Справа № 815/211/16
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/211/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.,

сторін:

представник позивача - Іноземцев О.В. (по довіреності),

представник позивача - Котелевський Є.С. (по довіреності),

представник відповідача - Караханян А.М. (по довіреності).

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ФЕКТОРІ» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ , ,, від 17.08.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ , ,, від 17.08.2015 року.

У судовому засіданні 29.03.2016 року представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в адміністративному позові (а.с. 5-26 т. 1). Також зазначили, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, крім того податкові повідомлення - рішення №№ , ,, від 17.08.2015 року підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, оскільки винесені незаконно.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що перевірка була проведена відповідно до вимог діючого законодавства та зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому є правомірними з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с. 98-103 т. 10).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступне.

Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, на підставі направлень від 19.06.2015р. за №№ 215-220, виданих відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. Перевірка проводилась з 22.06.2015 р. по 13.07.2015 р.

За результатами проведення Перевірки, складений Акт № 1886/22-01/37810030 від 20 липня 2015 року про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р. (а.с. 27-108 т. 1).

ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» 07.08.2015 р. були подані до ДПІ заперечення на акт перевірки. За результатами розгляду заперечень, висновок по акту перевірки був залишений без змін, а заперечення - без задоволення, про що було зазначено у відповіді на заперечення (а.с. 109-131 т. 1).

Також судом встановлено, що 28.08.2015р. ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» отримало від Податкової інспекції податкові повідомлення-рішення. З частиною податкових повідомлень-рішень ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» погодилось та сплатило нараховані додаткові зобов'язання по податкам.

З іншою частиною податкових повідомлень-рішень ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» було не згодно та 04.09.2015 р. за вих. № 357/09 подало первинну скаргу до Головного управління ДФС в Одеській області (а.с. 187-242 т. 1).

Головним управління ДФС в Одеській області 02.11.2015 р. прийнято рішення № 2821/10/15-32-10-02-07 про результати розгляду первинної скарги. Зазначеним рішенням було залишено первинну скаргу ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» без задоволення. (а.с. 243 т. 1 - 4 т. 2).

13.11.2015р. за вих. № 362/11 ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» подало скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України. Державною фіскальною службою України 30.12.2015 р. було прийнято рішення № 28068/6/99-99-10-01-04-25 про результати розгляду скарги. Зазначеним рішенням було залишено скаргу ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» без задоволення (а.с. 5-68 т. 2).

Не погоджуючись із зазначеним податковими повідомленнями-рішеннями №№ , ,, від 17.08.2015 року, ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» оскаржило їх у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржені рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У висновку Акту перевірки податковий орган обґрунтовує висновки тим, що відносно контрагентів Позивача: ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ», TOB «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ», ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ», ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН», зібрана інформація про сумніви в реальності господарських операцій зазначених контрагентів, здійснених в періоди співпраці із Товариством.

Так в Акті перевірки зазначено, що відносно ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ», Податковою інспекцією отримано інформацію зібрану ДПІ у Красногвардійському районі ТУ ДФС у м. Дніпропетровську щодо неможливості проведення позапланової перевірки ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ» по взаємовідносинам з контрагентами за період з 03.04.2013р. по 31.03.2014р. та наведено витяг з цієї інформації зі змісту якого ДПІ у Красногвардійському районі ТУ ДФС у м. Дніпропетровську «вбачається відсутність об'єктів оподаткування на ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ» при придбанні та продажу товарів (послуг) за період з 03.04.2013р. по 31.03.2014р.»

Так на підставі зазначеної інформації Податковій інспекції при перевірці Товариства також вбачається та ставиться під сумнів реальність господарських операцій Товариства з ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ» здійснених в період, що перевіряється.

Судом встановлено, що між Позивачем та його контрагентом ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ» було укладено Договір поставки № 3/3 від 02.07.2013р. (а.с. 109-112 т. 2), у відповідності до якого ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ» поставило, а Позивач отримав та сплатив за товар, а саме: висівки, шрот соняшниковий та макуха соняшникова, що підтверджується первинними документами (видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, тощо) (а.с. 115-142 т. 2).

Транспортування товару проводились ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8 за рахунок ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ». Розрахунки між Позивачем та ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ» за відвантажений товар проводились у безготівковій формі.

