Справа № 739/470/16-а
Суддя: Іващенко А. І.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/470/16-а
Номер провадження 04042016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого- судді Іващенка А.І.

секретарі Худорба Р.Г.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Новгород-Сіверський адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції , третя особа: Управління пенсійного фонду в Новгород-Сіверському районі про визначення незаконними діями державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконними діями державного виконавця та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, в якому, вказуючи на неправомірність дій державного виконавця при виконанні Постанови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у справі №2-А-1887/2009, якою зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (основну та додаткову) з 22.05.2008 року відповідно до ст.. 50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку -6 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність та 50% мінімальної пенсії за віком , що розраховується з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для відповідної категорії населення. Вважає постанову державного виконавця від 25.02.2016 року незаконною у звязку з тим, що вона винесена без належних на те підстав. Державний виконавець не мав права виносити постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з виконанням рішення суду не маючи документів, що підтверджують виплату йому коштів. Рішення суду щодо виплати належної йому пенсії виконано не було, оскільки виплату коштів в повному обсязі не здійснено. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Суд, оцінивши в сукупності надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно постанови Постанови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у справі №2-А-1887/2009, якою зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (основну та додаткову) з 22.05.2008 року відповідно до ст.. 50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку -6 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність та 50% мінімальної пенсії за віком , що розраховується з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для відповідної категорії населення. Згідно ч.1 с. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 08 грудня 2014 року Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу ДВС Новгород-Сіверського РУЮ про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задоволено та постанову про закінчення виконавчого провадження №28547934 від 16 вересня 2011 року винесену заступником начальника ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ ОСОБА_3 визнано протиправною та скасовано. 25.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 13 ч.1 ст.49 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку із непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у визначені законодавством строки. Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Упункті 9 частини третьоїстатті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно дост. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Згідно з ч. 2ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч.ч.1,3,6 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби. Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першоїстатті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначеноЗаконом України "Про виконавче провадження". Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на положенняст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене відповідно до п. 11 ч.1 ст. 49 цього Закону, з підстав, визначених ч. 3 ст. 75 цього Закону виконавче провадження не може бути розпочате знову. Суд вважає, що оскільки, постанова Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2011 року у справі № 2-А-1887, на сьогоднішній день залишається не виконаною; стягувач позбавлений права повторно предявити виконавчий лист до виконання, тобто рішення суду, яке є обовязковим для виконання на всій території України залишається не виконаним; відповідач належних та допустимих доказів, як це передбаченост.. 71 КАС України, на підтвердження своїх запереченьсуду не надав, у зв'язку з чим вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в цій частині в повному обсязі. У ч. ч. 1, 3 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, про що державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про зобов'язання Управління ДВС відновити виконавче провадження ВП № 28547934 та провести виконавчі дії заявлена передчасно, оскільки такі обов'язки на державного виконавця покладено Законом України "Про виконавче провадження", підстав для задоволення позову в цій частині судом не вбачається. Керуючись ст.ст.19,124,129 Конституції України, ст.с. 2,6,7,17,69,71,94,99,104, 105,158,162,163 КАС України суд- П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково. Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, які полягали у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 27746170 від 25.02.2016 року. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 25 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 27746170 з виконання виконавчого листа № 2-А-1887 виданого Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області 02.09.2011 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного адміністративного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її проголошення, для осіб, які не були присутні під час оголошення судового рішення з моменту отриманні копії постанови.

Суддя А.І.Іващенко