Справа № 826/12007/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2016 року № 826/12007/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Бухоблік і торгівля автоматизація»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про скасування податкового повідомлення-рішення №39/26552213 від 15.01.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бухоблік і торгівля автоматизація» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києві з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення №39/26552213 від 15.01.2015 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що висновки контролюючого органу про те, що TOB «Бухоблік і торгівля автоматизація» було занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 140 489,00 грн., а саме за серпень 2014 на суму 140 489,00 грн., - є безпідставними, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам, викладеним в акті перевірки.

У судовому засіданні 09.11.2015 року суд, заслухавши думку представників сторін, відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

На підставі службового посвідчення серії КВ №136533 від 03.12.2012 року, виданого ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, головним державним ревізором-інспектором, відділу проведення зустрічних звірок управління податкового аудиту Зваричем Ігорем Васильовичем на підставі п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 та п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, відповідно до наказу №3853 від 12.12.2014 року виданого в.о. начальника ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Бухоблік і торгівля автоматизація» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Гротекмакс», ТОВ «Бабани-Трейд» за серпень 2014р., за результатами якої складений акт від 24.12.2014 року №1288/26-55-22-13/36302914 (надалі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п. 198.2, 198.3 та п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10, п.201.11 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 140 489,00 грн., а саме за серпень 2014 року на суму 140 489,00 грн.

ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки 15.01.2015 року прийняла податкове повідомлення-рішення №39/26552213, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 210 734,00 грн. (140 489,00 грн. - основний платіж, 70 245,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Скориставшись правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення від 15.01.2015 року №39/26552213, позивачем було отримано рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 16.03.2015 року №4246/10/26-15-10-05-35, у відповідності до змісту якого податкове повідомлення-рішення від 15.01.2015 року №39/26552213 залишене без змін, а скарга директора ТОВ «Бухоблік і торгівля автоматизація» - без задоволення.

ТОВ «Бухоблік і торгівля автоматизація» до ДФС України було подано повторну скаргу на податкове повідомлення-рішення від 15.01.2015 року №39/26552213 та рішення від 16.03.2015 року №4246/10/26-15-10-05-35, за результатом розгляду якої ДФС України прийняло рішення від 17.05.2015 року №10409/6/99-99-10-01-04-25 про результати розгляду скарги, яким скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 15.01.2015 року №39/26552213 та рішення від 16.03.2015 року №4246/10/26-15-10-05-35 - без змін.

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ «Бухоблік і торгівля автоматизація» та TOB «Гротекмакс» укладено договір від 09.06.2014 року № ГТ-БО/6-14.

Відповідно до умов договору TOB «Гротекмакс», оформлено акти виконаних робіт та податкові накладні на суму 282 060,00 грн. у т.ч. ПДВ в сумі 47 009,66 грн.

Отримані податкові накладні від TOB «Гротекмакс» в серпні 2014 року у кількості 8 шт. не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки суми ПДВ не перевищують 10,0 тис грн.

Крім того, між TOB «Бухоблік і торгівля автоматизація» та TOB «Бабани-Трейд» укладено договір від 09.07.2014 року №ББ-7.2014.

Відповідно до умов договору TOB «Бабани-Трейд» оформлено акти виконаних робіт та податкові накладні на суму 560 876,10 грн. в т.ч. ПДВ в сумі 93 479,35 грн.

Отримані податкові накладні від TOB «Бабани-Трейд» в серпні 2014 у кількості 15 шт. не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки суми ПДВ не перевищують 10,0 тис. грн.

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображені у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за серпень 2014 року.

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились в безготівковій формі.

За результатами перевірки ТОВ «Бухоблік і торгівля автоматизація» не підтверджено задекларований податковий кредит з TOB «Гротекмакс» та TOB «Бабани-Трейд» за серпень 2014 року.

Перевіркою встановлено, що правочини, укладені з контрагентами, порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.

Згідно п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України у цьому розділі об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат - витрати, не витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

В силу норми п.198.2 ст.198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Відповідно до п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим у своєму листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз.2 п.44.1 ст.44 ПК України).

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV).

