Справа № 813/2712/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 р. Справа № 876/7171/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівський завод залізобетонних виробів №1» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до Публічного акціонерного товариства «Львівський завод залізобетонних виробів №1» про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області 27.05.2015 року звернулася в суд з адміністративним позовом до ПАТ «Львівський завод залізобетонних виробів №1», в якому просило стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 160 839,27 грн., що знаходяться на рахунках в установах банків та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків, в рахунок погашення податкового боргу на користь Державного бюджету України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з рахунків Публічного акціонерного товариства «Львівський завод залізобетонних виробів №1» на користь бюджету кошти в розмірі 160839,27 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ПАТ «Львівський завод залізобетонних виробів №1» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема суд не дослідив той факт, що позивач надіслав відповідачу податкову вимогу від 30.01.2015 року №36/25 лише на суму 100419,88 грн., а розмір позовних вимог значно більший і становить 160839,27 грн. Також, зазначає, що суд не встановив реальну суму заборгованості відповідача, а саме те, що 26.05.2015 року відповідач оплатив одну складову вимогу позивача в сумі 115,65 грн. як надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ПАТ "Львівський завод залізобетонних виробів №1" має заборгованість по сплаті податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 24533,27 грн., орендної плати з юридичних осіб в розмірі 15167,91 грн., земельного податку з юридичних осіб в розмірі 121022,44 грн. та надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стадіон джерелами в розмірі 115,65 грн.

30.01.2015 року відповідачу виставлено податкову вимогу № 36-25 за узгодженими грошовими зобов'язаннями, яка направлена платнику.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сума податкового зобов'язання є узгодженою та у встановлені строки відповідачем не сплаченою, то така визнається сумою податкового боргу та підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст. 92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

ПК регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Не є спірним питанням факт наявності у ТОВ податкового боргу, а також підстави його виникнення.

Предметом доказування в даній справі є наявність правових підстав для стягнення судом усієї суми податкового боргу відповідача в розмірі 160839,27 грн. з його рахунків.

Згідно з п. 41.5 ст. 41 ПК органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень.

Відповідно до пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 ПК. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, зокрема стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пунктів 95.2 - 95.3 ст. 95 ПК, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 59.5 ст. 59 ПК передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як видно із матеріалів справи, у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу позивачем надсилалась йому податкова вимога від 30.01.2015 №36/25 (а.с.9), яка ним отримана. Однак податковий борг станом на день звернення податкового органу із розглядуваним позовом та розгляду справи судом першої інстанції, був не погашеним в повному обсязі.

Оскільки за відповідачем рахувався податковий борг у розмірі 160839,27 грн., а суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт погашення цього податкового боргу, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що такий борг підлягає погашенню на підставі рішення суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню в примусовому порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що ним 26.05.2015 року оплачено за забруднення навколишнього середовища 177,68 грн.не заслуговують на увагу так, як призначення платежу вказано «за 1 кв. 2015 року», відтак відсутнє підтвердження, що вказана сума містить суму боргу ( 115,65 грн.) за 2014 рік.

Розрахунок боргу проводився станом на 13.05.2015 року і відповідач мав можливість викласти свої заперечення до дня слухання справи.

Щодо інших сум боргу, відповідач всупереч вимогам ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не надало жодних доказів на спростування доводів позивача.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівський завод залізобетонних виробів №1» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі №813/2712/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 12.04.2016 року.