Справа № 802/153/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 квітня 2016 р. Справа № 802/153/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельника Віктора Сергійовича,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Черпітяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення № 1006 від 01.01.2016 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначив, що Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області проведено перевірку щодо порушення платником єдиного податку умов перебування на спрощеній системі оподаткування, за наслідками якої був складений акт перевірки №1102/1705 від 01.01.2016 року. На підставі висновків, зроблених за наслідками перевірки, прийнято рішення №1006 від 01.01.2016 року про анулювання платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1, у зв'язку із несплатою протягом двох послідовних кварталів у порядку, встановленому Податковим кодексом України, податкового боргу, що виник у платника єдиного податку по податку з доходів фізичних осіб відповідно до абзацу третього п.299.11 ст.299 ПК України. Вважаючи прийняте рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити у повному обсязі, адже на його думку податковий орган прийняв рішення, що суперечить законодавству та виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених законами України.

Представник відповідача щодо даного позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні з підстав, які викладені у письмових запереченнях.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 04.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 від 18.06.2013 року позивач володіє статусом платника єдиного податку третьої групи зі ставкою єдиного податку 5 %.

Відповідно до акту про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 01.01.2016 року №1102/1705 Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області позивачем порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: не сплачено протягом двох послідовних кварталів податкові зобов'язання по єдиному податку, передбачені абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України (а.с.10).

Рішенням від 01.01.2016 року №1006 Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області анульовано видане позивачу свідоцтво платника єдиного податку з підстав, передбачених абз. 3 п. 299.11 ст.299 ПК України (а.с. 11).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується наступними мотивами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п. 61.1 ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 62.1 ст. 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом:

- ведення обліку платників податків;

- інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби;

- перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1. ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В той же час, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Стаття 76 ПК України визначає порядок проведення камеральної перевірки. Так, п.76.1, 76.2 ст.76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до п.86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п.42.1, п.42.2 ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Так, податковим органом проведено камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, про що складено акт перевірки №1102-1705 та винесено рішення № 1006 про анулювання платника єдиного податку від 01.01.2016 року .

Проте, в порушення пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України контролюючим органом направлено на адресу позивача акт перевірки та рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку за адресою його реєстрації лише 02.02.2016 року, а отримані позивачем 06.02.2016 року, в той час як нормами зазначеної статті передбачено, що акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування надсилається для підписання платнику податків протягом трьох робочих днів (а.с. 37).

Відповідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Отже, податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує 340,00 грн. (20 н.м.д.г.*17 грн.).

Як вбачається, із матеріалів справи, за позивачем станом на 31.12.2015 року обліковується заборгованість в розмірі 543 грн. 29 коп., а, відтак, в силу положень п. 59.1 ст. 59 ПК України, відповідач зобов'язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про наявність боргу у спосіб, визначений ПК України.

У той же час, представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала, що податкова вимога не виносилась та позивача про наявність податкового боргу не повідомляли ані в телефонному режимі, ані шляхом надсилання вимоги, оскільки сума боргу є незначною та наразі у відділі працює 2 особи, які не встигли повідомити позивача.

Відтак, відповідач приймаючи оскаржуване рішення про анулювання статусу позивача як платника єдиного податку залишив поза увагою право позивача бути обізнаним про наявність у нього заборгованості по сплаті єдиного податку та право на оскарження вимоги у встановленому порядку.

В свою чергу, у судовому засіданні позивач зазначив, що якби відповідачем було дотримано процедуру прийняття рішення та на його адресу надійшла спочатку податкова вимога, він мав би можливість сплатити наявну суму заборгованості, а тому відпали б підстави для прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Більш того, у судовому засіданні позивач зауважив, що акт про результати перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування та оскаржуване рішення прийняті 01.01.2016 року, який є офіційним вихідним днем, відповідно до Постанови КМУ від 11.11.2015 року №1155-р.

Представником відповідача у судовому засіданні повідомлено, що на час новорічних та різдвяних свят у Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області організовано чергування. Так, 01.01.2016 року призначено відповідальними черговими по Вінницькій ОДПІ: Мудрик В.М. - заступника начальника відділу місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб (адмінприміщення ОДПІ, у т.ч. Вінницьке відділення) та Орлик О.І. - головного державного ревізора-інспектора Тиврівського відділення.

З наведеного слідує, що головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування доходів і зборів само зайнятих осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Собчук Тетяни Миколаївни не було на роботі 01.01.2016 року, однак дата акту перевірки та рішення про анулювання платника єдиного податку вказана 01.01.2016 року.

При цьому доказів щодо наявності повноважень у ревізора-інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Собчук Тетяни Миколаївни щодо проведення камеральної перевірки та винесення рішення 01.01.2016 року, тобто у святковий день, представником відповідача не надано.

У судовому засіданні ревізор - інспектор також пояснила, що проводила перевірку, складала акт та прийняла рішення 31.12.2015 року, проте поставила дату 01.01.2016 року, щоб за святкові дні не нараховувати суму єдиного внеску (такого не було). (Фактично вона пояснила, що дата 01.01.2016 року є датою анулювання свідоцтва).

Однак, з облікової картки платника податків вбачається, що рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку внесено до реєстру 21.03.2016 року вже під час його оскарження в судовому порядку. Нащо представником відповідача пояснень не надано.

Крім того, з облікової картки платника податку ФОП ОСОБА_1, також вбачається, що датою анулювання є 31.12.2015 року, а датою внесення запису в реєстрі є 01.01.2016 року, що суперечить положенням п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, де зазначено що анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Крім того, відповідно до п.299.1 ст.299 ПК України, реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п.299.10 ст.299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 цього Кодексу.

Згідно з абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Так, ретельно оглянувши акт перевірки від 01.01.2016 року №1102/1705, слід зазначити, що в даному акті відсутня інформація про те, за який період у позивача наявний податковий борг. Зокрема, в акті міститься лише посилання на абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України без вказівки на конкретний період, у наданих запереченнях на позовну заяву також відсутня вказівка на період наявності податкового боргу, натомість у судовому засіданні представник відповідача зазначили, що за позивачем рахується заборгованість по сплаті єдиного податку з 2014 року, яка періодична погашалась.

Окрім того, відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків; камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Так, згідно матеріалів справи та пояснень сторін контролюючим органом камеральна перевірка проведена виключно на підставі даних облікової картки платника податків, у якій по коду платежу 18050400 (єдиний податок з фізичних осіб) за ним рахувалась заборгованість на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів починаючи з 2014 року.

Отже, контролюючим органом податкова звітність позивача як платника єдиного податку не перевірялась, і, відповідно, наявна у податковій звітності інформація контролюючим органом не врахована, аналізу податкової звітності (строків подання податкових декларацій, строків сплати узгоджених грошових зобов'язань тощо) ані в акті перевірки, ані в письмових запереченнях відповідача не наведено.

Враховуючи встановлені обставини і наведені мотиви, суд вважає вірними і переконливими доводи позивача про відсутність законних підстав для анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

У зв'язку із викладеним, суд дійшов висновку, що рішення №1006 від 01.01.2016 року про анулювання платника єдиного податку винесене із порушенням норм чинного законодавства, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, визнання протиправним і скасування рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку в судовому порядку являється в даному випадку достатнім і належним способом захисту порушених прав і інтересів позивача як платника податку та одночасно і підставою для їх відновлення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп., сплаченого за квитанцією №0.0.503479454.2 від 11.02.2016 року.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 1006 від 01.01.2016 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, прийняте Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (21037, АДРЕСА_1) судові витрати у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна