Справа № 819/3399/14-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р. Справа № 876/5692/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.

за участю секретаря Керод Х.І.

представника позивача Дмитрів Н.Б.

представника відповідача Чорнописької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року в справі №819/3399/14-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт - Вега» до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У грудні 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт - Вега» - звернувся в суд з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 14.08.2014 року та № від 14.08.2014 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області форми «В1» № від 14.08.2014 року та форми «В2» № від 14.08.2014 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Тернопільська об'єднана державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального й процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в період з 16.07.2014 по 21.07.2014 Тернопільською об'єднаною Державною податковою інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «Натурпродукт-Вега» для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період лютий, березень, квітень 2014 року, а саме: від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в сумі 73860,00 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів у сумі 728317,00 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ за квітень 2014 року № від 20.05.2014 року. Термін перевірки продовжувався з 22.07.2014 року по 23.07.2014 року на підставі наказу Тернопільської ОДПІ від 21.07.2014 №2168.

За результатами перевірки було складено Акт № 5339/15-01/21139268 від 28.07.2014 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування TOB «Натурпродукт-Вега» код за бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів за квітень 2014 року» .

У висновках до Акта відповідач зазначив, що TOB «Натурпродукт-Вега» було вчинено наступні порушення: занижено суму бюджетного відшкодування за березень 2014 року на 414 313 грн.; завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за квітень 2014 року на 414 564 грн.

На підставі зазначеного Акта винесено податкові повідомлення - рішення від 14.08.2014 року: № (форма «В1 ») про сплату податкових зобов'язань з ПДВ у розмірі 0 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 103 641 грн.; № (форма «В2») щодо добровільної відмови від отримання суми заниження бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 414 313 грн.

Зазначені податкові повідомлення - рішення позивач оскаржував в адміністративному порядку, однак Рішенням Державної фіскальної служби України від 12.12.2014 року № 8591/6/99-99-10-01-25 про результати розгляду скарги, залишено без змін рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції від 14 серпня 2014 року № , та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу - без задоволення.

Відтак, позивач оскаржив вказані вище податкові повідомлення - рішення до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що позивач помилково не зазначив у додатку №2 «Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2)» за березень 2014 року і така помилка не вплинула на показники розрахунків позивача з бюджетом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

При цьому слід зазначити, що ПК України не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами відповідного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит.

20.05.2014 року TOB «Натурпродукт-Вега» подало до Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області Податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року, якою заявило до бюджетного відшкодування податок на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (рядок 23.2 декларації), яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: лютий 2014 року - 414564,00 грн., березень 2014 року-313753,00 грн.

На підставі пп. 78.1.78 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, п.5. постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1238 «Про затвердження переліку достатніх підстав, які надають податковим органам право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку», на виконання п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, відповідач по справі ініціював та провів перевірку позивача для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Перевіркою було охоплено декларації з ПДВ починаючи з попередніх звітних (податкових) періодів, в яких виникло від'ємне значення ПДВ до звітного (податкового) періоду, за який задеклароване бюджетне відшкодування.

Окрім того, відповідачем по справі перевірено первинні бухгалтерські документи (за період з лютого 2014 року по квітень 2014 року), які підтверджують факт оплати позивачем товарів/послуг та перевірено числове значення заявленої суми бюджетного відшкодування і встановлено його правильність. В Акті, зокрема, зазначено, що: «...частина залишку від'ємного значення, фактично сплачена TOB «Натурпродукт-Вега» постачальникам та/або до державного бюджету, не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (не погашена податковими зобов'язаннями попередніх податкових періодів) складає 414 313 грн...)».

Чинні на момент спірних правовідносин - Форми податкової звітності з ПДВ затверджені наказом Міністерства Доходів і зборів України від 13.11.20136 року за № 678. Згідно з п.13 р. III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом № 678, у складі декларації подаються додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) та копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, зокрема довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишаються непогашеними після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2) (Додаток 2).

Відповідач в акті зазначає лише про наявність помилки при заповненні Додатку 2, який зазначає суму від'ємного значення.

Оскільки зазначена обставина (помилка) жодним чином не вплинула на розрахунки позивача з бюджетом чи на визначення від'ємного значення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначене не може слугувати підставою для зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 414 313, 00 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 103 641, 00 грн.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції за своєю суттю відповідає закону, підстави для її скасування не були доведені у встановленому порядку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року в справі №819/3399/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.

Повний текст ухвали складено 11.04.2016 року.