Справа № 826/27582/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 квітня 2016 року № 826/27582/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації, в якому просить:

- визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни;

- зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заперечення на позов, у яких вказав, що в документах, наданих ОСОБА_1 при подачі заяви про видачу посвідчення інваліда війни від 26.11.2015, відсутнє документальне підтвердження залучення його особисто до формування Цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням, а також відсутні документи про створення такого формування. Вважає, що з огляду на зазначене, підстави для встановлення позивачу статусу інваліда війни відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 26.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації із заявою про видачу посвідчення інваліда війни, додавши до неї копію сторінки трудової книжки, копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію посвідчення 1 категорії серії НОМЕР_2 від 12.07.2006, вкладку № НОМЕР_1 від 12.07.2006, копію експертного висновку, копію двох довідок з акту обстеження МСЕК, копію наказу № 29 від 30.04.1986 начальника Цивільної оборони Київського автотранспортного підприємства № 23058, копію списків особового складу Цивільної оборони Київського автотранспортного підприємства № 23058 № 489 від 30.12.1986, фото, довідку про перебування у зоні відчуження № 146, довідку № 1022, маршрутний лист № 186.

За результатами розгляду заяви позивача, відповідач листом від 30.11.2015 № 11972/35-05/22 відмовив позивачу у видачі посвідчення інваліду війни за наданими документами, оскільки в наданих позивачем копіях документів відсутнє документальне підтвердження залучення його особисто до формування Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з наказом чи розпорядженням та відсутні документи про створення такого формування.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, що і стало підставою його звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону встановлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно із пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення) "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року Наказом начальника Цивільної оборони Київського автотранспортного підприємства № 29 від 30.04.1986 року Київське автотранспортне підприємство № 23056 було залучене до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони.

З наявних матеріалів справи вбачається, що згідно списків особового складу Київського автотранспортного підприємства № 23056 ОСОБА_1 перебував в зоні ЧАЕС з 17.06.1986 по 27.06.1986, який згідно маршрутного листа водія Київського автотранспортного підприємства № 13058 на виконання наказу керівництва Київського об'єднання автомобільного транспорту і наказу по АТП 13058 № 42 від 17.06.1986 був направлений в с. Вільча для виконання робіт по перевезенню цементу зі станції Вільча до міста Припять де і виконував дану роботу до 27.06.1986 включно, тобто знаходився в 30 км. зоні одинадцять днів.

Згідно експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної Ради винесеного на засіданні № 20/92 від 22.06.1992 у зв'язку з роботами на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 встановлено діагноз ВСД по гіпертонічному типу з вегетативними пароксизмами середнього ступеню тяжкості. Астено-нервозний синдром. Хронічний гастродуоденіт. Хр. Холецистит. Хр. Персистирующий гепатит. Остеохондроз хребта.

В результаті виконання робіт на ЧАЕС позивач втратив працездатність на сімдесят відсотків, отримав захворювання та інвалідність (2-група), яка пов'язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно довідки МСЕК від 15.06.06 р. КИ-1 № 013176.

Крім того ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-категорії згідно посвідчення Серії НОМЕР_2 від 12.07.2006 року.

У відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР, які діяли на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 р. (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Статут військ Цивільної оборони (СРСР), цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до їх складу в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років.

При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Тобто, судом встановлено, що факт залучення до складу формувань цивільної оборони не потрібно встановлювати, оскільки відповідно до норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до складу цивільної оборони в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення. А факт того, що позивач став інвалідом внаслідок захворювань пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС підтверджується наявними доказами у справі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем були подані документи на підтвердження того, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже має право на встановлення статусу інваліда війни із видачею посвідчення інваліда війни.

Отже, проаналізувавши наявні матеріали справи та норми наведеного вище законодавства України, суд не погоджується з позицією відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони, тому позовна вимога позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що задоволення вимоги про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, тому суд, застосовуючи приписи ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення інваліда війни від 26.11.2015 з урахуванням висновків суду.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві Державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення інваліда війни від 26.11.2015 з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур