Справа № 816/134/16
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/134/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Іваненка С.А.,
за участю:
секретаря судового засідання Лисака С.В.,
представника відповідача Муравйова О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава про визнання протиправною відмову щодо постановки ОСОБА_1 на квартирний облік в Полтавському гарнізоні, зобов`язання поставити ОСОБА_1 на квартирний облік в Полтавському гарнізоні (позовні вимоги в редакції від 17 березня 2016 року).
25 лютого 2016 року замінено первинного відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава на належного - ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач).
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем при прийнятті відмови у постановці на квартирний облік було залишено поза увагою ту обставину, що позивач фізично не міг виконати вимоги Наказу Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (надалі - Інструкція № 737), оскільки, проходив службу у м. Рівне 1 місяць та за 6 місяців до звільнення перебував на квартирному обліку в Полтавському гарнізоні, і не передбачав своє переведення. На підставі викладеного позивач вважає, що прийняте рішення є протиправним, а також таким що порушує його конституційні права.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином; надав суду клопотання у якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити /а.с. 92-93/.
Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого адміністративного позову заперечував, з підстав викладених у письмових запереченнях.
Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
З січня 2010 року ОСОБА_1 перебував на посаді начальника Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку згідно наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України №15 (по особовому складу).
Згідно рішення житлової комісії Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку від 26 грудня 2012 року позивачу виділено житлове приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог наказу МО України 30 листопада 2011 року № 737 /а.с. 41/.
Судом встановлено, що рішенням житлової комісії Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку від 19 листопада 2014 року за № 84 ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік в загальну чергу датою 19 листопада 2014 року.
06 квітня 2015 року наказом Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 162 (по особовому складу) позивача, увільнено від займаної посади та призначено начальником Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку Західного територіального управління Військової служби правопорядку. В наказі вказано: "призначається на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за досвідом роботи" /а.с. 44/.
ОСОБА_1 звернувся до житлової комісії Полтавського ЗВ ВСП з проханням про зняття з квартирного обліку в Полтавському ЗВ ВСП в зв`язку з переведенням до нового місця служби - Рівенський зональний відділ ВСП Західного ТУ ВСП. В результаті чого полковника ОСОБА_1 знято з квартирного обліку при Полтавському ЗВ ВСП з 08 травня 2015 року, що підтверджується витягом з протоколу № 92 від 08 травня 2015 року засідання житлової комісії Полтавського ЗВ ВСП /а.с. 45/.
04 червня 2015 року позивач зарахований на квартирний облік при Рівненському зональному відділі Військової служби правопорядку, протокол № 3 від 04 червня 2015 року засідання житлової комісії Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку, де перебуває на квартирному обліку по теперішній час /а.с. 46/.
09 червня 2015 року позивач звернувся до Начальника Полтавського гарнізону із заявою від 09 червня 2015 року № 1658, в якій повідомив про досягнення граничного віку перебування на військовій службі та з проханням, після звільнення з лав Збройних Сил України, надання згоди перебування на квартирному обліку в Полтавському гарнізоні (при Полтавському ОВК) /а.с. 48/.
Наказом Міністра оборони України від 19 червня 2015 року № 430 (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" і направлений на військовий облік до Полтавського ОМВК м. Полтави /а.с.47/.
Листом від 26 червня 2015 року № 3/1609 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив позивача, що для зарахування на квартирний облік він повинен надати документи, визначені пунктом 2.5 Інструкції. Також ОСОБА_1 роз`яснено зміст пункту 2.16 Інструкції № 737, згідно з яким зараховуються на квартирний облік не за місцем проходження військової служби військовослужбовці, які звільняються в запас або у відставку за віком і порядок здійснення цієї процедури /а.с. 62/.
01 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ОВК із заявою про постановку на квартирний облік при Полтавському ОВК /а.с. 88/.
