Справа № 807/534/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

11 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 807/534/16

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Рейті С.І., розглянувши матеріали позовної заяви Заступника прокурора Закарпатської області до Ужгородської міської ради, треті особи Баранинська сільська рада, Оноківська сільська рада, Сторожницька сільська рада, Холмківська сільська рада, Великолазівська сільська рада, про визнання нечинним та скасування рішення частково, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Закарпатської області І. Сендак звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської міської ради, треті особи Баранинська сільська рада, Оноківська сільська рада, Сторожницька сільська рада, Холмківська сільська рада, Великолазівська сільська рада, яким просить визнати нечинним та скасувати пункти 1 та 2 рішення Ужгородської міської ради "Про затвердження містобудівної документації" від 10 березня 2016 року за № 119.

У відповідності до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з ч. 3 ст. 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Як вбачається з позовної заяви, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування Ужгородської міської ради.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно правові спори, в тому числі, спори за зверненнями суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 3 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Законодавством передбачено можливість звернення до суду прокурора як позивача (а не в інтересах держави в особі фізичних чи юридичних осіб), зокрема, ст. 21 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що у разі відхилення подання або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду та таку заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення подання або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Доказів внесення прокурором подання та відхилення такого (в зв'язку з чим прокурор звертається до суду з позовом як позивач) суду не надано.

Як вбачається з тексту позовної заяви, прокурор, звертаючись до суду з позовом як позивач, одночасно позовною заявою зазначає про звернення до суду з позовом в інтересах держави, про що суд констатує наступне: згідно ч. 2 ст. 60 КАС України, прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу. Згідно п 2 ст. 5 Закону України "Про прокуратуру" однією із функцій прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 36 1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 60 КАС України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Як вбачається з позовної заяви, підставою для звернення до суду в статусі позивача прокурор мотивує тим, що Ужгородською міською радою (яка відповідно до ст.. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" повинна захищати права територіальної громади) останні порушуються внаслідок визначення та зміни земель рекреаційного призначення, а також їх вилучення для забудови, тобто, прокурор звертається до суду як самостійний позивач з тих підстав, що орган наділений повноваженнями захисту прав та інтересів громади самостійно порушив вимоги Закону, зокрема, згідно тексту позовної заяви, при прийнятті оскарженого рішення Ужгородською міською радою порушено вимоги Земельного та Водного кодексів України, Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про регулювання містобудівної документації", "Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення у містах та інших населених пунктах", "Про природно заповідних фонд України", "Про благоустрій населених пунктів", про що суд зазначає наступне:

Статтею 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами.

ОСОБА_1 2 та 3 Земельного кодексу України визначено повноваження цілої низки органів у сфері земельних відносин, зокрема, Верховної Ради України, органів місцевого самоврядування, органів виконавчої влади.

Частиною 2 ст. 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність", якими, згідно вказаної статті, є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури; структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій з питань архітектури та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

Виходячи з наведеного, нормами діючого на час виникнення спірних правовідносин визначено ряд органів, що здійснюють контроль у сфері земельного законодавства та містобудівної діяльності, тобто, питань, з підстав порушення яких Ужгородською міською радою прокурор звертається до суду з позовом як позивач, зазначаючи про відсутність іншого (ніж міська рада) органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України "Щодо застосування положень Закону України "Про прокуратуру" від 11.09.2013 року за № 1237/12/13-13, аналіз цієї норми (ч. 2 ст. 60 КАС України) дозволяє дійти висновку, що відсутність у позовній заяві інформації про зміст порушення інтересів держави, наявності чи відсутності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є недоліком позовної заяви та підставою для залишення такої позовної заяви без руху.

При цьому суд зазначає про позицію, висвітлену у листі Вищого адміністративного суду України щодо практики застосування судами положень Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" від 28 вересня 2012 року, в якому вказано, що у разі коли прокурор є позивачем у справі, то такі справи відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України підсудні окружним адміністративним судам, оскільки позивачем у справі є посадова особа органу державної влади. В той же час, у разі коли прокурор звернувся до суду як представник (а згідно ст.. 36 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом), то предметну підсудність таких справ необхідно визначати з урахуванням статусу особи, яку він представляє. Тобто, визначальним в аспекті висвітленого питання в наведеному аналізі ВАС України є визначення предметної підсудності адміністративної справи в залежності від правового статусу прокурора, що звертається з адміністративним позовом до суду (як позивач чи як представник інтересів громадянина чи держави), оскільки ст. 18 КАС України встановлено предметну підсудність адміністративних справ (для місцевих загальних судів як адміністративних судів, окружних адміністративних судів та Вищого адміністративного суду України) та порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду (п. 6 Постанови Пленуму ВАС України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року за № 2).

Крім того, пунктом 5 наказу Генеральної прокуратури України "Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень" від 28.11.2012 року за № 6гн встановлено, що під час застосування представницьких повноважень не допускати підміни органів державної влади, органів місцевого самоврядування та державного нагляду (контролю), а також інших органів, яким законом надано право захищати інтереси громадян та держави в суді.

Згідно п. 6 цього ж наказу, при підготовці процесуальних документів слід забезпечувати їх повноту та обґрунтованість, з посиланням на норми матеріального та процесуального права, яким регулюються спірні правовідносини.

Виходячи з наведеного та у відповідності до ч. 1 ст. 108 КАС України, позовну заяву Заступника прокурора Закарпатської області слід залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду доказів відсутності органу, уповноваженого державою (що здійснює відповідні функції у спірних відносинах) чи доказів неможливості виконання ним своїх функцій та/або відсутності повноважень), визначення статусу прокурора при зверненні до суду (як самостійний позивач у справі чи як законний представник, що звертається з позовом в інтересах держави, що пов'язані з необхідністю захисту права державного органу чи підприємства, до компетенції якого відносяться функції у спірних правовідносинах, з вказанням назви та інших даних такого органів (органу), що встановлені ст. 106 КАС України), обґрунтування порушень інтересів держави у спірних правовідносинах.

Керуючись ч. 1 ст. 108, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Заступника прокурора Закарпатської області до Ужгородської міської ради, треті особи Баранинська сільська рада, Оноківська сільська рада, Сторожницька сільська рада, Холмківська сільська рада, Великолазівська сільська рада, про визнання нечинним та скасування рішення частково залишити без руху.

2. Надати строк для усунення вищенаведених недоліків позовної заяви до 19 квітня 2016 року.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення, а якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, - протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя ОСОБА_2