Справа № 803/181/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

803/181/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року

Справа № 803/181/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області до Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» про стягнення штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі – ГУ ДФС у Рівненській області, позивач) звернулося з позовом до Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» (далі – ПП «Торгівельна компанія «Укр-Петроль», відповідач, підприємство) про стягнення фінансових санкцій у розмірі 10 000,00 грн., застосованих до відповідача згідно з рішенням про застосування фінансових санкцій від 30 червня 2015 року № 170008/21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 травня 2015 року працівниками Головного управління ДФС у Рівненській області було проведено фактичну перевірку в магазині АЗС, що знаходиться за адресою: вул. 17 Вересня 39, с. Панталія, Дубенського р-ну, Рівненської обл., де здійснює підприємницьку діяльність ПП «Торгівельна компанія «Укр-Петроль». За результатами перевірки було складено акт №61/21/36905994 від 15 травня 2015 року, яким зафіксовано факт реалізації однієї пачки цигарок «Chesterfild Blue», за ціною 18,40 грн., хоча ціна вказана на пачці становить 17,50 грн. Усього в реалізації зазначених цигарок знаходиться 9 пачок на загальну суму 165,60 грн.

На підставі акта перевірки позивачем прийнято рішення № 170008/21 від 30 червня 2015 року про застосування фінансових санкцій, яким до відповідача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10 000,00 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів. Відповідач вказане рішення у встановленому законом порядку не оскаржив, фінансові санкції не сплатив.

Позивач просить стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України заборгованість з фінансових санкцій у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач в письмових запереченнях №47 від 08 квітня 2016 року адміністративний позов не визнав посилаючись на те, що відповідно до норм чинного законодавства контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов’язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов’язаний прийняти податкове повідомлення-рішення. Також в подальшому коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Вважає, що позивач у разі наявності у відповідача податкового боргу та для його стягнення в подальшому зобов’язаний був направити податкову вимогу, що позивачем не було дотримано. Отже, в такому разі позов є передчасним та не підлягає задоволенню, а тому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник позивача в судове засідання не прибув, 04 квітня 2016 року звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності (а.с.54).

Представник відповідача також в судове засідання не прибув, хоча від відповідача 08 квітня 2016 року надійшло клопотання №48 про розгляд справи у відсутності його представника (а.с.65).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа (далі – КАС України), яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили усі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною першою статті 41 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 КАС України та у зв’язку із надходженням до судового засідання клопотань про розгляд справи за відсутності представників сторін, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 285 від 15 травня 2015 року «Про проведення фактичної перевірки» (а.с.8), направлень №125, №126 від 15 травня 2015 року (а.с.9-10), 15 травня 2015 року працівниками Головного управління ДФС у Рівненській області було проведено фактичну перевірку в магазині АЗС, що знаходиться за адресою: вул. 17 Вересня 39, с. Панталія, Дубенського р-ну, Рівненської обл., де здійснює підприємницьку діяльність ПП «Торгівельна компанія «Укр-Петроль», про що складено акт №61/21/36905994 від 15 травня 2015 року про результати фактичної перевірки з питань додержання суб’єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов’язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (а.с.11-12). Вказаним актом перевірки зафіксовано порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95 від 19 грудня 1995 року (із змінами та доповненнями), а саме: виявлено факт реалізації однієї пачки цигарок «Chesterfild Blue», за ціною 18,40 грн. (фіскальний чек 0052 від 15 травня 2015 року) хоча ціна вказана на пачці становить 17,50 грн. Дані цигарки отримані згідно накладної №РВ 15-000034567 від 14 травня 2015 року в кількості 30 пачок. Усього в реалізації зазначених цигарок знаходиться 9 пачок на загальну суму 165,60 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

При цьому, приписи статті 17 зазначеної норми не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Однак, такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790. Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як визначено пунктом 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України «Перехідні положення» нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що будь-які норми, які прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу. Наведене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Отже, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому в пункті 58.1 статті 58 ПК України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Зазначене цілком стосується органів доходів і зборів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів, контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Тому з 1 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів в розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання.

Однак, окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Приписи частини п'ятої статті 17 Закону, згідно з якими в судовому порядку стягуються не виконані суб'єктом господарювання рішення органів, уповноважених застосовувати санкції за порушення законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, можуть застосуватися лише в частині, що не суперечить Податковому кодексу України. Отже, ця норма не стосується податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України.

Тому й передбачені відповідними рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають узгодженню в порядку, встановленому Податковим кодексом України для узгодження грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом. У свою чергу визначені такими рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають сплаті як грошові зобов'язання в розумінні Податкового кодексу України, а своєчасно несплачені суми повинні стягуватися в порядку, передбаченому для стягнення податкового боргу (тобто з обов'язковим направленням платникові податків податкової вимоги).

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Як встановлено судом, суб'єктом владних повноважень - ГУ ДФС у Рівненській області не дотримано вимог пункту 95.2 ст. 95 ПК України, доказів скерування відповідачу податкової вимоги не надано, а отже, права на стягнення спірного податкового боргу у позивача не виникло.

За правилами частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись наведеним, суд вважає, що позивачем не доведено виникнення у нього права на стягнення фінансових санкцій в розмірі 10 000,00 грн., застосованих згідно з рішенням № 170008/21 від 30 червня 2015 року, а отже, в задоволенні заявленого позову слід відмовити у зв'язку із безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2,17,41,72,122,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області до Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» про стягнення штрафних (фінансових) санкцій відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський