Справа № 816/4556/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 р.Справа № 816/4556/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

представників позивача - Терези Ю.О., Тімакіної Л.В.

представника відповідача - Курила В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2015р. по справі № 816/4556/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 17.06.2015 №/135/ППР-ЮО-16-18.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.06.2015 №/135/ППР-ЮО-16-18, яким ТОВ Глобинський переробний завод" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 680 516 (два мільйона шістсот вісімдесят тисяч п'ятсот шістнадцять гривень).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" витрати зі сплати судового збору у розмірі 40 207,74 грн. (сорок тисяч двісті сім гривень сімдесят чотири копійки).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позов ТОВ "Глобинський переробний завод" у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів п. 44.1 ст. 44, п. п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ст.ст. 1, 6, 9 Закону країни "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст. 69, 86, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" зареєстроване як юридична особа (ідентифікаційний код 30547403) розпорядженням Глобинською районною державною адміністрацією Полтавсько ї області від 20 липня 1999 року № 477 та перебуває на податковому обліку, у тому числі, як платник податку на додану вартість з 12 серпня 1999 року.

У період з 07.05.2015 по 14.05.2015 посадовими особами Кременчуцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Глобинський переробний завод" з питань правильності, повноти та обгрунтованості декларування від'ємного значення у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 4 847 209 грн.

За результатами перевірки складено акт від 21.05.2015 № 9/16-08-15-33/305474033, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.4, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого платником завищено суму податкового кредиту у розмірі 2 680 516 грн, у зв'язку з чим на 2 680 516 грн. завищено значення ряд. 19 "Від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" та значення ряд. 24 "Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду)" (а.с. 56-117, т.1).

В матеріалах справи наявна копія відповіді Кременчуцької ОДПІ на заперечення ТОВ "Глобинський переробний завод" на акт перевірки від 21.05.2015 № 9/16-08-15-33/305474033, за наслідками розгляду якого висновки вказаного акту залишені без змін (а.с. 128-149, т. 1).

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 №/135/ППР-ЮО-16-18, яким ТОВ "Глобинський переробний завод" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 680 516 (а.с. 153, т.1).

Із даним податковим повідомленням - рішенням позивач не погодився та оскаржив його в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Полтавській області та ДФС України.

Рішеннями ГУ ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги №3227/10/16-31-10-04-11 від 28.08.2015 та ДФС України №22927/6/99-99-10-01-04-25 від 23.10.2015 скарги позивача на вказане податкове повідомлення - рішення залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 17.06.2015 №/135/ППР-ЮО-16-18 - без змін (а.с. 155-171, т. 1).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності у діях ТОВ "Глобинський переробний завод" порушень вимог податкового законодавства, визначених актом перевірки від 21.05.2015 № 9/16-08-15-33/305474033, та, як наслідок, відсутності підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17.06.2015 №/135/ППР-ЮО-16-18.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, з таких підстав.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення, а також відображених суб'єктом владних повноважень в акті від 17.06.2015 №/135/ППР-ЮО-16-18 суджень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Питання формування податкового кредиту з податку на додану вартість врегульовано статтею 198 ПК України, згідно з п. 198.1. якої право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

В силу п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено загальний порядок визначення та використання від'ємного значення з податку на додану вартість, який полягає в автоматичному направлені такого від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ, які підлягають сплаті за результатами поточного декларування з ПДВ.

Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01.01.2015, введено в дію електронне адміністрування податку на додану вартість.

Так, відповідно до ст. 200-1 Податкового кодексу України у редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому система електронного адміністрування ПДВ не вносить кардинальних змін до загальних принципів справляння ПДВ, затверджених Податковим кодексом України. Норми цього Кодексу, які визначають коло платників ПДВ, об'єкт оподаткування, принципи формування податкових зобов'язань та податкового кредиту, залишаються незмінними.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується і підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський обліку. У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закони України "Про бухгалтерський обліку і фінансову звітність в Україні" на даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична і інші види звітності.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, позивач є виробничим підприємством, що займається переробкою сої, а продукція комплексу з переробки сої сертифікована УкрСЕПРО, що підтверджується сертифікатами відповідності на шрот соєвий та олію соєву від 31 січня 2014 року, копії яких додаються (а.с. 48-49, т.3).