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно п.1.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин) (надалі - Положення №88), Положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Відповідно до п.2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно п.2.2 Положення №88 первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Відповідно до п.2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно ч.1 ст.9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону №996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14.01.2015 року К/9991/72258/12, від 21.10.2014 року № К/800/6170/14 та від 26.08.2014 року № К/800/6501/14, «податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття оспорюваного акта індивідуальної дії, покладається на податкову інспекцією як на суб'єкта владних повноважень. Разом з тим, дане правило не виключає обов'язку платника довести обґрунтованість сформованих ним податкового кредиту по операціям з придбання товарів (робіт, послуг)» та «…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податків.».

Отже, відповідно до норм ст.138, ст.198 Податкового кодексу України право на формування валових витрат а податкового кредиту виникає у платників податків лише за умови фактичного здійснення господарських операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг, або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

В ході судового розгляду даної справи встановлено укладення між ТОВ «Бухоблік і торгівля автоматизація» (Замовник) в особі директора ОСОБА_2, та TOB «Гротекмакс» (Виконавець), в особі директора ОСОБА_3, договору від 09.06.2014 року № ГТ-БО/6-14 про надання послуг в сфері інформатизації. Предметом договору є послуги в сфері інформатизації, а саме: послуги інформаційно - технічного супроводу по роботі з ПП « 1С: Підприємство 8»; послуги з налагоджування комплексу ПП « 1С: Підприємство 8»; послуги з доробки типових конфігурацій; абонентське обслуговування тарифних пакетів; послуги з розробки згідно технічного завдання; послуги з навчання Клієнтів; надання інформаційно - технологічних послут; роботи зі створення програмного продукту; проведення тематичних тренінгів та семінарів: інші послуги у сфері інформатизації відповідної якості, які Виконавець зобов'язується надати Замовнику, а замовник зобов'язується прийняти згідно Акту здачі - приймання наданих послуг та здійснити оплату на умовах даного договору.

Згідно п.п.4.1 п.4 договору від 09.06.2014 № ГТ-БО/6-14 вартість послуг визначається Виконавцем в рахунках-фактурах.

Крім того, ході судового розгляду даної справи встановлено укладення між TOB «Бухоблік і торгівля автоматизація» (Замовник), в особі директора ОСОБА_2, та TOB «Бабани-Трейд» (Виконавець), в особі директора ОСОБА_4, договору від 09.07.2014 року №ББ-7.2014 про надання послуг в сфері інформатизації. Предметом договору є послуги в сфері інформатизації, а саме: послуги інформаційно - технічного супроводу по роботі з ПП « 1С: Підприємство 8»; послуги з налагоджування комплексу ПП « 1С: Підприємство 8»; послуги з доробки типових конфігурацій; абонентське обслуговування тарифних пакетів: послуги з розробки згідно технічного завдання; послуги з навчання Клієнтів; надання інформаційно - технологічних послуг; роботи зі створення програмного продукту; проведення тематичних тренінгів та семінарів: інші послуги у сфері інформатизації відповідної якості, які Виконавець зобов'язується надати Замовнику, а замовник зобов'язується прийняти згідно Акту здачі - приймання наданих послуг та здійснити оплату на умовах даного договору.

Згідно п.п.4.1 п.4 договору від 09.07.2014 року №ББ-7.2014 вартість послуг визначається Виконавцем в рахунках-фактурах.

На підтвердження фактів надання TOB «Гротекмакс» послуг, що передбачені умовами договору, та проведення розрахунків за такі наданні послуги позивач надав до суду копії наступних документів:

- договору № ГТ-БО/6-14 від 09.06.2014р.;

- актів надання послуг № 608 від 05.08.2014р., № 609 від 08.08.2014р., № 610 від 11.08.2014р., №611 від 14.08.2014р., № 612 від 18.08.2014р., № 613 від 21.08.2014р., № 614 від 26.08.2014р., № 615 від 28.08.2014р.;

- податкових накладних №290 від 05.08.2014р., №291 від 08.08.2014р., №292 від 11.08.2014р., №293 від 14.08.2014р., №294 від 18.08.2014р., №295 від 21.08.2014р., №296 від 26.08.2014р., № 297 від 28.08.2014р., в яких наведена номенклатура послуг - «послуги у сфері інформатизації: інформаційно-консультаційні послуги по роботі з ПЗ»;

- рахунків на оплату №625 від 08.08.2014р., №626 від 11.08.2014р., № 627 від 14.08.2014р., № 628 від 18.08.2014р., №629 від 21.08.2014р., №630 від 26.08.2014р., № 631 від 26.08.2014р.;

- платіжних доручень № 935 від 22.09.2014р., № 1160 від 07.11.2014р., № 1161 від 07.11.2014р., № 1162 від 07.11.2014р., що незавірені банківською установою.

На підтвердження фактів надання TOB «Бабани-Трейд» послуг, що передбачені умовами договору, та проведення розрахунків за такі наданні послуги позивач надав до суду копії наступних документів:

- договору №ББ-7.2014 від 09.07.2014р.;

- актів надання послуг № 485 від 01.08.2014р., № 486 від 05.08.2014р., № 487 від 07.08.2014р., №488 від 11.08.2014р., №489 від 12.08.2014р., № 490 від 14.08.2014р., № 491 від 15.08.2014р., № 492 від 26.08.2014р., № 580 від 12.08.2014р., № 581 від 13.08.2014р„ № 582 від 19.08.2014р., № 583 від 20.08.2014р., № 584 від 22.08.2014р., № 585 від 27.08.2014р., № 586 від 29.08.2014р.;

- податкових накладних № 233 від 01.08.2014р., № 234 від 05.08.2014р., № 235 від 07.08.2014р., № 236 від 11.08.2014р., № 237 від 12.08.2014р., № 238 від 14.08.2014р., №239 від 15.08.2014р., № 240 від 26.08.2014р., № 309 від 12.08.2014р., № 310 від 13.08.2014р., №311 від 19.08.2014р., № 312 від 20.08.2014р., № 313 від 22.08.2014р„ № 314 від 27.08.2014р., №315 від 29.08.2014р., в яких наведена номенклатура послуг - «послуги у сфері інформатизації: інформаційно-консультаційні послуги по роботі з ПЗ»;

- рахунків на оплату № 495 від 01.08.2014р., № 496 від 05.08.2014р., № 497 від 07.08.2014р., № 498 від 11.08.2014р., № 499 від 12.08.2014р., № 500 від 14.08.2014р., № 501 від 15.08.2014р., № 502 від 26.08.2014р., № 590 від 12.08.2014р., № 591 від 13.08.2014р., № 592 від 19.08.2014р., № 593 від 20.08.2014р„ № 594 від 22.08.2014р„ № 595 від 27.08.2014р„ № 596 від 29.08.2014р.

- платіжних доручень №933 від 22.09.2014р., № 934 від 22.09.2014р., що незавірені банківською установою.

На підтвердження реальності виконання правочинів з TOB «Гротекмакс» і TOB «Бабани-Трейд» та подальшої реалізації послуг TOB «Омега», TOB «Технополіс-1», Представництву «Аббот Лабороторіз ГмбХ», TOB «Руш» позивачем також надані копії:

- відомостей про взаєморозрахунки з TOB «Руш»;

- реєстру податкових накладних, наданих TOB «Руш»;

- договору № 2121 від 02.09.2013р.;

- актів надання послуг № 050/ від 29.08.2014р., № 050/ від 09.09.2014р., № 050/ від 30.09.2014р., № 050/ від 30.09.2014р., № 050/ від 30.09.2014р„ № 050/ від 30.09.2014р„ № 050/ від 24.10.2014р., № 050/0 від 24.10.2014р., № 050/ від 24.10.2014р., № 050/1 від 31.10.2014р., № 050/2 від 31.10.2014р., № 050/2 від 31.10.2014р., № 050/ від 31.10.2014р.;

