Справа № 381/548/16-а
Суддя: Чернишова Є. Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року

Приміщення суду за адресою: 08500, м. Фастів, вул. Радянська, 25

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В.; представника позивача ОСОБА_1, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ПС3 № 043114 від 30.01.2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме: ненадання проїзду патрульному автомобілю з увімкненими проблисковими маячками та здійснення обгону цього авто.

Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає, що постанова є протиправною, а рішення суб'єкта владних повноважень необґрунтованим, що порушує його права, оскільки прийнята відповідачем за відсутності підстав для цього, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду.

На підставі зазначеного, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати нечинною або скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 043114 від 30.01.2016 року, що склав інспектор УПП м. Києва 10-а рота 4-й батальйон лейтенант поліції ОСОБА_3, провадження по справі закрити та стягнути з відповідача сплачений ним на виконання оскаржуваної постанови штраф у сумі 510,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час і місце судового засідання відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КАС України, - суд відкладає розгляд справи у разі неприбуття у судове засідання сторони, про яких немає відомостей, що їм вручені повістки. Оскільки, є відомості про те, що судова повістка відповідачу вручена, то неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Тому, зважаючи на строки розгляду адміністративних справ, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, без участі відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Так, 30 січня 2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Тойота, д.н.з. АІ 2985СТ, рухаючись по вулиці Велика Житомирська в напрямку Львівської площі в місті Києві був зупинений інспектором УПП м. Києва 10-а рота 4-й батальйон лейтенантом поліції ОСОБА_3.

Постановою серії ПС3 № 043114 від 30.01.2016 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн.

У постанові відповідач встановив, що ОСОБА_2 30 січня 2016 року о 17.10 годин в місті Києві площа Львовська, керуючи автомобілем марки Тойота, д.н.з. АІ 2985СТ, здійснив обгін транспортного засобу з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, чим порушив п. 3.2., 3.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с.3).

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши рішення відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд звертає увагу на наступне.

Як зазначає позивач у позовній заяві та представник позивача під час розгляду справи, під час руху його автомобілю за ним рухався патрульний автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, якому він надав дорогу, проїхавши декілька метрів, так як не міг зупинитися миттєво, оскільки правий ряд для руху автомобілів був зайнятий припаркованими авто. Також зазначає, коли він зупинив своє авто за припаркованим автомобілем, автомобіль поліції минув його та зупинився на приблизній відстані в 10 метрів. Зачекавши деякий час, позивач зрозумів так, що дії патрульної поліції не мають до нього ніякого відношення, увімкнув лівий поворот та почав рух, перестроївшись в ліву смугу, рухаючись зі швидкістю не більше 30 км/год., але патрульний автомобіль почав рухатися за ним та у гучномовець вимагав зупинки. Позивач зупинився на світлофорі перед перехрестям на вимогу патрульної поліції в ту саму мить, коли горіло червоне світло. Автомобіль поліції проїхав перехрестя та інспектор поліції подав знак на місце, де він має зупинитися. Інспектор Бучковський О.О. пояснив зупинку авто тим, що мав підозру, що в автомобілі можуть бути озброєні особи чи зброя. Після того, як інспектор сказав, що у ОСОБА_2 вилучать посвідчення водія та відправлять його на перездачу ПДР, позивач був змушений підписати постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про Адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- кінозйомки, відеозапису. Згідно зі ст.252 КУпАП, оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи.

Також слід зазначити, що пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим в ст.283, 284 КУпАП. В постанові зокрема, необхідно привести докази, на яких ґрунтується висновок про скоєння особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилаються правопорушники, або повідомлених останнім доводів.

Докази, на підставі яких встановлено наявність адміністративного правопорушення з боку позивача, будь-яких даних, які б підтверджували вину позивача в скоєнні зазначеного правопорушення, на підставі якого було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в постанові від 30.01.2016 року не зазначено.Також, в осмкаржукваній постанові не зазначено, яким чином інспектором патрульної служби при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, було зафіксовано порушення позивачем правил дорожнього руху.

Зазначена постанова перевірялась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі не з'явившись у судові засідання, не надав суду доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, вимога суду забезпечити явку свідків та надати для огляду докази, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення залишена без виконання.

Як вбачається із дослідженої судом постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП у зв'язку з порушенням п. 3.2, 3.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно п. 3.2 Правил дорожнього руху України - у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Згідно п.10.1. Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.3. Правил дорожнього руху України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Пункт 3.4. Правил встановлює, що забороняється здійснювати обгін і випередження транспортних засобів з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного або лише червоного кольору та зеленого або синього і зеленого кольору і супроводжуваних ними транспортних засобів (колони), а також рухатися по суміжних смугах із швидкістю колони або займати місце в колоні.

Відповідачем до суду не надано доказів того, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, було здійснено у відповідності до вимог КУпАП та Закону України «Про дорожній рух», не надано жодних інших доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, в тому числі зафіксовані показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, показання свідків.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обґрунтованість постанови та може прийняти одне із рішення: як скасування постанови та закриття справи.

Крім цього, згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 71 КАС України обовязок доказування правомірності оскаржуваної постанови, покладається на відповідача, який виніс дану постанову.

В порушення зазначених вимог законодавства про складанні протоколу та постанови відносно ОСОБА_2 відповідачем не наведено доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення, у звязку з чим постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Вирішуючи питання щодо вимог про стягнення коштів на користь позивача, які були сплачені ним на користь держави, суд виходить з наступного.

Відповідно до змісту пункту 5 розділу 1 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 року № 226, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.2008 року за № 530/15221 повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за заявою платника та поданням органів, які повинні забезпечувати надходження платежів до бюджету та за якими згідно із законом закріплено контроль за справлянням (стягненням) платежів до бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України з питань повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі з обов'язковим зазначенням відповідної інформації.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку, повернення платежів здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Державного казначейства України. Повернення платежів фізичним особам, що не мають рахунків у банках, може здійснюватись у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку.

Аналіз наведених положень законодавства вказує на те, що поверненню сплачених коштів передує ряд дій, які необхідно вчинити одержувачу коштів (позивачу), тобто встановлений певний порядок їх повернення.

Згідно ч.1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленум Верховного Суду України №6 від 24.06.88 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" у разі скасування постанови і закриття провадження у справі з підстав, зазначених у ст.247 КпАП повернення стягнутих грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, скасування інших обмежень провадиться на підставі цього ж рішення.

З наведеного виходить, що суд позбавлений можливості захистити право позивача шляхом стягнення з відповідача сплаченого штрафу, тому з урахуванням ч.1 ст. 296 КУпАП суд вважає, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом вирішення питання про повернення ОСОБА_2 кошти у сумі 510,00 грн., сплачені ним відповідно до квитанції №8897 від 12.02.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247 п.1 ст.284 ч.1 п.3, 293 ч.1 п.3 КУпАП, ст.ст.7-11, 159-163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві серії ПС3 № 043114 від 30.01.2016 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Повернути ОСОБА_2 кошти у сумі 510,00 грн., сплачені ним відповідно до квитанції №8897 від 12.02.2016 року.

Постанова у повному обсязі складена 22 березня 2016 року.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Є.Ю.Чернишова