Справа № 815/2426/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Київ К/800/8941/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2014

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2015

у справі № 815/2426/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Терракс ЛТД"

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2014, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2015, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 21.01.2014 № та № .

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02.12.2013 позивачем подано до ДПІ у Приморському районі м.Одеси уточнюючі розрахунки за перевірений податковим органом в листопаді 2013 року період з 01.03.2013 по 30.09.2013, а саме: уточнюючий розрахунок від 02.12.2013 № за липень 2013 року, уточнюючий розрахунок від 02.12.2013 № за червень 2013 року, уточнюючий розрахунок від 02.12.2013 № за серпень 2013 року, уточнюючий розрахунок від 02.12.2013 № за березень 2013 року, уточнюючий розрахунок від 02.12.2013 № за вересень 2013 року, уточнюючий розрахунок від 02.12.2013 № за квітень 2013 року, уточнюючий розрахунок від 02.12.2013 № за травень 2013 року.

За результатами проведеної податковим органом документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань правильності визначення показників, визначених уточнюючими розрахунками з податку на додану вартість, наданих підприємством за перевірений період з 01.03.2013 по 30.09.2013, складено акт №3473/15-53-22-60/32428789 від 31.12.2013, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог: пп.14.1.36, пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1495 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.12.2012 №1342) «Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого встановлено: завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд.24) в сумі 8761207,00 грн. за вересень 2013 року; заниження суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (ряд.23.2) в сумі 833208,00 грн. за березень 2013 року.

На запит відповідача від 18.12.2013, листом від 23.12.2013 TOB «Терракс» ЛТД направило до податкового органу копії первинних документів, зокрема, копії банківських виписок та платіжних доручень, копії податкових накладних, копії актів виконаних робіт (наданих послуг). У зв'язку з тим, що вказані первинні документи не були враховані ДПІ під час складання акту перевірки від 31.12.2013 №3473/15-53-22-60/32428789, за результатами перевірки наданих до податкового органу 23.12.2013 первинних документів відповідачем складено Висновок від 20.01.2014 №5/15-53-22-60, в якому зазначено, що наступними висновками акту перевірки від 31.12.2013 №3473/15-53-22-60/32428789 про порушення позивачем слід вважати:

- порушення пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5, п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та пп.14.1.36, пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення рядка 24 Декларації з ПДВ «залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включаються до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» в сумі 4 714 499,00 грн.;

- порушення Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1495, що призвело до заниження суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (ряд. 23.2) у сумі 833 208,00 грн. за березень 2013 року, в результаті чого завищено значення рядку 24 «залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» за вересень 2013 року в сумі 833 208,00 грн.

На підставі акта перевірки (з урахуванням зазначеного висновку), відповідачем 21.01.2014 були прийняті податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2013 року в розмірі 833 208,00 грн.; №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2013 року в сумі 4 714 499,00 грн. та №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2013 року в розмірі 833 208,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, рішенням Головного управління Міндоходів в Одеській області від 21.03.2014 №755/10/15-32-10-02-07 залишено без змін податкові повідомлення-рішення № та № від 21.01.2014, а податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2014 - скасовано.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту.

Матеріали справи свідчать, що 01.09.2004 між позивачем (Замовник) та TOB «Зевс» (Генпідрядник) укладено договір, за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе будівництво «Сімейно-оздоровчого комплексу на 8-й станції В.Фонтану» в м. Одесі, з прокладенням інженерних мереж та благоустроєм території. Підрядник виконує власними або залученими силами будівельно-монтажні роботи та інші роботи, передбачені проектною документацією.

Факт здійснення господарських операцій між позивачем та TOB «Зевс», на виконання умов зазначеного договору, підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними, довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3, актами виконаних підрядних робіт форми КБ-2в та реєстрами виконаних робіт, які складалися як позивачем з ТОВ «Зевс», так і ТОВ «Зевс» з субпідрядними організаціями.

Судами вірно не прийняті до уваги посилання податкового органу на недоліки в заповненні вказаних податкових накладних, оскільки під час проведення перевірки у відповідача не було жодних зауважень щодо форми та змісту цих податкових накладних.

Крім того, дослідженням судами наданих податкових накладних встановлено, що вони складені належним чином, з них можливо встановити зміст господарської операції, вони підписані особою, що їх видала, та скріплено печаткою підприємства.