Щодо відносин Позивача з ТОВ «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ», в Акті перевірки зазначено, що Податковою інспекцією отримано від Дніпропетровської ОДПІ акт перевірки від 24.04.2015р. № 198/22-04/38695566 з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з платниками податків за квітень та червень 2014р. та наведено витяг з цього акту зі змісту якого Дніпропетровській ОДПІ ставить під сумнів реальність здійснення господарських відносин ТОВ «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ» із контрагентами ТОВ «Білтекс-ТД», ДП «Сантрейд», ТОВ «Торговий дім Протеїн-Продакшн» за червень 2014 року через неможливість перевірити відповідні первинні документи по господарським операціям цих контрагентів з ТОВ «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ», на підставі чого Відповідачем зроблено висновок про відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ» операцій по ланцюгу постачання з контрагентами-покупцями, в т.ч. ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» в сумі 768 982 грн. (сума ПДВ складає 153 796 грн.).

Судом встановлено, що між Позивачем та його контрагентом ТОВ «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ» було укладено Договір поставки № 98/3 від 10.06.2014 р. та додаткову угоду № 1 від 06.08.2014 р.(а.с. 144-149 т. 2), у відповідності до яких ТОВ «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ» поставило, а Позивач отримав та сплатив за товар, а саме: шрот соєвий та шрот соняшниковий, що підтверджується первинними документами - видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, тощо (а.с. 158-184 т. 2).

Транспортування товару проводились ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_6, за рахунок ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ». Розрахунки між Позивачем та ТОВ «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ» за відвантажений товар проводились у безготівковій формі.

Щодо відносин Позивача з ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ», в Акті перевірки зазначено, що Податковою інспекцією отримано інформацію зібрану ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ» по взаємовідносинам з контрагентами-покупцями, які формують податкові зобов'язання за жовтень та листопад 2014 року та наведено витяг з цієї інформації, зі змісту якого ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя зроблено висновок, що «господарські операції ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів», з посиланням на подібну інформацію інших податкових інспекцій відносно контрагентів ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ».

Судом встановлено, що між Позивачем та його контрагентом ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ» було укладено Договір перевезення №39/1/УП від 21.02.2014р. та додаткову угоду № 1 та № 2 від 21.02.2014 р., у відповідності до яких, ТОВ «КОМПАНІЯ АЙАРПИ» надало, а Позивач отримав та сплатив транспортні послуги по перевезенню товару (а.с. 186-191 т. 2).

На виконання умов договору ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ» надано транспортні послуги, на що виписано Акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні, послуги надані за товарно - транспортними накладними, також в підтвердження фактичності надання транспортних послуг надано Ветеринарні свідоцтва, Посвідчення якості, Видаткові накладні з вказівкою продукції, яка була перевезена ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ», тощо (а.с. 192-250 т. 2, 1-250 т. 3, 1-250 т .4, 1-11 т. 5).

Щодо відносин Позивача з ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН», в Акті перевірки зазначено, що Податковою інспекцією отримано від ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області акт перевірки від 18.05.2015р. № 3236/15-53-22-05/38147534 про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» щодо підтвердження взаємовідносин з контрагентами за період 01.06.2014р. - 31.12.2014р., їх реальності та повноти відображення в обліку та наведено витяг з цього акту зі змісту якого ДПІ у Приморському районі м. Одеси ТУ ДФС в Одеській області ставить під сумнів реальність здійснення господарських відносин ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» із контрагентами ТОВ «Гідромонтажсервіс Україна», ТОВ «АГРОВІТ ОДЕСА», ТОВ «ФІЛАКАС», ТОВ «БЛЮЗ ПРІНТ», ТОВ «ГРАНІТ-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ТВД «СОЛОС» через здебільшого ненадання первинних документів до перевірки та неможливість перевірити відповідні первинні документи по господарським операціям цих контрагентів з ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН», на підставі чого Податковою інспекцією зроблено висновок, що «ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» не могло отримувати автотранспортні послуги по перевезенню вантажу від ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» в зв'язку з відсутністю товарно-транспортних накладних у перевізника».

Судом встановлено, що між Позивачем та його контрагентом ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» було укладено Договір перевезення №161/1/П від 07.11.2014р. та додаткову угоду № 1 та № 2 від 07.11.2014р., у відповідності до яких ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» надало, а Позивач отримав та сплатив транспортні послуги по перевезенню товару (а.с. 13-17).

На виконання умов договору ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» надано транспортні послуги, на що виписано Акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні, на підставі товарно-транспортних накладних, також в підтвердження фактичності надання транспортних послуг надано ветеринарні свідоцтва, посвідчення якості, видаткові накладні з вказівкою продукції, яка була перевезена ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» (а.с. 18-250 т. 5, 1-20 т. 6).

