Справа № 808/4932/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 рокусправа № 808/4932/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року у справі №808/4932/14 за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Запорізькій області до Державного підприємства «Дослідного господарства «Відродження» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Запорізькій області ( далі - ДФІ в Запорізькій області) 31 липня 2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Дослідного господарства «Відродження» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (далі - ДП «Відродження»), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог від 26.06.2015 року просить суд:

- стягнути з ДП «Відродження» в дохід Державного бюджету України 563913,15 грн. відповідно п.п.2-8, 10-12 вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 07.04.2014 року №08-07-14-14/2864;

- згідно з п.7 вимоги зобов'язати ДП «Відродження» відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість за ТОВ «Квінтайр» у сумі 114 640,00 грн.;

- згідно з п.8 вимоги Державної фінансової інспекції у Запорізькій області від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 зобов'язати ДП «Відродження»:

- відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість за ФОП ОСОБА_1 у сумі 159 263,00 грн.;

- провести взаємозвірку з ФОП ОСОБА_1 за договором від 01.01.2013 б/н та зменшити кредиторську заборгованість на вартість ненаданих послуг в загальній сумі 1384,30 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ДП «Відродження» недостовірно відобразило обсяг витрат на благодійну допомогу, що призвело до заниження в рядку 016/1 «Витрати на благодійну допомогу» звіту про виконання фінансових планів підприємства за 2013 рік на суму 20 000,00 тис. грн., і, відповідно, нанесення збитків підприємству на відповідну суму, що є порушенням ст. 75 Господарського кодексу України і пп. 2.17 п. 2 розділу 1 Наказу Міністерства економіки України від 21.06.2005 № 173. Також, контролюючим органом встановлено факт викривлення позивачем даних фінансової звітності за 9 місяців 2013 року, що призвело до завдання збитків державі. Крім того, в порушення положень ГК України, ЦК України, умов Договору від 25.04.2013 № ДП 25/04/2013-07 підприємством безоплатно передано ТОВ «Квінтайр» насіннєвий матеріал гібридного соняшника «Ясон» в кількості 11464 кг. на суму 114 640,00 грн., чим нанесено збитків підприємству на відповідну суму.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що заява позивача про зміну позовних вимог від 26 червня 2015 року судом не приймається до уваги, оскільки розгляд справи по суті розпочався 18.09.2014 року, а отже ця заява суперечить вимогам статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Оскільки заява позивача про зміну позовних вимог не приймається до уваги, а початковими вимогами позивача були вимоги спрямовані на корегування роботи підконтрольної установи, які є обов'язковими до виконання суд першої інстанції зробив висновок щодо необхідності відмови у задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позов, з урахуванням змінених позовних вимог задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідачем допущено порушення виявлені посадовими особами Державної фінансової інспекції у Запорізькій області при здійсненні перевірки підконтрольної установи за результатами чого було складено та направлено відповідачу вимогу від 07.04.2014 року №08-07-14-14/2864. Оскільки відповідачем зазначені вимоги Державної фінансової інспекції у Запорізькій області у добровільному порядку не виконані, позивач змушений звернутися до суду за захистом інтересів держави.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що посадовими особами Державної фінансової інспекції у Запорізькій області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «Відродження» за результатами якої було складено акт ревізії від 07 березня 2014 року №07-21/3. (т.1 а.с.58 - 79).

18.03.2014 ДП «Відродження» в порядку п. 42 Порядку проведення інспектування Державного фінансовою інспекцією, її територіальними органами направлено письмові заперечення (зауваження) від 18.03.2014 № 170 до акта ревізії. За результатами висновку на зауваження (заперечення) до акта від 07.04.2014 ДФІ у Запорізькій області заперечення ДП «Відродження» не прийняті (т.1 а.с.54-79).

За результатами розгляду виявлених порушень Державною фінансовою інспекцією у Запорізькій області відповідачу було направлено обов'язкову вимогу від 07.04.2014 року №08-0714-14/2864 (т.1 а.с.30-53).

Стягнення з відповідача коштів та зобов'язання усунути виявлені порушення на підставі зазначеної вимоги Державної фінансової інспекції у Запорізькій області є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З аналізу вищезазначеної норми можна зробити висновок про те, що визначальною умовою яка дає можливість суду прийняти заяву позивача щодо зміни предмету або підстави позову є подання такої заяви до початку судового розгляду справи по суті.

В свою чергу частиною 1 статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судовий розгляд справи по суті починається доповіддю головуючого в судовому засіданні про зміст позовних вимог, про визнання сторонами певних обставин під час підготовчого провадження, після чого він з'ясовує: чи підтримує позивач адміністративний позов, чи визнає його відповідач та чи не бажають сторони примиритися.

Як вбачається з матеріалів справи, суддею Запорізького окружного адміністративного суду 22 серпня 2014 року відкрито провадження у справі №808/4932/14 та призначено судове засідання на 18 вересня 2014 року о 12:00 годин (т.1 а.с.1).