- податкових накладних № 419 від 31.07.2014р., № 382 від 29.08.2014р., № 384 від 29.08.2014р„ № 102 від 09.09.2014р„ № 387 від 30.09.2014р„ № 388 від 30.09.2014р„ № 389 від 30.09.2014р., № 39 від 03.10.2014р., № 41 від 03.10.2014р., № 146 від 10.10.2014р., № 147 від 10.10.2014р., № 225 від 17.10.2014р., № 460 від 31.10.2014р., № 462 від 31.10.2014р.;

- відомостей про взаєморозрахунки з Преставництвом «Аббот Лабороторіз ГмбХ»;

- реєстру податкових накладних, наданих Преставництвом «Аббот Лабороторіз ГмбХ»;

- договору № 002648 від 08.01.2014р.;

- актів надання послуг № 050/1 від 30.09.2014р., № 050/ від 27.10.2014р., № 050/ від 30.10.2014р., № 050/ від 31.10.2014р.;

- податкових накладних № 397 від 29.08.2014р., № 398 від 29.08.2014р., № 399 від 29.08.2014р., № 10 від 01.09.2014р., № 386 від 30.09.2014р., № 320 від 27.10.2014р., № 403 від 30.10.2014р., № 404 від 30.10.2014р., № 405 від30.10.2014р., № 406 від 30.10.2014р., № 407 від 30.10.2014р., № 435 від 31.10.2014р., № 464 від 31.10.2014р.;

- відомості про взаєморозрахунки з TOB «Технополіс-1»;

- реєстру податкових накладних, наданих TOB «Технополіс-1»;

- акта надання послуг № 050/ від 11.09.2014р.;

- податкових накладних № 314 від 24.07.2014р., № 120 від 11.09.2014р.;

- відомостей про взаєморозрахунки з TOB «Омега»;

- реєстру податкових накладних, наданих TOB «Омега»;

- договору №2181 від 17.06.2013р.;

- акта 050/ від 29.09.2014р.;

- податкових наклааних №294 від 25.04.2014р., №319 від 25.07.2014р., №327 від 25.07.2014р., №407 від 29.08.2014р.

Оцінивши вказані докази за правилами статті 86 КАС України, суд приходить до висновку про те, що зазначені первинні документи не підтверджують реальність здійснення спірних господарських операцій між позивачем та контрагентами у зв'язку з наступним.

Інформація щодо наявності основних засобів, виробничих потужностей у підприємства, відповідно до фінансового звіту на 31.12.2013 року, у TOB «Гротекмакс» - відсутня.

До ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві надійшла від ОУ ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві службова записка від 12.11.2014 року № 5263/вн/26-55-07-03, згідно з якою за результатами проведеного обстеження встановлено, що за податковою адресою TOB «Гротекмакс» не знаходиться. Під час виїзду встановити офісне приміщення та посадових осіб підприємства не виявилось за можливе. Складено довідку форми № 2 від 25.10.2014 року №5898/01/26-55-07-03 про не встановлення платника податків. За результатами відпрацювання відсутня можливість опитати керівника/засновника.

В ході аналізу податкової звітності, поданої TOB «Гротекмакс» до податкового органу встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Фактично у TOB «Гротекмакс» відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності.

Враховуючи відсутність посадових осіб TOB «Гротекмакс» за податковою адресою проведення зустрічної звірки неможливе.

Виходячи з наведеного, TOB «Гротекмакс» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам та використовувалось з метою прикриття незаконної діяльності.

Також, інформація щодо наявності основних засобів, виробничих потужностей, відповідно до фінансового звіту на 31.12.2013 року у TOB «Бабани-Трейд» - відсутня.

До ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві надійшла від ОУ ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві службова записка від 12.11.2014 року №5261/вн/26-55-07-03, згідно з якою за результатами проведеного обстеження податкової адреси встановлено, що TOB «Бабани-Трейд» за податковою адресою не знаходиться.

Під час виїзду встановити офісне приміщення та посадових осіб підприємства не виявилось за можливе. Складено довідку форми №2 від 20.10.2014 року № 5689/01 про не встановлення платника податків.