Основними видами діяльності Позивача за КВЕД-2010 є, зокрема: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

ТОВ "Глобинський переробний завод" є власником комплексу з переробки сої. Право власності на комплекс з переробки сої підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.06.2014 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22756207(а.с. 145-146, т.3).

Згідно з Витягом до складу комплексу з переробки сої, зокрема, входять: вагова, виробнича лабораторія, авто розгрузка, зерноприймальний і зернонакопичувальний пункт, зерносховище, підготовчий і екстракційний цехи, будівля очисних споруд тощо.

Наведені у Витязі складові комплексу з переробки сої введені в дію, атестовані та безпосередньо пов'язані з вказаними видами діяльності позивача і використовуються ним для виробництва продукції, сировиною для якої є соя.

Для забезпечення свого основного виду діяльності позивач здійснював у лютому 2015 закупівлю сої у ТОВ ГК "Прометей", ТОВ "Рай-Т", ПП "А-Куб", ТОВ "Естреля Лімітед", та ТОВ "Комфорт-Н", яку в подальшому переробляв у шрот соєвий та соєву олію.

Так, 14.01.2015 між позивачем та ТОВ ГК "Прометей" укладено договір поставки № 09/01/2015-С, відповідно до якого ТОВ ГК "Прометей" (постачальник) зобов'язувався поставити у власність ТОВ "Глобинський переробний завод" (покупець), який у свою чергу зобов'язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 1 а.с. 172-174/.

На виконання досягнутої домовленості позивачем отримано від вказаного контрагента товар (сою) - кількістю 572,800 т на загальну суму 5 232 168,31 грн, в тому числі ПДВ 872 028,04 грн. Обсяги поставленої сої відповідають обсягам, домовленості про поставку яких досягнуто сторонами в додатках №№1-8 до договору поставки № 09/01/2015-С від 14.01.2015 /том 1 а.с. 175-193/.

За наслідками здійснення господарської операції з поставки сої ТОВ ГК "Прометей" виписано позивачу видаткові накладні від 01.02.2015 №РН-0000012, від 02.02.2015 №РН-0000018, від 03.02.2015 №РН-0000019, від 04.02.2015 №РН-0000020, від 05.02.2015 №РН-0000021, №РН-0000022, від 06.02.2015 №РН-0000023, від 08.02.2015 №РН-0000024, від 12.02.2015 №РН-0000025, від 13.02.2015 №РН-0000026, №РН-0000027, від 14.02.2015 №РН-0000028, від 18.02.2015 №РН-0000029, від 19.02.2015 №РН-0000030, від 21.02.2015 №РН-0000032 /т.1 а.с. 194-208/ та податкові накладні від 01.02.2015 №1, від 02.02.2015 №2, від 03.02.2015 №3, від 04.02.2015 №4, від 05.02.2015 №5, №6, від 06.02.2015 №7, від 08.02.2015 №8, від 12.02.2015 №9, від 13.02.2015 №10, №11, від 14.02.2015 №12, від 18.02.2015 №15, від 19.02.2015 №16, від 21.02.2015 №17 /т.1 а.с. 209-238/.

Отриманий товар був оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреними копіями платіжних доручень з відмітками банківської установи, що долучені до матеріалів справи /т. 1 а.с.239-250, т. 2 а.с. 1- 4/.

Згідно із додатками № 1 - № 8 до договору поставки від 14.01.2015, які є невід'ємною частиною договору, сторони домовилися щодо поставка товару здійснюється Постачальником на умовах DAP (поставка до місця призначення ТОВ "Глобинський переробний завод", що знаходиться за адресою м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203) Інкотермс 2010 (пункт 2 додатків).

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку /т. 2 а.с. 5-52/.

Факт заїзду автомобілів з товаром на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" підтверджується витягом з журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /т.2 а.с. 53-54/.

З приводу доводів податкового органу про те, що у видаткових накладних ТОВ ГК "Прометей" відсутня інформація про довіреності, якими надано право підпису вказаних документів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.п. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже, чинним законодавством серед обов'язкових реквізитів первинного документа не передбачено відображення інформації про довіреності, якими надано право підпису на отримання ТМЦ, а тому вказані доводи податкового органу є безпідставними.

При цьому, колегія суддів зауважує, що вищезазначені довіреності містять прізвище особи, яка приймала сою від імені позивача - ОСОБА_4 На представництво інтересів ТОВ "Глобинський переробний завод" у відносинах з ТОВ ГК "Прометей" ОСОБА_4 було видано довіреність від 01.02.2015 р. Перебування вказаної особи у трудових відносинах з Позивачем підтверджується наказами по особовому складу, копії яких приєднані до матеріалів даної адміністративної справи.

