Справа № 816/2932/15
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р.Справа № 816/2932/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016р. по справі № 816/2932/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції, та просив визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22 квітня 2015 року №/1230.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016р. по справі №816/2932/15 в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016р. по справі №816/2932/15 позивач подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити, вважає, що судом першої інстанції порушені норми права.

Відповідач вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016р. по справі №816/2932/15 прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для ї скасування відсутні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача та представників сторін колегія суддів встановила, що підставою прийняття оскаржуваного повідомлення рішення був акт перевірки позивача працівниками відповідача на бланку №0000176 від 02.04.2015 р., в якому зроблені висновки про порушення пунктів 12, 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Вказаний акт у день його складання був підписаний від контролюючого органу - ГДРІ управління податкового та митного аудиту ОСОБА_2, ГДРІ управління податкового та митного аудиту ОСОБА_3, ГДРІ управління податкового та митного аудиту ОСОБА_4 та ГДРІ управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ОСОБА_5 Підписувати акт перевірки продавець ОСОБА_6 (особа, що проводила розрахунки на касі ФО-П ОСОБА_1.) та завідуюча магазином ОСОБА_7 відмовилися, про що свідчить акт відмові від підписання .

В подальшому, у відповідності до вимог пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України, акт фактичної перевірки зареєстровано 03.04.2015 в органі ДФС за місцем здійснення діяльності суб'єкта господарювання, із присвоєнням йому реєстраційного номеру - 0175/16/31/22/НОМЕР_1.

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову та апеляційної скарги відсутні виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Положення пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачають обов'язок фізичної особи - підприємця вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Статтею 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до пункту 17 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 №833, забороняється продаж товарів, що не мають відповідного маркування, етикетування або інструкції про їх застосування (в установлених випадках), а також належного товарного вигляду, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, строк придатності яких минув, а також тих, що надійшли без документів, передбачених законодавством, зокрема які засвідчують їх якість та безпеку.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже обов'язок ведення обліку товарних запасів не може бути покладений на суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента від 03.07.1998 №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Проте фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Позивач знаходиться на загальній системі оподаткування, яка передбачає наявність та ведення обліку товарних запасів.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами частини 2 вказаної статті первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату і місце складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже документами, що слугують підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку, є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

В ході проведення посадовими особами контролюючого органу фактичної перевірки господарюючого об'єкту - магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює свою господарську діяльність ФО-П ОСОБА_1, у останнього виявлено товарні запаси (залишки) за місцем реалізації.

На вимогу перевіряючих надати первинні бухгалтерські документи на товарні залишки, які б підтвердили належне ведення ФО-П ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, завідуюча магазину ОСОБА_7 листом від 26.03.2015 надала частину документів на реалізуємий ФО-П ОСОБА_1 товар, вказавши, при цьому, що на іншу частину товарів будь які накладні відсутні /том 2 а.с. 178/.

Надані 26.03.2015 завідуючою магазину ОСОБА_7 документи були враховані перевіряючими під час здійснення опису залишків товару.

За результатами проведеного опису залишків товарних запасів перевіряючими були складені інвентаризаційні відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків (товарно-матеріальних цінностей) станом на 26.03.2015 /том 3 а.с. 242-245/, у яких відображений перелік товарних залишків, загальна вартість яких по цінах реалізації складає 54925,70 грн., та на які у ФО-П ОСОБА_1 була відсутня будь яка первинна облікова документація (накладні).

Факт відсутності у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", де здійснює свою господарську діяльність ФО-П ОСОБА_1, первинних бухгалтерських документів (податкових, видаткових та товарно-транспортних накладних) на продукцію, яка реалізується останнім, а саме на алкогольні напої та сигарети загальною вартістю 54925,70 грн., перевіряючі зафіксували у акті перевірки.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Ненадання позивачем, всупереч вимогам пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, первинних бухгалтерських документів на товарні залишки вартістю 54925,70 грн. свідчить про їх відсутність у останнього на момент проведення перевірки.