Крім того, при здійсненні аналізу звітності з ПДВ за серпень 2014 року та вересень 2014 року, наявної податкової інформації, встановлено маніпулювання TOB «Бабани-Трейд» податковою звітністю з метою формування технічного податкового кредиту для третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з проведеним аналізом ІР «Податковий блок» контролюючим органом встановлено, що одним із основних постачальників для TOB «Гротекмакс» та TOB «Бабани-Трейд» за серпень 2014 року є TOB «Гостинний двір».

При здійсненні контролюючим органом аналізу податкової звітності за серпень 2014 року TOB «Гостинний двір» згідно ІР «Податковий блок», встановлено, що TOB «Гостинний двір» формує податковий кредит за рахунок контрагента постачальника TOB «Аркадом». Аналізуючи податкову звітність TOB «Аркадом» за серпень 2014 року встановлено що TOB «Аркадом» подано податкову декларацію за серпень 2014 з нульовими показниками, що в свою чергу свідчить, що TOB «Гостинний двір» безпідставно формує свій податковий кредит за рахунок TOB «Аркадом».

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ІР «Податковий блок» встановлено, що TOB «Гостинний двір» задекларовані податкові зобов'язання з TOB «Гротекмакс» та TOB «Бабани-Трейд» за серпень 2014 року та податковий кредит з TOB «Аркадом» не підтверджені податковими накладними, оскільки відсутні зареєстровані податкові накладні на користь контрагентів - покупців та від контрагентів - постачальників.

Враховуючи не підтвердження контрагентами - постачальниками своїх податкових зобов'язань з TOB «Гостинний двір», то відповідно TOB «Гостинний двір» безпідставно здійснює формування податкового кредиту не підтвердженого документально та фактичним рухом товарів (надання послуг).

Отже враховуючи наявну інформацію, TOB «Бухоблік і торгівля автоматизація» формує технічний податковий кредит за рахунок вищезазначених контрагентів - постачальників, які в свою чергу здійснюють маніпуляцію податковою звітністю, щодо формування свого податкового кредиту за рахунок TOB «Гостинний двір», який здійснює свою господарську діяльність поза межами правового поля.

На підставі вищевикладеного та враховуючи формування податкового кредиту за рахунок контрагентів-постачальників, TOB «Бухоблік і торгівля автоматизація» не підтверджено фактичне здійснення господарських операцій з отримання послуг від підприємств - контрагентів TOB «Гротекмакс» та TOB «Бабани-Трейд» за серпень 2014 року.

Зі змісту актів надання послуг, копії яких наявні в матеріалах справи, не вбачається за можливе встановити: конкретні види та обсяг наданих послуг, передбачених предметами спірних договорів; оформлення результатів послуг у певній формі (звіт про надання послуг, перелік наданих послуг/виконаних робіт).

Також у вказаних договорах зазначено, що вартість послуг визначається Виконавцем в рахунках-фактурах, однак таких документів позивачем не суду надано.

Більш того, інших первинних документів, документів бухгалтерського обліку та організаційно-розпорядчого характеру, документів ділової переписки, оформлених на підставі та на виконання договорів про надання послуг з контрагентом, зокрема: протоколів узгодження вартостей послуг, рахунків на оплату послуг, оформлення яких визначено безпосередньо умовами договорів; банківських виписок, на підтвердження здійснення позивачем сплати вартості отриманих від зазначених підприємств послуг, та відповідно - понесення матеріальних витрат за спірними правочинами; оборотно-сальдових відомостей по відповідним субрахункам рахунків бухгалтерського обліку, де мають бути зафіксовані результати спірних господарських операцій (певний рух активів, зміни зобов'язань чи власного капіталу товариства) для ведення податкового обліку; документації з листування (в т.ч. електронного) між сторонами з організаційних питань, що виникали в ході виконання договору (обмін завданнями/дорученнями, обмін інформацією (інформаційні матеріали, звіти по наданим послугам) - позивач суду не пред'явив та пояснень щодо причин їхньої відсутності не надав.

Враховуючи вищенаведений аналіз наявних в матеріалах справи документів, що були надані позивачем, судом вбачається, що позивачем не були надані у достатньому обсязі документи, зокрема первинні, які б підтверджували як факти дійсного надання TOB «Гротекмакс» та TOB «Бабани-Трейд» послуг на користь позивача відповідно до договорів, а також наявність зв'язку таких операцій з господарською діяльністю позивача.