Відносно доводів податкового органу, що видаткові накладні складені у м. Світловодськ, в той час, як податковою адресою контрагента-постачальника є м. Київ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинне законодавство не містить визначення поняття "місце складання" первинного документа.

Згідно роз'яснення Міністерства фінансів України у листі від 26.08.2011 №31-08420-07-25, при наведенні інформації про місце складання первинного документа зазначається населений пункт, у якому його складено. Якщо первинний документ оформляється за межами населеного пункту, в місці, в якому здійснено господарську операцію, слід зазначати відповідну адміністративно-територіальну одиницю. У разі оформлення первинним документом господарської операції, здійсненої за межами України, також зазначається назва країни.

З викладеного слідує, що складання первинного документу не за місцем здійснення господарської операції є можливим і не суперечить вимогам законодавства.

Крім того, судом встановлено, що у перевіряємому періоді, між позивачем (по тексту договору - Покупець) та ТОВ "Рай-Т" (по тексту договору - Постачальник) укладено Договір поставки № 34/01/2015-С від 26.01.2015, за умовами якого постачальник зобов'язувався поставити у власність покупець, який у свою чергу зобов'язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 2 а.с. 55-57/.

На підтвердження виконання вимог вказаного договору поставки позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії наступних документів: видаткових накладних від 01.02.2015 №РН-0000031, від 09.02.2015 №РН-0000055, від 11.02.2015 №РН-0000060, від 12.02.2015 №РН-0000068, від 14.02.2015 №РН-0000075, від 15.02.2015 №РН-0000079 /т.2 а.с. 73-78/ та податкових накладних від 01.02.2015 №1, від 09.02.2015 №25, від 11.02.2015 №30, від 12.02.2015 №38, від 14.02.2015 №45, від 15.02.2015 №49 на загальну суму 4 434 549,45 грн., в т.ч. ПДВ - 739 091,58 /т.2 а.с. 79-90/.

Оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ТОВ "Рай-Т", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень /т.2 а.с. 91-101/, що не заперечується відповідачем.

Згідно із додатками № 1 - № 6 до договору поставки від 26.01.2015, які є невід'ємною частиною договору, сторони домовилися щодо поставка товару здійснюється Постачальником на умовах DAP (поставка до місця призначення ТОВ "Глобинський переробний завод", що знаходиться за адресою м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203) Інкотермс 2010 (пункт 2 додатків).

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку /т. 2 а.с. 102-129/.

Факт заїзду автомобілів з товаром на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" підтверджується витягом з журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /т.2 а.с. 130-131/.

Також, у період, що перевірявся, між позивачем (по тексту договору - Покупець) та ПП "А-Куб" (по тексту договору - Постачальник), з яким укладено Договір поставки № 46/02/2015-С від 19.02.2015 року, за умовами якого постачальник зобов'язувався поставити у власність покупець, який у свою чергу зобов'язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 2 а.с. 132-136/.

Поставка товару (сої) згідно умов договору оформлена видатковими накладними від 19.02.2015 №РН-0000010, від 23.02.2015 №РН-0000017, №РН-0000019, від 25.02.2015 №РН-0000023, від 27.02.2015 №РН-0000031, від 28.02.2015 №РН-0000032, №РН-0000033 /т.2 а.с. 152-158/.

ПП "А-Куб" видано позивачу також податкові накладні від 19.02.2015 № РН-12, від 23.02.2015 №19, №21, від 25.02.2015 № 25, від 27.02.2015 № 31, від 28.02.2015 № 32, № 33 на загальну суму 2 273 413,66 грн., в тому числі ПДВ - 378 902,27 грн. /т. 2 а.с. 159-172/.

Розрахунки за отриманий товар позивачем підтверджуються відповідними платіжними дорученнями /т. 2 а.с. 173-176/.

За умовами п. 2 додатків № 1 - № 7 до договору поставки від 19.02.2015, які є невід'ємною частиною договору, сторони домовилися щодо поставка товару здійснюється Постачальником на умовах DAP (поставка до місця призначення ТОВ "Глобинський переробний завод", що знаходиться за адресою м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203) Інкотермс 2010.

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку /т. 2 а.с. 177-194/.

Прибуття на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" автомобілів із соєю від ПП "А-Куб" зафіксовано у Журналі реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /т. 2 а.с. 195/.

Крім того, між позивачем (покупець) та ТОВ "Естреля Лімітед" (постачальник), з яким укладено Договір поставки № 62/02/2015-С від 25.02.2015 року, за умовами якого постачальник зобов'язувався поставити у власність покупець, який у свою чергу зобов'язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 2 а.с. 196-198/.

Відповідно до матеріалів справи, підставою для формування позивачем податкового кредиту слугували податкові накладні, видані ТОВ "Естреля Лімітед" від 26.02.2015 №1, №2, від 27.02.2015 №3, від 28.02.2015 №4 /т. 2 а.с. 209-216/.

На підтвердження виконання вимог вказаного договору поставки позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії накладних від 26.02.2015 №РН-0000001, від 27.02.2015 №РН-0000002, від 28.02.2015 №РН-0000003 /т.2 а.с. 206-208/.

Отриманий товар був оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення з відмітками банківської установи, що долучені до матеріалів справи /т.2 а.с. 217-219/.

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортної накладної, а також реєстру ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку /т. 2 а.с. 220-239/.

Прибуття на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" автомобілів із соєю від ТОВ "Естреля Лімітед" зафіксовано у Журналі реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /т. 2 а.с. 240/.

22 січня 2015 року між ТОВ "Глобинський переробний завод" (покупець) та ТОВ "Комфорт-Н" (постачальник) укладено договір поставки №27/01/2015-С, згідно якого постачальник зобов'язувався поставити у власність покупець, який у свою чергу зобов'язувався прийняти та оплатити, товар: сою врожаю 2014 року насипом /том 2 а.с. 241-248/.

В рамках виконання вказаного договору, ТОВ "Глобинський переробний завод" у лютому 2015 року придбало у ТОВ "Комфорт-Н" сою на загальну суму 2 054 139,72 грн., в т.ч. ПДВ 342 356,62 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами здійснення господарської операції між ТОВ "Глобинський переробний завод" та ТОВ "Комфорт-Н" з придбання сої, останнім виписані наступні первинні бухгалтерські документи: видаткові накладні від 21.02.2015 №229, від 24.02.2015 №305, від 25.02.2015 №301, від 26.02.2015 №303 /т. 2 а.с. 249-250, т. 3 а.с. 1-2/, податкові накладні від 21.02.2015 №128, від 24.02.2015 №129, від 25.02.2015 №136, від 26.02.2015 №137, розрахунок №134 від 25.02.2015 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 25.02.2015 №130 /т. 3 а.с. 3-14/.

Оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ТОВ "Комфорт-Н", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень /т.3 а.с. 15-18/, що не заперечується відповідачем.

За умовами п. 2 додатку № 2 до договору поставки від 22.01.2015, які є невід'ємною частиною договору, сторони домовилися щодо поставка товару здійснюється Постачальником на умовах DAP (поставка до місця призначення ТОВ "Глобинський переробний завод", що знаходиться за адресою м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203) Інкотермс 2010.

На підтвердження факту перевезення придбаних товарно-матеріальних цінностей позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку /т. 3 а.с. 19-31/.

Факт заїзду автомобілів з товаром на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" підтверджується витягом з журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах /т.3 а.с. 32/.

Дослідивши вказані первинні документи, виписані ТОВ ГК "Прометей", ТОВ "Рай-Т", ПП "А-Куб", ТОВ "Естреля Лімітед" та ТОВ "Комфорт-Н", колегія суддів зазначає, що останні не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак обґрунтовано прийняті судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Надані позивачем податкові накладні містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиницю виміру товару, об'єм поставки та її ціну. Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних судом не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів у податкового органу відсутні.

Посилання Кременчуцької ОДПІ на недоліки заповнення товарно-транспортних накладних щодо транспортування сої, колегія суддів не приймає, оскільки товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару, та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів з метою їх використання у власній господарській діяльності, недоліки такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання ТМЦ.

З приводу доводів податкового органу, що пункти навантаження ТМЦ, вказані у ТТН, не співпадають з податковою адресою контрагентів позивача, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не містить обмежень щодо того, з яких саме пунктів може відвантажуватися товар, у тому числі не вимагає, щоб навантаження здійснювалося за юридичною адресою постачальника.

