Справа № 2а-5787/09/1570
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5787/09/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Соколова М.С.,

за участі: представника позивача - Купка І.П. (за довіреністю),

представника відповідача - Домущі В.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом приватного підприємства "ГОСПОДАРЬ" до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ГОСПОДАРЬ» (далі ПП «Господарь», позивач,) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси, в якому просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №/0 від 15.10.2007 року.

В судових засіданнях в порядку ст. 55 замінено первинного відповідача - Державну податкову інспекцію у Малиновському районі м. Одеси на належного - Державну податкову інспекцію у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що бюджетне відшкодування позивача за червень 2007р. визначено, виходячи із суми податкових зобов'язань - 95 072 грн., що правомірно зменшено на суму податку на додану вартість 381 517 грн. у зв'язку із поверненням попередньої оплати товарів, у зв'язку з чим, позивач вважає, що підприємством не порушено приписи п.п. 7.7.1. та п.п. 7.7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідач надав до суду заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що по результатам проведеної перевірки з боку позивача було встановлено порушення п.п. 7.7.1. та п.п. 7.7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у зв'язку з чим відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення -рішення, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за червень 2007р. на суму 284 753 грн.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях (т.3 а.с. 10-11) підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях до адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

02 квітня 2007 року між ПП «Господарь» (постачальником) та ПП "Добродій" (покупцем) був укладений договір поставки № 02/04-2007, відповідно до умов якого (згідно додаткової угоди від 02 квітня 2007 року) постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товари народного споживання і продукцію виробничо-технічного призначення (товар) окремими партіями згідно письмової заявки покупця протягом двох календарних днів з моменту перерахування покупцем на поточний рахунок постачальника грошових коштів згідно виставленого постачальником рахунку і цього договору (пункт 1.1 статті 1) (т.1 а.с. 40-41).

16 квітня 2007 року ПП «Добродій» направив на адресу позивача заявку за вих. №16/04-1 про поставку товару згідно наведеного у заявці переліку (т.1 а.ч. 42), а позивач виставив ПП «Добродій» рахунок-фактуру № 002 від 16 квітня 2007 року на суму 3181830,00 грн. (у тому числі податок на додану вартість 530305,00 грн.) (т.1 а.с. 43).

У період з 18 по 24 квітня 2007 року ПП «Добродій» перерахувало на рахунок позивача попередню оплату за товару у сумі 3181830,00 грн. (у тому числі податок на додану вартість 530305,00 грн.), що підтверджується банківськими виписками (т.1 а.с. 57-59), а позивач, в свою чергу, виписав на користь ПП «Добродій» податкові накладні: № 0025 від 23 квітня 2007 року на загальну суму 164000,00 грн. (у тому числі податок на додану вартість - 27333,33 грн., № 0026 від 24 квітня 2007 року на загальну суму 3017830,00 грн. (у тому числі податок на додану вартість - 502971,67 грн.) (т.1 а.с. 46-47).

Виходячи з дати першої з подій (дати зарахування коштів на рахунок), позивач включив до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість за квітень 2007 року податок на додану вартість у сумі 530305,00 грн. (рядок 1 колонка Б) (т.1 а.с. 139-140).

03 травня 2007 року ПП «Добродій» звернулось до позивача із претензією за вих. № 82, у якій повідомило про те, що відмовляється від договору поставки № 02/04-2007 від 02 квітня 2007 року у зв'язку з невиконанням позивачем зобов'язань по вказаному договору, з огляду на що просило повернути у термін до 10 червня 2007 року перераховану позивачу передоплату у сумі 3181830,00 грн. (т.1 а.с. 45).

Листом від 04 травня 2007 року ПП «Господарь» повідомило ПП «Добродій» про те, що не заперечує стосовно повернення покупцю (ПП "Добродій") грошових коштів у розмірі 3181830,00 грн., оскільки ПП "Добродій" відмовилось від договору (т.1 а.с. 44).