Також суд зазначає, що приймання та відвантаження товару по зазначеним контрагентам, здійснювалось по ТТН зі складу ТОВ «АГРОТРЕЙД-ЮГ» згідно п. 3.2 договору на виробництво комбікормів на давальницькій основі № 08/ДС від 01.07.2013 р., про що свідчать штампи вагової ТОВ «АГРОТРЕЙД-ЮГ» на кожній ТТН із зазначенням дати відвантаження, даних брутто, тара, нетто, підписом вагаря, та матеріально відповідальної особи.

Крім того, в бухгалтерському обліку, облік сировини ведеться у розрізі партій, що дає змогу відстежити закупівлю сировини, виготовлення з неї комбікормів та подальшу їх реалізацію покупцям.

До того ж, придбаний у ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ» та ТОВ «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ» товар, Позивачем було використано як сировина для виробництва комбікормів по договору на виробництво комбікормів на давальницькій основі № 08/ДС від 01.07.2013р. та реалізовано ці вироблені комбікорми покупцям-споживачам.

Також доказом використання сировини у виробництві комбікормів слугує факт наявності господарських операцій та первинних документів (акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні, тощо) по договору на виробництво комбікормів на давальницькій основі № 08/ДС від 01.07.2013р. укладеним між Позивачем та ТОВ «АГРОТРЕЙД-ЮГ» (а.с. 22-250 т. 6, 1-250 т. 7, 1-250 т. 8, 1-250 т. 9, 1-97 т. 10).

ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ» та ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН» надаючи послуги з перевезення Позивачу, здійснювало перевезення товару автомобільним транспортом, який на той час знаходився у них в користуванні.

Зазначене вище засвідчує фактичність здійснення господарських операцій, які спричинили реальні зміни майнового стану Товариства, а саме зміна коштів на рахунку підприємства, зміна кількості сировини на підприємстві, виготовлення готової продукції з додаванням придбаної сировини, реалізації виготовленої продукції тощо.

В Акті перевірки не зафіксовано та не відображено факт відсутності первинних документів або факт ненадання для перевірки первинних та інших документів, а також жодним чином не зафіксовано та не відображено факт відмови посадових осіб Позивача надати копії документів Посадовим особам Податкової інспекції, тобто відповідні акти відсутні.

Таким чином, Позивачем дотримано вимоги п. 138.2., п. 138.4. ст. 138 ПКУ, згідно з якими податкові витрати повинні підтверджуватися тими первинними документами, обов'язковість ведення яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, безпосередньо які були надані перевіряючим для перевірки, а останніми в Акті не зафіксовані порушення щодо їх наявності та оформлення, тому витрати Позивача є такими, що підтверджені підприємством в ході проведення перевірки у повному обсязі.

Суд також зазначає, що законодавством передбачено певні підстави для ведення бухгалтерського обліку, перелік обов'язкових вимог щодо складання первинних документів.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Цією ж статтею передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, "які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд вважає за необхідне зазначити, що надані до суду первинні документи складені у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року, тобто відповідають вимогам чинного законодавства щодо надання документу юридичної сили і доказовості.

Відповідність цих документів вимогам нормативно-правових актів Податковою інспекцією не спростовано, що безперечно свідчить про законність та реальність господарських операцій, які виникали між Товариством та контрагентами ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ», TOB «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ», ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ», ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН».

Стосовно висновків, викладених в Акті перевірки щодо порушень п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПКУ передбачено, що датою виникнення платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПКУ встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 31-11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 201.10 ст. 201 ПК України є податкова накладна, яка видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

За наслідками виконання договору, контрагентами позивача ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ», TOB «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ», ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ», ТОВ «ЛЕГІТАЙМ - ГРІН», були виписані податкові накладні, які відображені в реєстрах податкових накладних, а сума ПДВ була включена до складу податкового кредиту у відповідному податковому періоді.

Згідно із положеннями ст. 138, ст. 139 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку таких витрат. До складу витрат не включаються витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Судом не може бути прийнято посилання Відповідача на висновки актів перевірки контрагентів Позивача іншими контролюючими органами, як підставу для визнання господарських операції з Позивачем безтоварними, оскільки при дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тих операцій, на підставі яких сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарських операцій, вчинених між конкретними контрагентами. В разі наявності у Податкової інспекції інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Посилання Відповідача в Акті перевірки на встановлені іншими податковими інспекціями факти нікчемності господарських операцій через через відсутність платника податків за місцезнаходженням, чи то відсутність деяких документів або можливості їх перевірити є лише припущенням оскільки в Акті перевірки не обґрунтовано, на підставі яких законодавчо встановлених норм, Позивач зобов'язаний нести майнову відповідальність за припущення окремих перевіряючих щодо порушення податкового законодавства третіми особами.

