Справа № 815/6935/15
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6935/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Свириди Х.С.;

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, - Лисого С.О.;

представник відповідача, Головного управління Національної поліції в Одеській області, - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 970 о/с від 04.11.2015 року в частині, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ № 970 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів в сфері господарської діяльності слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів); поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів в сфері господарської діяльності слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області розглянути рапорт поданий 04.11.2015 року Жерноклєєвою Наталією Володимирівною про звільнення за пунктом 64 «з» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з виявленням бажання проходити службу в поліції; зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2015 року та рапорт від 12.11.2015 року щодо прийняття на службу до поліції та призначення на відповідну посаду та розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», у Головному управлінні Національної поліції в Одеській області та видати відповідний наказ; стягнути з відповідачів грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у відповідності до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів в сфері господарської діяльності слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 з 26.06.2015 року працювала на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів в сфері господарської діяльності слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

04.11.2015 року у зв'язку із виявленням бажання проходити службу в поліції на ім'я начальника ГУМВС України в Одеській області позивачем був поданий рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «з» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

07.11.2015 року було написано та подано заяву на ім'я тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції генералу поліції Лорткіпанідзе Г.Г. з проханням прийняти на службу до поліції та призначити на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області.

12.11.2015 року позивачем на ім'я тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції генералу поліції Лорткіпанідзе Г.Г. було подано рапорт з повторним проханням прийняти на службу до поліції та призначити на запропоновану посаду старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Одеській області. Відповідні рапорти також були відправлені на ім'я Міністра внутрішніх справ України та Генерального прокурора України.

16.11.2015 року з усного повідомлення співробітників відділу кадрів позивачу стало відомо про звільнення з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів в сфері господарської діяльності слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року.

30.11.2015 року позивачу було надано Витяг з наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 970 о/с від 04.11.2015 року разом із трудовою книжкою, в якому зазначалося про звільнення з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів в сфері господарської діяльності слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року.

Позивач не погоджується з наказом № 970 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення з посади, вважає його протиправним та таким, що належить до скасування.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно.

Суд з урахуванням ст.128 КАС України вирішив розглянути справу за відсутності представника відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з 14.08.2000 року та на момент виникнення спірних правовідносин перебувала у званні майора міліції та працювала на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів в сфері господарської діяльності слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 970 о/с від 04.11.2015 року «По особовому складу» майора міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділення розслідування злочинів в сфері господарської діяльності слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області згідно з п.п.10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ було звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 15 років 02 місяці 22 дні, у пільговому обчисленні 15 років 04 місяці 29 днів (а.с.16).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідачів, суд вважає, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Свій висновок суд обґрунтовує наступним чином.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Відповідно до п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

При цьому, суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Тобто, позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до вказаного Закону не є обов'язком роботодавця. Крім того, відповідно до положень ст.104 Цивільного кодексу України ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, за якої перестають існувати всі її права та обов'язки без переходу прав та обов'язків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб, тобто є припиненням всіх прав і обов'язків юридичної особи без визначення правонаступника.

Крім того, згідно з п.4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Разом з цим, відповідно до п.9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції; посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно з п.10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів; указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Суд встановив, що Закон України від 02.07.2015 року № 580-VIІI «Про Національну поліцію» було опубліковано 06.08.2015 року в газеті «Голос України», тобто відповідно 3-х місячний термін з дня опублікування закінчується 06.11.2015 року.

Однак, під час розгляду справи суд не встановив, а сторони не надали доказів звернення позивача із відповідною заявою станом на 06.11.2015 року.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що рапорт про звільнення за п.64 «з» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інше міністерство, центральний орган виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, з 06.11.2015 року було подано 04.11.2015 року, оскільки вони є необґрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд встановив, що відповідно до довідки завідувача канцелярії УКЗ ГУНП в Одеській області від 24.02.2016 року рапорт про бажання звільнитись з ОВС за п.64 «з» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інше міністерство, центральний орган виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та п.9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», та будь-який інший рапорт (заява) про бажання проходити службу в Національній поліції у період з 01.11.2015 року по 20.11.2015 року від ОСОБА_1 до канцелярії управління кадрового забезпечення Головного управління МВС України в Одеській області не надходив (а.с.150).

Також, суд не погоджується з доводами позивача, що на підтвердження його бажання проходити подальшу службу в органах Національної поліції свідчить відсутність відповідної відмови з його боку, а також заява від 07.11.2015 року на ім'я т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області, рапорт від 12.11.2015 року ім'я т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області, рапорт від 12.11.2015 року на ім'я Міністра внутрішніх справ, лист від 12.11.2015 року на ім'я Генерального прокурора України, заява від 16.11.2015 року на ім'я начальника УВБ ГУМВС України в Одеській області, оскільки вони були подані вже після прийняття наказу про звільнення № 970 о/с від 04.11.2015 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.47 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, у разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про Національну поліцію» для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об'єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

Згідно з ч.4 ст.51 Закону України «Про Національну поліцію» основними повноваженнями поліцейської комісії є проведення відбору (конкурсу) на службу в органи (заклади, установи) поліції, крім прийому на навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та проведення конкурсу для призначення на вакантну посаду.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про Національну поліцію» з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов'язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Таким чином, виходячи з зазначених положень закону, суд встановив, що прийом на службу до поліції є виключними дискреційними повноваженнями Національної поліції України і реалізуються на власний розсуд за наявності такої необхідності з урахуванням відповідних потреб.

Тобто, позовна вимога позивача до Головного управління Національної поліції в Одеській області є необґрунтованою.

Згідно з ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі довели суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланням на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати не стягуються.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений 13 квітня 2016 року.

Суддя М.М. Кравченко