18 вересня 2014 року у письмовому провадженні, тобто без виходу у відкрите судове засідання, суддею було постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі №808/4932/14.

Враховуючи те, що суддею Запорізького окружного адміністративного суду Черновою Ж.М. 18 вересня 2014 року при розгляді цієї справи не доповідався зміст позовних вимог, що свідчить про те, що розгляд справи по суті цього дня не розпочинався, суд апеляційної інстанції зробив висновок про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та безпідставного не прийняття до розгляду заяви позивача про зміну позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає позовні вимоги Державної фінансової інспекції у Запорізькій області в межах в яких вони заявлені.

Щодо позовних вимог Державної фінансової інспекції у Запорізькій області про:

- зобов'язання ДП «Відродження», згідно з п.7 вимоги Державної фінансової інспекції у Запорізькій області від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864, відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість за ТОВ «Квінтайр» у сумі 114 640,00 грн.

- зобов'язання ДП «Відродження», згідно з п.8 вимоги Державної фінансової інспекції у Запорізькій області від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість за ФОП ОСОБА_1 у сумі 159 263,00 грн. та провести взаємозвірку з ФОП ОСОБА_1 за договором від 01.01.2013 б/н та зменшити кредиторську заборгованість на вартість ненаданих послуг в загальній сумі 1384,30 гривень, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до добровільного виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Однак вищезазначені позовні вимоги органу державного фінансового контролю не спрямовані лише на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, оскільки вони є складовими вимог позивача про стягнення виявлених в ході перевірки збитків. Отже такі вимоги повинні розглядаються в контексті вимог позивача щодо стягнення з ДП «Відродження» в дохід Державного бюджету України коштів відповідно до пунктів 2-8,10-12 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864.

Щодо вимог Державної фінансової інспекції у Запорізькій області про стягнення з ДП «Відродження» в дохід Державного бюджету України коштів відповідно до пунктів 2,3,4,5 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 2 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога про відшкодування в повному обсязі безпідставно наданої благодійної допомоги у загальній сумі 5 000,00 грн., у тому числі шляхом стягнення з винних осіб на підставі ст.1166 ЦК України.

Пунктом 3 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога про відшкодування в повному обсязі безпідставно наданої благодійної допомоги у загальній сумі 15000,00 грн., у тому числі шляхом стягнення з винних осіб на підставі ст.1166 ЦК України.

Пунктом 4 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога про відшкодування в повному обсязі втрат від реалізації сільськогосподарської продукції за заниженою вартістю у сумі 5125,00 грн., у тому числі шляхом стягнення з винних осіб на підставі ст.1166 ЦК України.

Пунктом 5 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога про відшкодування в повному обсязі втрат від реалізації ТОВ «Агро-Лидер» сільськогосподарської продукції за заниженою вартістю у сумі 11078,10 грн., у тому числі шляхом стягнення з винних осіб на підставі ст.1166 ЦК України; відшкодувати в повному обсязі втрати від реалізації ТОВ «Кайзен-Агро» сільськогосподарської продукції за заниженою вартістю у сумі 12461,80 грн., у тому числі шляхом стягнення з винних осіб на підставі ст.1166 ЦК України (т.1 а.с.30-31).

З змісту вищезазначених вимог Державної фінансової інспекції у Запорізькій області вбачається, що вони направлені на усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства у тому числі шляхом стягнення з винних осіб на підставі ст.1166 ЦК України.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи те, що вимоги 2,3,4,5 Державної фінансової інспекції у Запорізькій області направлені на усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства щодо одержання коштів без встановлених законом підстав шляхом стягнення завданої шкоди з винних осіб, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що ці вимоги повинні бути направлені виключно до винної особи.

Оскільки у вимогах 2,3,4,5 Державної фінансової інспекції у Запорізькій області ставиться питання про стягнення коштів у тому числі шляхом стягнення з винних осіб на підставі ст.1166 ЦК України, при цьому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити коло таких осіб, тому підстав для стягнення цих сум виключно з підконтрольної установи немає.

Щодо вимог Державної фінансової інспекції у Запорізькій області про стягнення з ДП «Відродження» в дохід Державного бюджету України коштів відповідно до пунктів 6-8, 10-12 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 6 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога про стягнення з ТОВ «Торговий дім «Украгропром» дебіторської заборгованості за договором від 11.03.2013 року № РП-11/03/13-01 в сумі 33 285,60 грн. на підставі ст.ст. 22, 623 ЦК України. В іншому випадку відшкодувати в повному обсязі за рахунок осіб, винних у недоотриманні фінансових ресурсів, шкоду у загальній сумі 33 285,60 грн., на підставі ст. 1166 ЦК України.

Пунктом 7 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога про зобов'язання відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість за ТОВ «Квінтайр» у сумі 114 640,00 грн. та стягнути заборгованість з боржника на підставі ст.ст. 22, 623 ЦК України. В іншому випадку відшкодувати в повному обсязі за рахунок осіб, винних у недоотриманні фінансових ресурсів шкоду у загальній сумі 114 640,00 грн., на підставі ст. 1166 ЦК України.