У період з 07 по 30 травня 2007 року позивач повернув ПП «Добродій» грошові кошти на загальну суму 2289100,00 грн. (у тому числі податок на додану вартість - 381516,67 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 а.с. 60-65).

Також, 30 травня 2007 року позивач виписав розрахунок № 1 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 24 квітня 2007 року № 0026 за договором від 02 квітня 2007 року № 02/04-2007, згідно з яким провів коригування своїх податкових зобов'язань на загальну суму 381516,67 грн. (т.1 а.с. 66).

У зв'язку з викладеним, у рядку 8 «Коригування на основі попередніх звітних періодів (+ чи -)» податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2007 року позивач задекларував суму « - 381517,00 грн.» (до зменшення) (т.1 а.с. 48-49). Також, позивачем був доданий розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2007 року (т.1 а.с. 50).

20 липня 2007 року ПП «Господарь» подало до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2007 року, у якій підприємство звітувало з такими показниками: усього податкових зобов'язань - 524107,00 грн. (рядок 9); усього податкового кредиту - 892518,00 грн. (рядок 17); різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість поточного звітного (податкового) періоду склала від'ємне значення - 368411,00 грн. (рядок 18.2); залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду - 368411,00 грн. (рядок 23); у рядку 25 податкової декларації позивач вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню, 442828,00 грн. (рядок 25), в тому числі на рахунок платника у банку - 442828,00 (рядок 25.1); у рядку 26 позивач відобразив залишок відємного значення, якийц після бюджетного відшкодування включається до складу податковог окредиту наступного податкового періоду, 96764,00 грн. (рядок 26). Разом з декларацією позивачем був поданий розрахунок суми бюджетного відшкодування і заява про повернення суми бюджетного відшкодування (т.1 а.с. 52-56).

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, в період з 11.09.2007 року по 02.10.2010 року проведено позапланову виїзну перевірку ПП «Господарь» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника банку по декларації за червень 2007 року, за результатами перевірки складено акт № 100/23-210/31390566 від 09 жовтня 2007 року (т.1 а.с.9-31).

В висновку акту перевірки вказано, що за результатами перевірки встановлено порушення пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», - підприємством завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за червень 2007 року на 284753,00 грн., (т.1 а.с. 30).

В акті перевірки зазначено, що позивач неправомірно сформував від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за травень 2007 року, яке по декларації складає 539592,00 грн., за рахунок включення в податкові зобов'язання травня 2007 року суми коригування на основі попередніх звітних періодів (-381517,00 грн.), які не можуть враховуватись при бюджетному відшкодуванні. Сума податкових зобов'язань травня 2007 року без урахування суми коригування повинна становити 286445,00 грн., а значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за травень 2007 року повинна становити 158075,00 грн. При цьому, при перевірці правильності визначення від'ємного (позитивного) значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за травень 2007 року та за червень 2007 року податковим органом не було встановлено відхилень між даними платника та даними перевірки.

15 жовтня 2007 року податковим органом на підставі акту перевірки № 100/23-210/31390566 від 09 жовтня 2007 року прийнято податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» зменшила ПП «Господарь» суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за червень 2007 року на 284753,00 грн. (т.1 а.с.36).

Не погоджуючись із прийнятим ДПІ у Малиновському районі м. Одеси податковим повідомленням-рішенням №/0 від 15.10.2007 року, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позов.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Отже, сам факт виникнення податкових зобов'язань з податку на додану вартість під час здійснення попередньої оплати підтверджує набуття одержувачем платежу статусу постачальника (продавця) товарів, а особою, яка здійснює такий платіж, - статусу отримувача (покупця) таких товарів для цілей застосування Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 7.3.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Таким чином, виходячи з правила першої події, у разі здійснення попередньої оплати за товари постачальником (ПП «Господарь») нараховується податкове зобов'язання з податку на додану вартість та виписується податкова накладна, яка дає право покупцю (ПП «Добродій») на податковий кредит.