Так, згідно п. 5.2. розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010р. № 984 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Також, згідно положень п. 86.1 ст.86 ПК України «Результати перевірок оформлюються у формі акта...», але Акт перевірки не створює юридичних наслідків для підприємства оскільки є суб'єктивною думкою перевіряючого, а так як інформації про винесене повідомлення - рішення по результатам складання вказаних актів перевірок щодо контрагентів Товариства не зазначено в Акті перевірки, сприймати зазначену інформацію, як підставу для встановлення юридичних наслідків для Позивача не має законних підстав.

При цьому, наведені Відповідачем акти перевірок не містять зазначених чітких обставин порушення податкового законодавства при здійсненні операцій вищезазначених контрагентів з Позивачем, а також не містить чіткого переліку первинних бухгалтерських документів, що можуть підтвердити ці обставини.

Отже, посилання на акти перевірки зазначених контрагентів іншими контролюючими органами не може вважатися підтвердженням обставини безтоварності операцій між цими контрагентами та Позивачем не можуть вважатись беззаперечним доказом недійсності правочинів, оскільки вони мають лише характер припущень. Інших доказів на підтвердження вказаних доводів Перевіркою не встановлено.

Крім того, чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах інших осіб.

Жодною нормою чинного законодавства, зокрема Податкового кодексу України не передбачена відповідальність за дії іншої юридичної особи, оскільки правова природа відповідальності невід'ємно пов'язана з суб'єктом правопорушення.

Суд зазначає, що на момент укладання правочинів та вчинення господарських операцій між Позивачем та контрагентами ТОВ «ДОЙЧЕ АГРО КОМПАНІ», TOB «ПЕРША ПРОТЕЇНОВА КОМПАНІЯ», ТОВ «КОМПАНІЯ «АЙАРПИ», ТОВ «ЛЕНІТАЙМ - ГРІН», зазначені контрагенти були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців, знаходились на обліку в органах ДПС, мали код ЄДРПОУ та були зареєстровані у встановленому законодавством України порядку платниками податків, відомості були підтверджені. Зазначена інформація міститься у витягах з ЄДРЮОФОП, сформованих на дати укладення відповідних договорів між Товариством та цими контрагентами (а.с. 136-156 т. 1), а тому Позивач не мав жодних підстав вважати зазначених контрагентів ризикованими або такими, що порушують в рамках здійснення своєї господарської діяльності норми податкового законодавства.

Як зазначено у висновках ВАСУ (справа № К/800/45872/13 від 16.10.2013р., справі № К/800/11510/13 від 21.10.2013 р. ) «Податковий кодекс України не ставить в залежність право віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість є правом окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету або встановлено порушення податкового законодавства з боку контрагенту, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи». Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту...».

Вказаний принцип закріплений і у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 року у справі «БУЛВЕЙС АД проти Болгарії» (заява №3991/03). Так у вказаному рішенні зазначено про те, що, «...враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування податку на додану вартість, неможливості з її сторони убезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування податку на додану вартість і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компаній-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності...».

Таким чином, Позивач не може нести відповідальність за дії чи бездіяльність контрагента щодо не відображення ним суми податку по господарській операції та/або неподання звітності до податкового органу, або наявності сумнівів щодо реальності здійснення господарських відносин контрагента. Невиконання контрагентом своїх зобов'язаннь щодо сплати податків, тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому певні сумніви в реальності господарських операцій контрагента не можуть бути підставою для відмови у праві для платника податку на формування витрат, податкового кредиту, податку на прибуток за наявності здійснення господарських операцій.

Враховуючи наведене, встановлені в акті перевірки № 1886/22-01/37810030 від 20 липня 2015 року порушення не є доведеними, отже позовна вимога про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ , ,, від 17.08.2015 року є обґрунтованою, тому її належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не доведено правомірність та обґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки № 1886/22-01/37810030 від 20 липня 2015 року року, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ , ,, від 17.08.2015 року.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовна вимога обґрунтована, документально підтверджена, відповідає чинному законодавству, отже підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ФЕКТОРІ» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № , ,, від 17.08.2015 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ФЕКТОРІ» (, адреса - м. Одеса, вул. Гагаріна, 3) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області судовий збір у розмірі 13898 (тринадцять тисяч вісімсот дев'яносто вісім) гривень 21 копійка.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 04.04.2016 року.

Суддя Бутенко А.В.

.