Справа № 208/7573/15-а (2-а/208/188/15)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2016 рокусправа № 208/7573/15-а (2-а/208/188/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська, в якому просила:

- визнати неправомірними та протиправними дії УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська щодо необґрунтованої зміни базового місяця з лютого 2008 року на жовтень 2009 року;

- визнати неправомірними та протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо відмови у здійсненні розрахунку та виплаті донарахованої суми індексації пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2008 року по 22.10.2012 року з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін для визначення суми індексації з березня 2008 року, враховуючи за базовий місяць лютий 2008 року;

- зобов'язати УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації пенсії за період з 01.02.2008 року по 22.10.2012 року з урахуванням індексу споживчих цін для визначення порогу індексації базового місяця лютого 2008 року, враховуючи величину приросту індексації споживчих цін для визначення суми індексації з березня 2008 року, сума якої склала 9946,85 грн. за мінусом фактично сплачених сум індексації пенсії за період з 01.01.2010 року по 22.10.2012 року;

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2016 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій зазначає що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини справи, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та зазначила. що про порушення її права на отримання у належному розмірі пенсії з урахуванням індексації вона дізналася з листа УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська від 10.04.2015 року, а отже строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України нею не пропущений.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про місце, день та час розгляду справи, в судове засідання не прибули, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове засідання представників сторін апеляційної скарги не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська , як пенсіонер з 18 жовтня 2005 року відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993року №3723-ХІІ.

27 листопада 2014 року позивач звернулась із заявою до відповідача, вх № Р-6/15, відповідно до якої просила роз'яснити нарахування та виплату суми індексації з моменту призначення пенсії, починаючи з 18.10.2005 року. Відповідь на зазначений лист позивач отримала у листі відповідача від 04.12.2014 року № Р-6/115-08.12.2014(а.с. 114-121, т.1).

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська позивач звернулась з позовом 28.09.2015 року, що підтверджується вхідним штампом суду.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу посилається на те, що позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 27.11.2014 року. Оскільки питання про поновлення строку звернення із зазначеним адміністративним позовом позивач не ставить, тому враховуючи приписи ст.ст. 99,100 КАС України суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частин 2, 3ст. 99 КАС України визначено, що строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи та коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач, як на підставу для звернення до суду посилається на те, що 02 квітня 2015 року вона звернулась до відповідача із заявою, вхідний № Р-6/25, відповідно до якої просила здійснити їй нарахування та виплату суми індексації призначеної пенсії з 18 жовтня 2005року, а також перерахованої пенсії, коли виникало право на її перерахунок відповідно прийнятих Урядових Постанов станом на: 01.04.2006 року, 01.05.2007 року та з 01.02.2008 року по 22 жовтня 2012 року, так як нарахування та виплата індексації пенсії фактично проведена, починаючи тільки з 01 січня 2010 року, а не з дати призначення пенсії (18.10.2005 року), або з дати перерахунку пенсії станом на 01.04.2006 року, або з дати останнього перерахунку станом з 01.02.2008 року.

10 квітня 2015 року відповідачем надано відповідь № Р-6/25, в якій зазначено порядок та розмір проведених нарахувань та виплат сум індексації перерахованої пенсії, з якими позивач не погоджується, та вважає їх такими, що не відповідають нормам закону.

Таким чином, позивач і в позові, і в апеляційній скарзі вважає, що отримавши відповідь відповідача 10.04.2015 року вона звернулась до суду з даним позовом 28.09.2015 року, тобто в межах шестимісячного строку, рахуючи, що предметом позовних вимог є порядок та розмір проведених нарахувань та виплат сум індексації перерахованої пенсії за період з 01.02.2008 року по 22.10.2012 рік. Таким чином строк, визначений ст. 99 КАС України вона не порушила.

Колегія суддів вважає неспроможними наведені доводи позивача, з огляду на наступне.

Згідно відомостей, наявних в матеріалах справи, нарахування та виплата сум індексації перерахованої пенсії ОСОБА_1 були здійснені УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в спірний період з 01.02.2008 року по 22.10.2012 року та про розмір цих виплат позивач була обізнана, що нею не заперечується.

Окрім того, на своє письмове звернення до відповідача з питання порядку та розміру проведених нарахувань і виплат сум індексації перерахованої їй пенсії за період 01.02.2008 року по 22.10.2012 року, отримала письмову відповідь вих. номер Р-6/115 від 04.12.2014 року, що також не оспорювалося позивачкою (а.с. 124-129).

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що перебіг строку звернення до суду з вимогою щодо проведених нарахувань та виплат сум індексації перерахованої пенсії ОСОБА_1 за спірний період (з 01.02.2008 року по 22.10.2012 року), враховуючи отриману відповідь позивачем зі спірних питань на її звернення станом на 27.11.2014 року, розпочався з наступного дня після отримання зазначеної відповіді, тобто з 28.11.2014 року та з урахуванням припису ст. 99 КАС України, строк звернення до суду закінчився у червні 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду з адміністративним позовом лише 28 вересня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з даними адміністративним позовом, встановленого приписами ст. 99 КАС України, які є спеціальними для даних правовідносин.

Також позивач в доповненнях до апеляційної скарги стосовно пропуску строку звернення до суду зазначає про те, що вона у зв'язку з доглядом за своєю тяжкохворою прийомною матір'ю не мала часу для своєчасного звернення до суду та на підтвердження цього надала до суду апеляційної інстанції відповідні докази (а.с.7-15 т.2).

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.1ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску.

До суду першої інстанції наведені докази, а також заява про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними не подавались, а отже суд не міг надати цим доказам належної правової оцінки. Відповідно, судове рішення ґрунтувалось на наявних у справі доказах з урахуванням наданих стонами пояснень.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 2 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції.

Проте на підтвердження наявності таких обставин апелянтом відповідних доказів не надано, а тому зазначені докази, які не були предметом дослідження судом першої інстанції не можуть розглядатись судом апеляційної інстанції, як такі, що підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду та не спростовують висновку суду першої інстанції.

Колегія суддів окремо звертає увагу на приписи ч.3 ст.155 КАС України, відповідно до яких, позивач не позбавлений права звернутися до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, зазначає, що оскільки позивачці стало відомо про порушення її права з листа відповідача від 27.11.2014 року, а до суду звернулася 28.09.2015 року, тому ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.01.2016 року про залишення без розгляду позову на підставі ст.ст. 99,100 КАСУ України прийнята з дотриманням процесуальних норм, в межах діючого законодавства, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 196, 199, 200 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 січня 2016 року по справі №208/7573/15-а (2-а/208/188/15) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай