Справа № 127/28724/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/28724/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ан О.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

06 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

за участю: секретаря судового засідання: Білоус О.Ю.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Никонюка Олега Валерійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до адмінстративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до адмінстративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення першої інстанції як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги і просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.11.2015 року заступником начальника відділу КП ВМР муніципальна поліція Лавровим А.К., складено відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП з якого вбачається, що остання умисно провела роботи по розкопці траншеї та плануванню земельної ділянки територіальної громади м. Вінниці без будь-яких погоджувальних документів, що призвело до пошкодження кореневої системи фруктових дерев гр.ОСОБА_6 по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного протоколу, головою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради Кириленком М.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №1360 від 19.11.2015 року, про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП-- порушення правил благоустрою території населеного пункту, а саме: 6.13.1 (7, 22), 7.2.11. (12) «Правил благоустрою м. Вінниці».

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач оскаржила її в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова відповідає вимогам законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 7 п.«а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97 від 21.05.1997 року, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» № 2807-4 від 06.09.2005 року (далі Закон № 2807-4) встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

Згідно ст.2 цього ж Закону благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2807-4, система благоустрою населених пунктів включає, крім іншого: 1) управління у сфері благоустрою населених пунктів; 3) організацію благоустрою населених пунктів; 4) стандартизацію і нормування у сфері благоустрою населених пунктів; 6) здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 7) встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно ст.10 Закону № 2807-4, до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, крім іншого: 1) затвердження місцевих програм та заходів благоустрою населених пунктів, забезпечення їх виконання; 9) здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об'єктів тощо; 11) визначення місць стоянок транспортних засобів на об'єктах благоустрою населених пунктів, графіків роботи кладовищ, зовнішнього освітлення та санітарного очищення території, термінів проведення робіт з реконструкції та капітального ремонту об'єктів благоустрою.

Відповідно до ст. 13 Закону № 2807-4, до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобовязані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших субєктів благоустрою населених пунктів (ч.2 ст.17 Закону № 2807-4).

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону № 2807-4, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частиною 4 ст. 20 вказаного Закону передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Так, згідно ч.1 ст. 34 Закону № 2807-4, правила благоустрою території населеного пункту-це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

На виконання вказаних положень закону, рішенням Вінницької міської ради №104 від 01.03.2011 року було затверджено "Правила благоустрою міста Вінниці" (далі - Правила).

Відповідно до п.п. 6.13.1.(7) Правил, на об'єктах благоустрою забороняється встановлювати самовільно тимчасові або постійні огорожі та відгородження.

Разом з тим, згідно із п.п. 6.13.1.(22) вказаних Правил, на об'єктах благоустрою забороняється займати самовільно земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею.

Згідно із п.п. 7.2.11(12) Правил, на об'єктах благоустрою забороняється пошкоджувати зелені насадження будь-яким способом, рвати квіти і ламати дерева та чагарники, витоптувати газони, квітники.

Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи, судом апеляційної інстанції встановлено наступне:

19.11.2015 року заступником начальника відділу КП ВМР Муніципальна поліція Лавриковим А.К., складено протокол про адміністративне правопорушення Серія ОМ № 001526 про те, що ОСОБА_4 порушила вимоги п.п. 6.13.1 (7, 22), 7.2.11. (12) Правил благоустрою м. Вінниці, а саме: усвідомлюючи протиправний характер своєї дії, умисно провела роботи по розкопці траншеї та плануванню земельної ділянки територіальної громади м. Вінниці без будь-яких погоджувальних документів, внаслідок чого призвело до пошкодження кореневої системи фруктових дерев гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1.

Постановою № 1360 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради (далі адміністративна комісія) від 18.12.2015 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 1360 грн. штрафу.

Як вбачається із витягу з кадастрового плану кварталу №459 м.Вінниці, земельна ділянка на якій ОСОБА_4, проводились самовільні роботи, належить до земель загального користування м.Вінниці.