Відносно доводів податкового органу щодо відсутності у ТТН печатки (підпису) та реквізитів підприємств-автоперевізників, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підпунктом 11.1 п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 N 363, визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. При цьому, ні правила перевезення вантажу ні форма ТТН не передбачають зазначення реквізитів перевізника та/або печатки.

Стосовно твердження податкового органу щодо не підтвердження факту поставки виходячи із не співпадіння дат на окремих ТТН та видаткових накладних, колегія суддів зазначає наступне.

Дата, зазначена у ТТН, є датою складання товарно-транспортної накладної і передачі постачальником вантажу перевізнику. Позивач не бере участі у процесі навантаження, згідно з умовами всіх договорів поставка товару здійснювалася на умовах DAP (поставка до місця призначення). Враховуючи те, що транспортування сої проводилось з різних регіонів країни, логічним є те, що дата доставки та передачі товару позивачу не завжди співпадає з датою навантаження автомобіля та прийняття товару до перевезення.

Датою поставки, відповідно до п. 5.5 Договору поставки (форма є типовою, тому зміст пунктів у всіх договорах співпадає) є дата прийняття товару покупцем, що підтверджується підписом уповноваженого представника покупця у видатковій накладній.

Крім того, Пунктом 4 кожного з наявних у матеріалах справи додатку до Договору встановлено, що кінцева кількість товару визначається за результатами зважувань на вагах заводу, тобто позивача.

Отже, укладаючи Договір, Постачальник взяв на себе зобов'язання поставити та передати сою у власність TOB "Глобинський переробний завод" у місці знаходження заводу - м. Глобино, вул. К.Маркса, 23.

При цьому, підпунктом 11.1 п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 N 363, визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Колегія суддів зауважує, що ні правила перевезення вантажу ні форма ТТН не передбачають зазначення номеру та дати видаткової накладної на поставку товару.

Чинне законодавство не визначає обмежень щодо дати складення видаткової накладної - така накладна має бути складена в момент передачі товару, що відповідає загальним вимогам, визначеним для первинного бухгалтерського документу (ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та первинну бухгалтерську звітність").

При цьому, враховуючи умови договору, що кількість товару визначається за результатами зважування на вагах Покупця, а в одну партію товару, що передавалась за ТТН включалась соя, поставлена на кількох автомобілях, правильним та зрозумілим є виписка видаткової накладної за результатами проведення прийомки сої на вагах TOB "Глобинський переробноий завод".

Оформлення видаткової накладної датою, вказаною у ТТН, у випадках, коли така дата передує моменту зважування і прийняття сої позивачем, суперечило б умовам договору поставки і фактичній даті одержання товару.

Факт поставки саме у дні, відображені у видаткових накладних, підтверджено витягами з електронної системи зважування автомобілів, якими здійснювалося транспортування придбаної сої на адресу позивача.

З приводу посилання відповідача на те, що відповідно до бази даних ДАІ МВС України АІС "Автомобіль" за ТОВ ГК "Прометей", ТОВ "Рай-Т", ПП "А-Куб", ТОВ "Естреля Лімітед" та ТОВ "Комфорт-Н" транспортних засобів не зареєстровано, що свідчить про відсутність поставки, суд першої інстанції вірно зазначив, що чинне законодавство не забороняє для виконання договірних зобов'язань залучати перевізників, при цьому, у товарно-транспортних накладних, згідно з якими здійснювалася поставка, в якості перевізників зазначено не ТОВ "Рай-Т", ПП "А-Куб" та ТОВ "Комфорт-Н", а інші особи.

Обмеження господарюючого суб'єкта на самостійне залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, є порушенням одного з встановлених частиною 1 ст. 44 Господарського кодексу України принципів здійснення підприємницької діяльності.

Так, одним з принципів підприємницької діяльності, встановлених ст. 44 Господарського кодексу України, є самостійне формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Це означає, що господарюючий суб'єкт не зобов'язаний використовувати для надання послуг або виконання робіт виключно ті матеріальні ресурси, власником яких він є, а також не зобов'язаний самостійно вирощувати сою, яку реалізовує.

Прибуття на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" автомобілів із соєю від ТОВ ГК "Прометей", ТОВ "Рай-Т", ПП "А-Куб", ТОВ "Естреля Лімітед" та ТОВ "Комфорт-Н" зафіксовано у Журналі реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах.

Крім цього, позивачем до матеріалів справи надано журнали-ордера по рахунку 631 за лютий 2015 року та дані складського обліку, з яких вбачається оприбуткування товару, придбаного у ТОВ ГК "Прометей", ТОВ "Рай-Т", ПП "А-Куб", ТОВ "Естреля Лімітед", та ТОВ "Комфорт-Н" за перевіряємий період /т. 3 а.с. 75-107/, згідно яких відображено прихід та розхід товару по вказаних постачальниках, а операції по поставці в повному обсязі відображені в бухгалтерському обліку позивача, що не заперечується відповідачем.

Із пояснень представника позивача в судовому засіданні та матеріалів справи судом встановлено, що соя придбавалася позивачем у вищевказаних контрагентів з метою використання у своїй господарській діяльності, а саме, виготовлення соєвої олії з отриманням побічного продукту - шроту соєвого, які в подальшому реалізовувались іншим суб'єктам господарської діяльності, що підтверджується наявними у справі копіями договорів, видаткових накладних щодо поставки товарів, довіреностями на одержання товарно-матеріальних цінностей, оборотно-сальдовими відомостями /том 3 а.с. 157-254, т.4 а.с. 1-59/.

Також, під час судового розгляду справи встановлено, що позивач має власну виробничу лабораторію, атестовану на проведення вимірювань, в тому числі насіння сої, призначеного для використання на продовольчі, кормові та технічні цілі, що підтверджується рішенням Кременчуцької філії Державного підприємства "Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" від 24.03.2014 № 05-6-19/532 про атестацію лабораторії, свідоцтво про атестацію виробничої лабораторії від 30.12.2013 № 0502 КФ, виданого 30.12.2013 та чинного до 29.12.2016 /том 3 а.с. 33-34/.

ТОВ "Глобинський переробний завод" затверджено Положення про виробничу лабораторію /том 3 а.с. 35-47/.

Зазначеною виробничою лабораторією здійснено аналіз якості сої, придбаної у ТОВ ГК "Прометей", ТОВ "Рай-Т", ПП "А-Куб", ТОВ "Естреля Лімітед", та ТОВ "Комфорт-Н", що підтверджується, зокрема, реєстрами ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що господарські операції позивача з ТОВ ГК "Прометей", ТОВ "Рай-Т", ПП "А-Куб", ТОВ "Естреля Лімітед", та ТОВ "Комфорт-Н" мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, мали зв'язок із господарською діяльністю позивача, тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.

Доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включено до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість за спірний період, відповідачем по справі не надано. Наявні в матеріалах судової справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи за змістом відповідають вимогам законодавства, що пред'являються до первинних документів, доказів недостовірності даних в цих документах відповідачем не надано.

Відносно посилань податкового органу на наявність станом на 28.02.2015 заборгованості ТОВ "Глобинський переробний завод" перед: ПП "А-Куб" у розмірі 1594729,66 грн., ТОВ "Естреля Лімітед" у розмірі 2088824,11 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказану заборгованість погашено позивачем згідно платіжних доручень (т. 2 а.с. 173-176, 217-219).

Стосовно посилань Кременчуцької ОДП на не підтвердження операцій фактичного придбання, реалізації продукції в ланцюгу постачання ПП "А-Куб", ТОВ "Естреля Лімітед", та ТОВ "Комфорт-Н", не подання звітності до контролюючого органу, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідальність платника податку має індивідуальний характер. Якщо контрагент порушив податкове законодавство, не забезпечив належне ведення бухгалтерського обліку, збереження первинних бухгалтерських документів, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, якщо останній має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

У рішенні Європейського Суду від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України" звернуто увагу на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Також колегія суддів звертає увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для його скасування.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року відстрочено Кременчуцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 44 228 грн. 51 коп. - до ухвалення судового рішення у даній справі.

Оскільки на час розгляду даної справи судовий збір у вищезазначеній сумі апелянтом не сплачено, він підлягає стягненню з Кременчуцької ОДПІ.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2015р. по справі № 816/4556/15 - залишити без змін.

Стягнути з Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (місцезнаходження юридичної особи: 39617, Полтавська обл., місто Кременчук, вулиця Красіна, будинок 76; ідентифікаційний код: 39780421) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 44 228 (сорок чотири тисячі двісті двадцять вісім) гривень 51 коп., який має бути направлено за реквізитами: отримувач -УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 11.04.2016 р.