Справа № 820/5813/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р. Справа № 820/5813/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Калиновського В.А. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2015р. по справі №820/5813/15

за позовом Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Лозівської міської ради

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича, державного реєстратора прав на нерухоме майно Приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйової Світлани Семенівни, Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, третя особа ОСОБА_1

про скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Лозівський міжрайонний прокурор Харківської області в інтересах держави в особі Лозівської міської ради звернувся до суду із адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича, державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Соловйової Світлани Семенівни, Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, третя особа - ОСОБА_1, в якому, з урахуванням наданих уточнень, просив:

- скасувати рішення №5220222 від 22.08.2013 р. державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1;

- скасувати рішення №7158364 від 24.10.2013 року державного реєстратора приватного нотаріуса Краматорського нотаріального округу Донецької області Соловйової С.С. про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4;

- скасувати рішення №7162944 від 24.10.2013 р. державного реєстратора - приватного нотаріуса Краматорського нотаріального округу Донецької області Соловйової С.С. про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2013 року по справі №629/1663/13-ц державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчуком А.В. зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на нежилу будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. При цьому 24.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі - продажу нежитлової будівлі літера "А-1", площею 69.8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. На підставі зазначеного договору право власності на зазначену нежитлову будівлю перейшло до ОСОБА_4 Також, 24.10.2013 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір дарування, на підставі якого право власності зареєстровано за ОСОБА_1 Лозівською міжрайонною прокуратурою у 2014 році оскаржено рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2013р., яким за ОСОБА_1 визнано право власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.05.2014 року рішення Лозівського міськрайонного суду від 19.07.2013 скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Наявність у державному реєстрі прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 права власності на нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, чинить перешкоди у фактичному поновленні порушеного права територіальної громади міста Лозова Харківської області, що є підставою представництва прокурором інтересів держави.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2015 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора від 22.08.2013 року №5220222 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1

Скасовано рішення Приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйової С.С. від 24.10.2013 року №7158364 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4

Скасовано рішення Приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйової С.С. від 24.10.2013 року №7162944 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що у відповідності до договору дарування посвідченому 24.10.2013 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С., третій особі на праві власності належить вказана нежитлова будівля. Даний договір у відповідності до чинного законодавства внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно рішення приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйової С.С. від 24.10.2013 року №7162944. Тобто правовстановлюючим документом для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна слугував саме даний договір дарування. На час розгляду справи він не скасований, не визнаний недійсним та є чинним. Вказує, що у відповідності до вимог діючого законодавства до кола повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, що і було в повному обсязі зроблено відповідачем по справі, а отже законні підстави для скасування рішення відсутні.

Прокурор та відповідачі правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористались.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.04.2013 року по справі №629/1663/13-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності на нежитлову будівлю .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю літ "А-1", загальною площею 69,8 кв.м., згідно технічного паспорту, виданого ТОВ "Харківське бюро технічної інвентаризації" станом на 15.04.2013 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення суду, державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Сидорчук А.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.08.2013 року №5220222, яким за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В послідуючому приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.10.2013 року №7158364, яким право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_4

Також, приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.10.2013 року №7162944, яким право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна знову зареєстровано за ОСОБА_1

Разом з тим, рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.05.2014 року скасовано рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2013 року №629/1663/13-ц та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності на нежитлову будівлю - відмовлено.

Лозівський міжрайонний прокурор Харківської області в інтересах держави в особі Лозівської міської ради звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На підставі викладеного, суд першої інстанцїі дійшов висновку про обґрунтованість та наявність підстав для скасування вказаних вище рішень державного реєстратора та приватного нотаріуса про право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

На час виникнення спірних правовідносин, права та обов'язки державного реєстратора при проведені державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень були визначені Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N868 від 17.10.2013 р., який був чинний на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок N868).

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно положень ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 4 вищенаведеного Закону (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації.

Виходячи з положень вказаних норм Закону, державний реєстратор в процедурі розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається частиною 1 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п. 36 Порядку N868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п. 37 Порядку N868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Виходячи із вищезазначених положень, колегія суддів дійшла висновку, що на час звернення ОСОБА_1 до реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, законодавцем було чітко визначено, що одним із правовстановлюючих документів, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є відповідне рішення суду, яка набрало законної сили.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Принцип обов'язковості судових рішень також закріплений статтею 14 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як було встановлено під час розгляду справи, підставою для прийняття державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Сидорчук А.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.08.2013 року №5220222, слугувало рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.04.2013 року по справі №629/1663/13-ц, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю літ "А-1", загальною площею 69,8 кв.м., згідно технічного паспорту, виданого ТОВ "Харківське бюро технічної інвентаризації" станом на 15.04.2013 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до відмітки суду, рішення набрало законної сили 29.07.2013 року (а.с.73-75).

Тобто станом на дату подання третьою особою заяви про реєстрацію права власності та винесення рішення про державну реєстрації права власності на нерухоме майно, рішення суду було таким, що набрало законної сили, а тому мало бути належною підставою для проведення державної реєстрації права власності.

Разом з тим, рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.05.2014 року скасовано рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2013 року №629/1663/13-ц та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності на нежитлову будівлю - відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Отже, діюча на даний час редакція ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації права власності необхідно відповідне рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію.

Також, відповідно до п. 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Згідно з п. 2.6 вказаного Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що єдиною правовою підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування відповідного рішення державного реєстратора може бути рішення адміністративного суду про його скасування.

При цьому, можливість скасування в порядку адміністративного судочинства вищевказаного рішення про державну реєстрацію права власності не залежить від законності такого рішення на момент його прийняття.

В рамках даного спору достатньою підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права власності є факт скасування в апеляційному порядку рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2013 року №629/1663/13-ц на підставі якого за позивачем визнано право власності на житлову будівлю та яке слугувало підставою для реєстрації прав власності на нерухоме майно.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині скасування рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сидорчук А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.08.2013 року №5220222, яким за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В свою чергу, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості заявлених позовних вимог в частині скасування рішень Приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйової С.С. від 24.10.2013 року №7158364 та від 24.10.2013 року №7162944, виходячи з наступного.

Як вказує заявник апеляційної скарги, правовстановлюючим документом, на підставі якого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.10.2013 року № 7158364, яким право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_4, слугував укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, який було посвідчено 24.10.2013 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С.

Також, правовстановлюючим документом, на підставі якого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.10.2013 року № 7162944, яким право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1, слугував укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір дарування (серія та номер: 5211, виданий 24.10.2013 року, видавник: приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С.). Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями договору дарування та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна №36104109 від 08.04.2015 року (а.с. 15-16). Також, згідно вказаного договору дарування зазначено, що вищевказана нежитлова будівля належить Дарувальнику (ОСОБА_4) на підставі договору купівлі-продажу, який було посвідчено 24.10.2013 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С.

Тобто, правовстановлюючими документами на підставі яких приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. були прийняті вищевказані оскаржувані рішення були відповідні договори купівлі-продажу та дарування.

Матеріали справи не містять та сторонами під час розгляду справи не було надано доказів визнання укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договорів недійсними.

Тобто, в даному випадку слід застосовувати положення ст.204 ЦК України, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність на час розгляду справи доказів визнання недійсними правовстановлюючих документів - договорів купівлі продажу та дарування, на підставі яких приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. прийняті рішення від 24.10.2013 року №7158364 та від 24.10.2013 року №7162944 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, відсутні правові підстави для скасування вказаних рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині скасування рішення Приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйової С.С. від 24.10.2013 року №7158364 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та рішення від 24.10.2013 року №7162944 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2015 року по справі №820/5813/15 не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню в частині задоволення адміністративного позову щодо скасування рішення Приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйової С.С. від 24.10.2013 року №7158364 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та рішення від 24.10.2013 року №7162944 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1, із з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні вказаної частини позовних вимог.

В іншій частині постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2015 року по справі №820/5813/15 скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2015р. по справі №820/5813/15 скасувати в частині задоволення адміністративного позову Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Лозівської міської ради щодо скасування рішення Приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйової Світлани Семенівни від 24.10.2013 року №7158364 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та рішення Приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Соловйової Світлани Семенівни від 24.10.2013 року №7162944 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літера "А-1", площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити Лозівському міжрайонному прокурору Харківської області в інтересах держави в особі Лозівської міської ради в задоволенні вказаної частини позовних вимог.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2015р. по справі №820/5813/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Водолажська Н.С.
Повний текст постанови виготовлений 11.04.2016 р.