Письмовими запереченнями на акт перевірки ФО-П ОСОБА_1 фактично підтвердив те, що на момент перевірки магазину деякі первинні документи на товар були відсутні або розгублені, у зв'язку з чим продавці не змогли їх пред'явити перевіряючим /том 1 а.с. 17/. У запереченні платник податків також зазначив, що вартість товару, на який він може надати первинні документи складає приблизно 20000,00 грн., при цьому, жодного первинного документу в підтвердження цього позивач до заперечення не долучив.

На підтвердження відсутності порушень пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" при здійсненні позивачем господарської діяльності у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", позивачем до суду першої інстанції надавалися первинні бухгалтерські документи (видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, посвідчення якості, платіжні доручення /том 1 а.с. 23-250, том 2 а.с. 1-37, 158-250, том 3 а.с. 1-73, 93-116, 121-147, том 4 а.с. 39-52/.

Проте за висновками суду першої інстанції надані документи жодним чином не підтверджують придбання ФО-П ОСОБА_1 у різних суб'єктів господарювання товарно-матеріальних цінностей та їх поставку на адресу магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" у АДРЕСА_1, де здійснює свою господарську діяльність останній. У більшості накладних місцями поставки товарів є різні вулиці м. Кременчука (наприклад вул. Київська, 1/49, вул. Халаменюка, 14 та інші), при тому, що останні не реєструвалися платником податків в якості його податкової адреси, а в деяких накладних взагалі відсутня адреса доставки. Окрім цього, частина наявних у матеріалах справи накладних містить перелік товарів, які взагалі відсутні у інвентаризаційних відомостях. Не було це належним чином підтверджено позивачем і у суді апеляційної інстанції.

Позивачем не надано оригіналу чи належним чином завірених копії зошита на внутрішнє переміщення товарів між торгівельними об'єктами.

Відносно наявних у справі накладних на внутрішнє переміщення.

Про існування вказаних накладних позивач не зазначав під час проведення перевірки. Ці накладні були надані суду першої інстанції вже в ході розгляду справи (тобто на момент перевірки їх не було), при цьому, за викладеною у них інформацією не можливо ідентифікувати коли та згідно яких первинних документів у позивача з'явилися товари, що переміщаються, а також де зберігалися вказані товари до моменту переміщення.

Слід зазначити, що у незначній кількості накладних у графі "Місце поставки" вказаний магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" у АДРЕСА_1, проте частина з цих накладних надавалася завідуючою магазину перевіряючим ще в ході перевірки та вже була врахована ними при проведені опису залишків товарних запасів та складанні інвентаризаційних відомостей, а відтак суд не може прийняти до уваги вказані накладні в якості належних доказів у справі. Решта накладних із зазначенням у графі "Місце поставки - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", АДРЕСА_1", що не надавалися під час перевірки, а були представлені представником позивача лише в судовому засіданні суду першої інстанції не можуть бути прийняті в якості належних доказів ведення позивачем обліку товарів за місцем їх реалізації, так як зміст вказаних накладних не підтверджує того, що перелічені у них алкогольні напої та тютюнові вироби відповідають підакцизним товарам, що виявлені під час перевірки і описані перевіряючими у інвентаризаційних відомостях. Крім того дати виготовлення зазначених у накладних алкогольних напоїв не співпадають з датами виготовлення алкогольних напоїв, які перелічених у інвентаризаційних відомостях.

Відповідно до пункту 178.6 статті 178 Податкового кодексу України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218, затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - Порядок №1686/24218) Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді.

У разі обрання самозайнятою особою ведення Книги у паперовому вигляді: 1) самозайнята особа зобов'язана подати до контролюючого органу за основним місцем обліку примірник Книги, на титульному аркуші якої зазначаються: прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), податкова адреса, номер та дата свідоцтва про право на здійснення незалежної професійної діяльності (за наявності); 2) книга прошнурована, пронумерована, безоплатно реєструється в контролюючому органі. Книга засвідчується підписом керівника або заступника контролюючого органу та скріплюється печаткою; 3) записи у Книзі виконуються розбірливо чорнилом темного кольору або кульковою ручкою. Внесення виправлень здійснюється шляхом нового запису, який засвідчується підписом самозайнятої особи; 4) у разі необхідності реєстрації нової Книги протягом податкового (звітного) періоду записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у самозайнятої особи.