09 березня 2016 року заяву позивача розглянуто та відповідно до витягу з протоколу № 6 засідання житлової комісії при Полтавському ОВК відмовлено у постановці на квартирний облік при Полтавському ОВК /а.с. 72/.
Вважаючи порушення своїх прав з боку військового комісаріату та з метою їх відновлення ОСОБА_1 звернувся за захистом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 12 Закону № 2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами /абзац 1 частини першої статті 12/.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла /абзац 4 частини першої статті 12/.
Судом встановлено, що вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 37 років 10 місяців /а.с. 47/.
Частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до пункту 2.6 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
Якщо військовослужбовець, який звільняється в запас або у відставку за віком, перебуває на обліку та обирає для проживання після звільнення з військової служби з урахуванням існуючого порядку реєстрації інший населений пункт (якщо обирає для проживання після звільнення з військової служби гарнізон міста Києва, рішення про можливість постановки його на квартирний облік у гарнізоні міста Києва приймає Міністр оборони України), відповідний командир військової частини за його рапортом за 6 місяців до звільнення в запас або відставку за віком подає до військового комісаріату і КЕВ (КЕЧ) району, що знаходяться за обраним місцем проживання, необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання жилого приміщення. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання жилого приміщення у військовому комісаріаті він знімається з обліку за останнім місцем служби.
Судом встановлено, що на виконання вказаної норми чинного законодавства, 09 червня 2015 року ОСОБА_1 офіційно звернувся до Начальника Полтавського гарнізону з листом № 1658, в якому повідомив про досягнення граничного віку перебування на військовій службі та з проханням про надання згоди після звільнення з лав Збройних Сил України в подальшому перебувати на квартирній черзі в Полтавському гарнізоні (при ІНФОРМАЦІЯ_5 ) /а.с. 48/.
Таким чином, позивачем були вчинені дії, передбачені Наказом Міністра оборони України № 737.
Наказом Міністра оборони України від 19 червня 2015 року № 430 (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" і направлений на військовий облік до Полтавського ОМВК м. Полтави /а.с.47/.
Полтавський ОВК листом від 26 червня 2015 року № 3/1609 відмовлено позивачу у постановці на квартирний облік із посиланням на порушення пунктів 2.14 та 2.16 Наказу Міністра оборони України № 737.
Однак, відповідачем залишено поза увагою той факт, що позивач фізично не міг виконати вимоги Наказу Міністра оброни України № 737, оскільки, проходив службу в м. Рівне 1 місяць, а за 6 місяців до звільнення перебував на квартирному обліку в Полтавському гарнізоні і не передбачав своє переведення у м. Рівне.
Таким чином, посилання відповідача, як на підставу для відмови щодо постановки позивача на квартирний облік при Полтавському ОКВ, на пункт 2.16 Наказу Міністра оброни України № 737, суд вважає безпідставним, оскільки ця норма не може застосовуватись до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, оскільки позивач не міг завчасно знати про переведення в м. Рівне та звільнення.
Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, - правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити як поновлення порушеного права, так і бути адекватним наявним обставинам.
Частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, право на справедливий судовий розгляд (рішення Суду у справі SokurenkoandStrygun v. Ukraine, no. 29458/04, § 23, від 20 липня 2006 року) включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні (рішення Суду у справі TserkvaSelaSosulivka v. Ukraine, no. 37878/02, §§ 50 і 53, від 28 лютого 2008 року).
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд - є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
З огляду на викладене та враховуючи, що ОСОБА_1 протиправно відмовлено у постановці на квартирний облік при ІНФОРМАЦІЯ_5 , можливо дійти висновку про відсутність перешкод для постановки позивача на квартирний облік при ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення адміністративного позову у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо постановки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на квартирний облік в Полтавському гарнізоні.

Зобов`язати Полтавський обласний військовий комісаріат поставити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на квартирний облік в Полтавському гарнізоні.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Повний текст постанови складено 11 квітня 2016 року.

Суддя С.А. Іваненко