В письмових поясненнях, наданих ОСОБА_4 17.12.2015 року до адміністративної комісії, остання вказала, що не розкопувала траншею, а лише розчищала ліньовку, яка була незаконно засипана громадянкою ОСОБА_6 Аналогічні пояснення викладені позивачем в позовній заяві та підтримані під час розгляду справи в відкритому судовому засіданні судом першої інстанції.

Проте, зазначені доводи позивача спростовуються показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, допитаними судом першої інстанції, які пояснили, що біля 40 років між будинковолодіннями де на даний час проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_4 була канава, що знаходилась на земельній ділянці, яка не належала жодній з них. Згодом, під час проведення будівельних робіт ОСОБА_6 засипала канаву. Наприкінці осені 2015 року ОСОБА_4 трактором, розкопала канаву.

Твердження позивача про те, що при складанні відносно неї протоколу про адміністративне првопорушення, посадовою особою порушено ч.1 ст.256 КУпАП, оскільки протокол було складено без її участі та не роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП, спростовуються фотознімками з зобораженням ОСОБА_4, які були зроблені під час фотофіксації вищезазначеного протоколу та поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які були присутні під час складання протоколу та в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції і пояснили, що при обстеженні місця здійснення позивачем земельних робіт, було виявлено пошкодження кореневої системи фруктових дерев, розташованих на земельний ділянці по АДРЕСА_1, документів на право проведення таких робіт, право власності чи право користування правопорушником не надано. Крім того, остання відмовилася надати будь-які пояснення з приводу вчиненого та підписатись в протоколі, про місце, дату та час розгляду справи її було повідомлено усно.

Суд вважає без підставними посилання позивача на те, що відповідачем було винесено постанову про адміністративне правопорушення з пропуском строку накладення адміністративного стягнення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Слід зазначити, що чинне законодавство не містить нормативного визначення триваючого правопорушення, а відтак для з'ясування характеру діяння з точки зору його продовжуваності в кожному конкретному випадку необхідно аналізувати динаміку спірних правовідносин.

Так, правопорушення вважається триваючим у випадку, коли воно являє собою діяння, що полягає у тривалому, продовжуваному у часі, безперервному, невиконанні суб'єктом установлених законодавством вимог.

При вирішенні питання щодо віднесення того чи іншого правопорушення до триваючого або нетриваючого необхідно розрізняти момент юридичного закінчення правопорушення та момент припинення протиправної поведінки. Закінченим вважається правопорушення, що характеризується повною реалізацією його об'єктивної та суб'єктивної сторони. Припинення ж протиправної поведінки має місце тоді, коли особа добровільно припиняє здійснювати протиправні дії або коли держава в особі уповноважених органів присікає правопорушення.

На думку колегії суддів, в даному випадку йдеться саме про триваюче правопорушення, оскільки воно фактично продовжувалося після його юридичного закінчення.

Таким чином, враховуючи те, що датою виявлення адміністративного правопорушення, є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 19.11.2015 року, то адміністративне стягнення могло бути застосовано до ОСОБА_4 до 19.01.2016 року включно.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими твердження позивача відносно того, що посадові особи КП ВМР "Муніципальна поліція" не мають права складати протоколи про адміністративні правопорушення за порушення правил благоустрою міста, оскільки виконавчий комітет Вінницької міської ради, своїми рішеннями №1726 від 14.07.2011 року та №1988 від 12.09.2013 року, уповноважив посадових осіб КП ВМР «Муніципальна поліція» на складання протоколів про адміністративне правопорушення за статтями визначеними КУпАП, зокрема і за статтею 152 КУпАП. Слід зазначити, що делегування вказаних повноважень не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Крім того, суд апеляціної інстанції критично ставиться до тверджень ОСОБА_4 про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона розчищала траншею, яка була незаконно засипана ОСОБА_6, оскільки як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_6 притягнуто до адмністративної відповідальності за вчинене нею правопорушення--самовільне зайняття земельної ділянки (ст.52 КУпАП), тоді як предметом спору у даній справі є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач під час ухвалення оскаржуваного рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 квітня 2016 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.