС України, суд приходить до висновку, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами п.1 ч.2ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позовні вимоги про скасування постанови відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.09.2010р. обґрунтовані тим, що 10.04.2015р. позивач став власником майна: Трансформаторної підстанції №1 (літ. А) загальною площею 48,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Київська, буд. 17, та Трансформаторної підстанції №3 загальною площею 48,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Харківська, буд. 44, власником якого до цього було ТОВ МБК «Україна-Канада».

Оскаржувана постанова була винесена в той час, коли вищевказане майно належало ТОВ МБК «Україна-Канада».

Однак, через чинність цієї постанови станом на теперішній час позивач, як власник означених Трансформаторних підстанцій, позбавлений права належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном.

Таким чином, заявляючи позовні вимоги про скасування постанови відповідача про арешт майна боржника (ТОВ МБК «Україна-Канада») та оголошення заборони на його відчуження від 17.09.2010р.,позивач фактично тим самим просить звільнити з-під арешту це майно та зняти заборону на його відчуження, як новий власник цього майна.

Згідно з частиною другою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з ньогоарешту.

Право власності належить до речових прав та складається з трьох правомочностей: права володіння, права користування та права розпорядження майном, регулювання яких здійснюється актами цивільногозаконодавства.

З огляду на наведене, даний спір носить приватно-правовий характер, оскільки під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття позивачем права власності на спірне майно, у зв'язку із чим зазначені вимоги є приватноправовими та втрачають ознаки публічно-правового спору, оскільки по суті позивач доводить своє право на нерухоме майно та вимагає усунути обставини, що перешкоджають реалізації права власності на спірне майно.

Отже, в даному випадку має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Так, ч.1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

При цьомучастиноюдругою статті 114 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 107, 109, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про скасування постанови.

Роз'яснити позивачу, що з означеними позовними вимогами він може звернутися в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення цих ж осіб до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, згідно ч.5 ст.109 КАС України, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та у строки, визначені ст. 186 КАС України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_1