Пунктом 5 Порядку №1686/24218 визначено, що самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: 1) у графі 1 зазначається дата запису; 2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг); 3) у графі 3 вказується сума повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) та/або повернутої передплати; 4) графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності (графа 2) та сумою повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) (графа 3); 5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг; 6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня; 7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці; 8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв'язку, орендних та комунальних платежів тощо; 9) у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).

Позивачем до суду першої інстанції була надана копія витягу з Книги обліку доходів і витрат, у графах 5 та 6 якої не відображена жодна інформація про витрати ФО-П ОСОБА_1 та не вказані реквізити первинних документів (накладних), що підтверджують понесені підприємцем витрати /том 2 а.с. 93-100/. Тобто зі змісту вказаної Книги не можливо встановити, що позивачем придбавалися підакцизні товари щодо яких перевіряючі у акті зробили висновок про відсутність їх обліку за місцем реалізації та відповідно були понесені витрати на їх придбання.

У подальшому, 22.12.2015 р., представником позивача до суду першої інстанції була надана ще одна копія витягу з Книги обліку доходів і витрат вже із заповненими графами 5 та 6, проте відображені у графах відомості записані нерозбірливо, що позбавляє можливості встановити фактичне придбання позивачем підакцизних товарів щодо яких перевіряючі у акті зробили висновок про відсутність їх обліку за місцем реалізації, понесення витрат на їх придбання, а відтак і ведення останнім обліку товарів за місцем їх реалізації /том 4 а.с. 86-90/.

В додаткових письмових поясненнях позивач вказує на те, що частина описаної у інвентаризаційних відомостях підакцизної продукції вартістю 14438,34 грн йому не належить, а являється власністю інших фізичних осіб-підприємців, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які також здійснюють господарську діяльність з реалізації товарів у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1 на підставі договорів суборенди нежитлового приміщення /том 4 а.с. 4-15/. Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що 24.03.2015 під час перевірки магазину перевіряючими було встановлено три факти реалізації лікеро-горілчаних і тютюнових виробів трьома різними суб'єктами підприємницької діяльності, а саме - ФО-П ОСОБА_8, ФО-П ОСОБА_9 та ФО-П ОСОБА_1, про що були складені відповідні акти. Позивач зазначив, що судовими рішеннями від 13.10.2015 у адміністративних справах №816/2919/15 та №816/2915/15 підтверджено здійснення ФО-П ОСОБА_8 та ФО-П ОСОБА_9 реалізації лікеро-горілчаних та тютюнових виробів у магазині без відповідних ліцензій. тобто віднесення перевіряючими усіх наявних у магазині залишків підакцизної продукції лише до власності ФО-П ОСОБА_1 останній вважає безпідставним.

Слід зазначити, що у ФО-П ОСОБА_8 та ФО-П ОСОБА_9 відсутні ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями. Щодо постанов Полтавського окружного адміністративного суду у від 13.10.2015 по справах №816/2919/15 та №816/2915/15, то у них не зазначається про належність підакцизних товарів фізичним особам-підприємцям ОСОБА_8 та ОСОБА_9, у рішеннях вказується лише про факт реалізації від імені цих осіб підакцизних товарів без ліцензії, а не про належність таких товарів певній особі.

Відповідальність за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачена статтею 20 вказаного Закону, відповідно до якої до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже у відповідача були наявні правові підстави для застосування до ФО-П ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Відповідно до статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначення розміру штрафної (фінансової) санкції здійснюється виключно виходячи з вартості товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, а саме їх подвійна вартість.

З оглядом на викладене не можуть вважатись обґрунтованими посилання позивача на неправомірне застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 109851,40 грн., замість передбачених статтею 121 Податкового кодексу України 510,00 грн.

Отже податкове повідомлення-рішення від 22.04.2015 №/1230 прийняте Кременчуцькою ОДПІ на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені законами України.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2016р. по справі № 816/2932/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Філатов Ю.М.
Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 11.04.2016 р.