Відповідно до виписки банку, розрахунки за послуги проведено в безготівковій формі.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 11.04.2010 між позивачем (Замовник) та ПП «Консалтинг-Центр-Груп» (Виконавець) було укладено договір про надання консультаційних послуг №04/10, за умовами якого Замовник визначає завдання для Виконавця, а Виконавець бере на себе обов'язок надати консультаційні послуги Замовнику: техніко-економічне дослідження з метою аналізу та зміни концепції в умовах ринкових змін Сімейно-оздоровчого комплексу, що будується в прибережній зоні міста Одеси на 8-й станції В.Фонтану, а також поточна оцінка Проекту; Виконавець гарантує, що надані за цим договором послуги з проведення техніко-економічного дослідження відповідатимуть вимогам, що звичайно встановлюються для такого виду робіт та документів. Надання послуг згідно цього Договору Виконавець зобов'язаний оформити у вигляді звіту про проведене техніко-економічне дослідження в електронному вигляді у форматі Microsoft Word 2007.

Факт здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Консалтинг-Центр-Груп», на виконання умов зазначеного договору, підтверджується наявними в матеріалах справи податковою накладною, актом здачі - приймання робіт (надання послуг); рахунком - фактурою; банківськими виписками.

Згідно із пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Судами встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що податкова накладна від 12.05.2010 №1015 на загальну суму 180000,00 грн. (в тому числі ПДВ 30000,00 грн.) повністю відповідає вимогам Закону України «Про податок на додану вартість», отримана від ПП «Консалтинг-Центр-Груп» послуга використана позивачем у власній господарській діяльності позивача, дана послуга оплачена контрагенту з урахуванням суми ПДВ.

Як свідчать матеріали справи, на момент здійснення господарської операції, ПП «Консалтинг-Центр-Груп» було зареєстроване платником ПДВ, а тому мало право виписувати податкові накладні.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з TOB «Зевс» та ПП «Консалтинг-Центр-Груп», що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що висновки ДПІ у Приморському районі м. Одеси про завищення позивачем податкового кредиту за травень 2010 року на суму 30000,00 грн. є недоведеними.

У висновку податкової інспекції від 20.01.2014 №5/15-53-22-60 зазначено, що в акті попередньої перевірки від 26.11.2013 №2981/15-53-22-1/32428789 з питань правильності визначення показників, визначених податковими деклараціями та уточнюючими розрахунками з податку на додану вартість підприємства за період з 01.03.2013 по 30.09.2013 були встановлені порушення позивачем п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України в частині віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по податкових накладних, відсутніх на момент перевірки, а також оформлених з порушеннями податкового законодавства, що призвело до завищення податкового кредиту на 8955,00 грн., які не були виправлені підприємством під час надання уточнюючих розрахунків від 02.12.2013 за перевірений період 01.03.2013 по 30.09.2013.

Вказане призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 податкової декларації з ПДВ) за вересень 2013 року в сумі 7518,00 грн. та завищення від'ємного значення, яке включається до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду (рядок 19 податкової декларації з ПДВ) у сумі 1437,00 грн.

Проте, як вірно встановлено судами, податкові накладні за вказаний період наявні у ТОВ «Терракс» ЛТД, а їх копії додані до матеріалів справи. Встановлено, що вказані податкові накладні вони складені постачальниками у повній відповідності вимогам п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, а тому у позивача були мав підстави для врахування цих податкових накладних при формуванні податкового кредиту за період з березня по вересень 2013 року.

Крім податкових накладних, матеріали справи містять інші первинні документи, які підтверджують господарські операції позивача з контрагентами, що виписували вказані податкові накладні, зокрема, Договір оренди нежитлового приміщення, укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міськради та ТОВ «Терракс» ЛТД щодо оренди офісного приміщення; Договір, укладений між ТОВ «Бухоблік і торгівля автоматизація» та ТОВ «Терракс» ЛТД щодо надання позивачу інформаційно-технологічного супроводу 1С: Підприємства й поставку дисків ІТС; видаткову накладну; акти надання послуг.

Отже, вірним є висновок судів попередніх інстанцій про необґрунтованість висновків відповідача про завищення позивачем податкового кредиту на суму 8955,00 грн. в періоді з 01.03.2013 по 30.09.2013.

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність у податкового органу підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 21.01.2014 № та №.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судами попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області - відхилити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2014 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль