Справа № 804/15799/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Дерев`янко К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частинипольової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частинипольової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), в якому просить: стягнути з Військової частинипольової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення в сумі 3 865 грн. 02 коп.; стягнути з Військової частинипольової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення по день фактичного розрахунку; стягнути з Військової частинипольової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку; стягнути з Військової частинипольової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до Указу Президента України його було звільнено з військової служби, однак протягом усього строку служби і під час проведення остаточного розрахунку при звільнені Військовою частиноюпольвою поштою НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було порушено конституційні та трудові права позивача щодо нарахування та виплати грошових сум, призначених законодавством України.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні та письмові заперечення, в яких просив суд в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
10 серпня 2014 року згідно Указу Президента України «Про проведення часткової мобілізації» №607 від 21.07.2014 року ОСОБА_1 був призваний до Збройних Сил України для проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 (військова частина-польова пошта НОМЕР_1 ).
30 вересня 2015 року згідно Указу Президента України «Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, позивача було звільнено з військової служби та виключено зі списків частини.
30 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату заборгованості за грошовим забезпеченням, а саме індексацію грошового забезпечення.
23 листопада 2015 року відповідачем було запропоновано подати необхідні документи, які підтверджують середній заробіток ОСОБА_1 для здійснення відповідних перерахунків та виплати можливої заборгованості.
Невиплата позивачу індексації грошового забезпечення стала підставою для звернення до суду з вимогами про її стягнення та стягнення компенсації за її несвоєчасну виплату та затримку розрахунку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Регулювання правового становища осіб, які проходять військову службу здійснюється відповідно до спеціального законодавства, зокрема Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» тощо.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Військової частинипольової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на користь позивача заборгованості з індексації грошового забезпечення в сумі 3 865 грн. 02 коп. суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1-2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Отже, під час проходження військової служби та отримання грошового забезпечення ОСОБА_1 мав право на отримання індексації грошового забезпечення.
Розрахунок суми заборгованості з індексації грошового забезпечення був проведений позивачем відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078.
Згідно зазначеного розрахунку сума заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з серпня 2014 року по вересень 2015 року становить 3 865,02 грн.
Судом встановлено, що згідно з Довідкою-розрахунком, наданою відповідачем ОСОБА_1 було нараховано 3 865,02 грн. та 15 грудня 2015 року на картковий рахунок позивача зараховано за відрахуванням податків та зборів (579,75 грн. податок на доходи та 57,98 грн. військовий збір) 3 227,29 грн.
Таким чином, оскільки відповідач виплатив позивачу суму заборгованості з індексації грошового забезпечення, позовна вимога про стягнення з Військової частинипольової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на користь позивача заборгованості з індексації грошового забезпечення в сумі 3 865 грн. 02 коп. не підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення по день фактичного розрахунку та стягнення середнього заробітку за весь період затримки, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 4,5 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, в тому числі призваним із запасу під час мобілізації, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року та Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12 листопада 2010 року №590.
Даними нормативно-правовими актами не передбачено можливості стягнення компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення та компенсації за затримку виплати розрахунку.
Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Щодо посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України, слід зазначити що відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року №13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).
Отже, трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.
Тобто, спеціальним законодавством врегульовані спірні правовідносини таким чином, що виплата компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні осіб, які проходили військову службу не передбачена, а дія норм КЗпП України на них не поширюється.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.3 ч.2 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до частини другої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Оскільки вимога про стягнення моральної шкоди у даному випадку є похідною від решти позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, суд вважає за необхідне відмовити в позові в цій частині також.
Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини польової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.
Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська