Справа № 265/4685/15-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Щербіна А. В.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року справа №265/4685/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Ляшенко Д.В., при секретарі судового засідання Святодух О.Б., за участю прокурора Бакшаєвій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2016 року у справі № 265/4685/15-а за позовом Маріупольської місцевої прокуратури №1 Донецької області в інтересах ОСОБА_3 до Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради, треті особи: Соледарський професійний ліцей, Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації - про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2015 року прокурор міста Маріуполя, в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради, про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_3 посилаючись на те, що при перевірці Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради щодо додержання вимог Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», виявлено порушення прав особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_3 на отримання ним у встановленому законом розмірі одноразової грошової допомоги при випуску з навчального закладу.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2016 року у справі № 265/4685/15-а позов задоволено частково. Визнано дії неправомірними та зобов'язано Маріупольську загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради нарахувати та виплатити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразову грошову допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для дітей віком від 6 до 18 років відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» з відрахуванням проведених ОСОБА_3 виплат. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем Маріупольською загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність прийнятого рішення фактичним обставинам справи, просив скасувати постанову та відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що підстав для виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів доходів громадян не було, оскільки ОСОБА_3 не працевлаштовувався, а продовжив навчання в іншому навчальному закладі за кошти держави.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3, народився 13 вересня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №22-П від 02 вересня 2004 року, здійснений відділом реєстрації Калінінського районного управління юстиції м.Донецька (а.с.6).

ОСОБА_3 відповідно до абзацу 2 ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-IV (далі Закон № 2342-IV) є особою із числа осіб позбавлених батьківського піклування, оскільки до виповнення їй 18 років вона мала статус особи позбавленої батьківського піклування, що не заперечувалась сторонами та підтверджено матеріалами справи, а саме - рішенням Калінінської районної у м.Донецьку Ради від 12.09.2007 року № 372/1, яким ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення, як дитину, позбавлену батьківського піклування (а.с.7). Згідно копії наказу №644 від 29.12.2007 року ОСОБА_3 було зараховано з 29 грудня 2007 року до 4-го класу школи-інтернат №1 міста Маріуполя (а.с.8). За копією наказу №141 від 30.08.2013 року ОСОБА_3 було відраховано з школи-інтернату № 2 міста Маріуполя до Соледарського професійного ліцею (а.с.9). На підставі наказу №328/к від 20.08.2013 року про виплату випускної допомоги випускникам, ОСОБА_3 школою-інтернатом №2 міста Маріуполя було виплачено випускну допомогу в сумі 42,50 грн., що також підтверджується платіжним дорученням №1262 від 18.09.2013 року (а.с.10, 11). Випускну допомогу в сумі 42,50 грн. ОСОБА_3 отримав, що підтверджується відомістю школи-інтернату №2 міста Маріуполя (а.с.12).

Абзацом 16 ст. 1 Закону № 2342-IV передбачено, що випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв'язку із закінченням навчання.

Статтями 3 та 4 Закону № 2342-IV визначено, що основними засадами державної політики щодо соціального захисту осіб з числа дітей, позбавлених батьківського піклування є, зокрема захист їх майнових, житлових та інших прав та інтересів, належне матеріально-технічне забезпечення незалежно від форми влаштування та утримання такої категорії дітей на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Заходи соціального захисту осіб з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються, зокрема, до мінімального стандарту разової державної фінансової допомоги при закінченні такими дітьми виховного, навчального закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2342-IV держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (ч.2 ст.9 цього Закону). Частиною 7 статті ст. 8 Закону № 2342-IV визначено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття. Таким чином, держава здійснює повне забезпечення, зокрема, дітей, позбавлених батьківського піклування. Випускники загальноосвітніх навчальних закладів із числа цих дітей та за рахунок навчального закладу забезпечуються одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. При цьому, ч.7 ст.8 Закону № 2342-IV встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався та інші. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2013 становив 1210 грн. Отже, виходячи з аналізу вищенаведених норм, ОСОБА_3 при випуску із вказаного вище навчального закладу повинна була отримати одноразову грошову допомогу не менше чим 7260 грн. На думку апелянта, слід застосовувати вимоги пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 № 226. Таке твердження є помилковим з огляду на наступне. Відповідно до п.п. 1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" від 05.04.1994 № 226 ( палі Постанова № 226) дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом. Проте, відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону № 2342-IV Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Розмір одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували, зокрема, діти, позбавлені батьківського піклування, та визначений Законом, не узгоджується з розміром такої одноразової грошової допомоги за Постановою КМУ.

Відповідно до положень ч. 4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, та оскільки норми Постанови КМУ прийняті до набрання чинності Законом та не приведені у його відповідність, при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а саме одноразова грошова допомога підлягає виплаті ОСОБА_3 у розмірі, визначеному цим Законом.

Відповідно до ст.25 Закону № 2342-IV порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів. Статтею 39-9 Закону № 2342-IV встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України. Норми ст.ст. 25, 39-9 Закону № 2342-IV регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору у даній справі. Колегія суддів вважає, що одноразова грошова допомога ОСОБА_3 була виплачена у заниженому розмірі та не відповідала вимогам Закону, чим порушено її права. Доводи апеляційної скарги, що одноразова грошова допомога виплачується при працевлаштуванні після закінчення навчального закладу, суперечать вимогамст.8 Закону № 2342-IV .

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо пропуску прокурором строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку колегія суддів звертає увагу, що прокурором заявлений позов в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо поновлення прокурору строку звернення до суду з даним позовом, оскільки він діяв в інтересах дитини. Суд першої інстанції вирішив справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2016 року у справі № 265/4685/15-а - залишити без задоволення. Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2016 року у справі № 265/4685/15-а за позовом Маріупольської місцевої прокуратури №1 Донецької області в інтересах ОСОБА_3 до Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради, треті особи: Соледарський професійний ліцей, Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації - про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі. Повний текст ухвали виготовлено 12 квітня 2016 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

Д.В. Ляшенко