З огляду на те, що позивачем не підтверджено реальність фінансово-господарських операцій з його контрагентами TOB «Гротекмакс» та TOB «Бабани-Трейд» належними первинними і розрахунковими документами та зв'язок їх з його господарською діяльністю, суд дійшов висновку про правомірність висновків акта перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про заниження податку на додану вартість за серпень 2014 на суму 140 489,00 грн., та відповідно про законність збільшення контролюючим органом позивачу суми грошового зобов'язання спірним податковим повідомленням-рішенням від 15.01.2015 року №39/26552213 з податку на додану вартість в розмірі 210 734,00 грн. (140 489,00 грн. - основний платіж, 70 245,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20.07.2010 року №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1. Встановлення факту здійснення господарської операції. 2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. 3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. 4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

У відповідності ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Крім того, за п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»: при кваліфікації правочину за ст.228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

В матеріалах справи наявні пояснення контролюючого органу про те, що в рамках розслідування кримінального провадження від 25.09.2014 року №0000202 встановлено, що керівником, головним бухгалтером та засновником підприємства TOB «Гротекмакс» є гр. ОСОБА_5, зареєстрована за адресою у м. Києві. Співробітниками ОУ ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві здійснено виїзд за реєстраційною адресою гр. ОСОБА_5, внаслідок якого встановлено, що за вище вказаною адресою гр. ОСОБА_5 не мешкає.

В рамках кримінального провадження від 25.09.2014 №00000202 допитано матір директора TOB «Бабани-Трейд» гр. ОСОБА_4. Під час допиту остання повідомила, що гр. ОСОБА_4 не може бути директором TOB «Бабани-Трейд» оскільки немає відповідних навичок та освіти, додатково остання повідомила, що гр. ОСОБА_4 вона не бачила вже більше півроку оскільки гр. ОСОБА_4 за місцем реєстрації не з'являється.

До ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві надійшла від ОУ ДГІІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві службова записка від 12.11.2014 року № 5263/вн/26- 55-07-03, згідно з якою, в рамках кримінального провадження від 25.09.2014 №00000202 допитано директора TOB «Гостинний двір» гр. ОСОБА_6. Під час допиту останній повідомив, що не має відношення до реєстрації та ведення фінансово - господарської діяльності підприємства.

Однак, суд не приймає до уваги вказані посилання, оскільки контролюючим органом не надано доказів щодо наявності вироку суду у вищезазначеній справі.

Таким чином, з тексту позову TOB «Бухоблік і торгівля автоматизація» та наявних у справі документів не вбачається наявності правових підстав, передбачених нормою п.86.9 ст.86 ПК України, для визнання протиправним оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Судові експертизи по справі не проводились, а доказів щодо понесених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків, відповідач не надав.

Разом з тим, прийняті суб'єктом владних повноважень ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкове повідомлення-рішення (від 15.01.2015 року №39/26552213в розмірі 210 734,00 грн.), правомірність якого перевірена судом, може породжувати підстави для змін майнового стану юридичної особи ТОВ «Бухоблік і торгівля автоматизація», а отже адміністративний позов, з яким звернувся позивач, має характер майнового.

Розмір та порядок сплати судового збору врегульовані Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI.

Відповідно до п.п.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (станом на час звернення з позовом до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлений судовий збір в розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

При цьому, відповідно до ч.3 цієї статті, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

На підставі зазначених норм на час подання адміністративного позову позивачем сплачено було 421,47 грн. судового збору.

Враховуючи положення ч.2 та ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з позивача решта суми у розмірі 3 793,21 гри.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.4 ст.122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1) У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бухоблік і торгівля автоматизація» відмовити повністю.

2) Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бухоблік і торгівля автоматизація» решту суми судового збору у розмірі 3 793 (три тисячі сімсот дев'яносто три) грн. 21 коп. на р/р 4007, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м Києві, МФО 820019 (Окружний адміністративний суд міста Києва, , код бюджетної класифікації 22030001).

3) Стягнення судового збору доручити Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя І.О. Іщук