Відповідно до пункту 4.5 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Підпунктом 4.5.1 пункту 4.5 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок відкоригованого значення податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за наслідками такого податкового періоду у разі, якщо він є зареєстрованим як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів (послуг).

Законом України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов'язок постачальника (ПП «Господарь») зменшити суму податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок (травень 2007 року), і не передбачено обов'язку платника податку коригувати від'ємне значення попереднього періоду (травня 2007 року) у випадку повернення попередньої оплати у наступному податковому періоді.

З дослідженої в судовому засіданні податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2007 року, (т.3 а.с. 12-13), вбачається, що в рядку 1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» у колонці «Б» вказана загальну сума податку на додану вартість 7501967,00 грн.

Позивачем надано до суду реєстр отриманих та видаткових податкових накладних, які свідчать про включення позивачем до складу податкових зобов'язань квітня 2007 року податку на додану вартість за податковими накладними № 0025 від 23 квітня 2007 року на суму 27333,33 грн. та № 0026 від 24 квітня 2007 року на суму 502971,67 грн., виписаними на користь ПП «Добродій», коригування яких було здійснене позивачем у травні 2007 року згідно розрахунку № 1 від 30 травня 2007 року (т.3 а.с.14). Загальна сума податку на додану вартість відповідно до реєстру отриманих та видаткових податкових накладних за квітень 2007 року складає 7501967,00 грн.

Як з'ясовано судом, сума податку на додану вартість в розмірі 442828,0 грн., яку позивач задекларував до відшкодування в червні 2007р. складається з сум ПДВ в розмірі 165 856,85грн. за податковими накладними: №140 від 24.05.2007р.; №139 від 24.05.2007р.; №138 від 24.05.2007р.; №129 від 15.05.2007р.; №128 від 15.05.2007р.; №124 від 04.05.2007р.; №28 від 13.04.2007р.; №841 від 16.05.2007р.; №706 від 14.05.2007р.; №880 від 14.05.2007р.; №885 від 10.05.2007р., які були оплачені за наступними платіжними дорученнями: №297 від 04.05.2007р.; №298 від 04.05.2007р.; №302 від 15.05.2007р.; №303 від 15.05.2007р.; №304 від 16.05.2007р.; №314 від 24.05.2007р.; №315 від 24.05.2007р.; №316 від 24.05.2007р.; №318 від 30.05.2007р.; №319 від 30.05.2007р.; №320 від 30.05.2007р.; №321 від 30.05.2007р.; №322 від 30.05.2007р. та сум ПДВ в розмірі 276 971,47грн., сплачених при розмитненні позивачем ТМЦ по вантажно-митним деклараціям: № 500060000/7/214170 від 30.05.2007р. сума сплаченого ПДВ - 122 168,53грн.; № 500060000/7/213076 від 18.05.2007р. сума сплаченого ПДВ - 39 823,26грн.; № 500060000/7/211647 від 08.05.2007р. сума сплаченого ПДВ - 49 558,33грн.; № 500060000/7/211280 від 04.05.2007р. сума сплаченого ПДВ - 65 421,35грн.. Вказані документи наявні в матеріалах справи та досліджені судом (т.3 а.с.15-37).

На підставі зазначеного, суд вважає, що сума ПДВ в розмірі 442828,0 грн., складовою якої є сума ПДВ у розмірі 284758,00 грн., заявлена позивачем до відшкодування з бюджету в червні 2007 року у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №/0 від 15.10.2007 року прийнято відповідачем неправомірно.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

При цьому необхідно враховувати, що згідно приписів п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року, встановлено, що із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акту нечинним та скасування такого акту - є помилковим.

Скасування акту суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акту.

Визнання ж акту суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги те, що зі змісту позовних вимог вбачається намір позивача припинити дію оскаржуваного рішення саме з моменту його прийняття, виходячи з передбаченого ч. 2 статті 11 КАС України права суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, та визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 76,79,86, 158-163,КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства "ГОСПОДАРЬ" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №/0 від 15.10.2007 року.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 11.04.2016 року.

Суддя Вовченко O.A.

.