Пунктом 8 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога про зобов'язання відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість за ФОП ОСОБА_1 у сумі 159 263,00 грн. та стягнути заборгованість з боржника на підставі ст.ст. 22, 623 ЦК України. В іншому випадку відшкодувати в повному обсязі за рахунок осіб, винних у недоотриманні фінансових ресурсів шкоду у загальній сумі 159263,00 грн., на підставі ст. 1166 ЦК України; Провести взаємозвірку з ФОП ОСОБА_1 за договором від 01.01.2013 б/н та зменшити кредиторську заборгованість на вартість ненаданих послуг в сумі 1 384,30 грн.; відобразити в обліку дебіторську заборгованість за Таврійським ДАТУ за штрафними санкціями за неналежне виконання умов договору від 08.10.2013 № 08/10 у сумі 866,01 грн., виставити рахунок на вказану суму та стягнути заборгованість з боржника.

Пунктом 10 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога, якою вимагалося за наявності поважних причин пропущення позовної давності на підставі ст. 267 ЦК України стягнути з: ТОВ «Укрнасінняпром» на загальну суму 11392,47 грн.; ТОВ «Альта-груп» на загальну суму 386,44 грн.; ТОВ «Торгова аграрна компанія» на загальну суму 69652,41 грн.; ПАТ «Мелітопольський Агрос» на загальну суму 713,72 грн.; ДП «ДГ» «Наукове» НААН на загальну суму 3179,59 грн.; ДП «ДГ» «Чернігівське» на загальну суму 5418,91 грн.; ДП «ДГ» «Корделівське» НААН на загальну суму 2720,69 грн. В іншому випадку та у разі відмови суду у задоволенні позовних вимог відшкодувати в повному обсязі з винних осіб, якими своєчасно не вжито заходів щодо погашення дебіторської заборгованості на відповідні суми на підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України.

Пунктом 11 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога, якою вимагалося за наявності поважних причин пропущення позовної давності стягнути заборгованість на загальну суму 99315,42 грн. на підставі ст. 267 ЦК України. В іншому випадку та у разі відмови суду у задоволенні позовних вимог у задоволенні позовних вимог відшкодувати в повному обсязі з винних осіб, якими своєчасно не вжито заходів щодо погашення дебіторської заборгованості на відповідні суми на підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України.

Пунктом 12 вимоги від 07.04.2014 №08-07-14-14/2864 була вимога, якою вимагалося за наявності поважних причин пропущення позовної давності стягнути заборгованість на загальну суму 15280,00 грн. на підставі ст. 267 ЦК України. В іншому випадку та у разі відмови суду у задоволенні позовних вимог у задоволенні позовних вимог відшкодувати в повному обсязі з винних осіб, якими своєчасно не вжито заходів щодо погашення дебіторської заборгованості на відповідні суми на підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України (т.1 а.с.31-32).

Пунктом 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, визначено, що виявлені, допущені об'єктом контролю, порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесений до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушені, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Пункт 50 вищезазначеного Порядку передбачає, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходи для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущених порушеннях працівників об'єкту контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Аналізуючи головні завдання державної контрольно-ревізійної служби визначених у статті 2 і обсягу прав, встановлених статтею 10 Закону №2939-ХІІ слід зазначити, що відповідач здійснюючи державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів і майна реалізує такі через механізм вилучення в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, стягнення у дохід держави коштів, одержаних підконтрольними установами, за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства, звернення до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечене виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також порушення перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства, накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осі підконтрольних установ адміністративні стягнення.

Разом з тим, приписи зазначених норм матеріального права не наділяють суб'єкта владних повноважень правами щодо спонукання господарюючого суб'єкта на проведення претензійно-позовної роботи та зобов'язання звернення до суду про стягнення безпідставно отриманих коштів з іншого господарюючого суб'єкту.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу позивача на те, що у вищезазначених пунктах вимоги зобов'язано відповідача стягнути саме з суб'єктів господарювання суми безпідставно отриманих коштів, при цьому Державною фінансовою інспекцією у Запорізькій області у позові ставиться питання про стягнення цих сум з підконтрольної установи, а не з суб'єктів господарювання, що в свою чергу суперечить і самим пунктам вимоги від 07.04.2014 року №08-07-14-14/28642.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції враховує і те, що відповідачем в добровільному порядку виконано пункти 11 та 12 вимоги від 07.04.2014 року №08-07-14-14/28642, про що відповідач повідомив суд у додаткових запереченнях на апеляційну скаргу.

На підставі зазначеного, та враховуючи те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до розгляду заяву позивача про зміну позовних вимог та в свою чергу не надано правової оцінки спірним відносинам, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 202, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Запорізькій області - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року у справі №808/4932/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 08 квітня 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко