Справа № П/811/101/16
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року Справа №П/811/101/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Момонт Г.М., суддів Притули К.М., Хилько Л.І., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Національного банку України

про стягнення грошової компенсації та моральної шкоди,

за участю:

секретаря судового засідання - Дмитрієвої А.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - не з'явився.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Національного банку України про стягнення грошової компенсації за 15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки державного службовця за стаж державної служби 21 рік в розмірі 4 527,04 грн. з урахуванням індексу інфляції та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що при звільненні з роботи йому не виплачено грошову компенсацію за 15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки за стаж державної служби 21 рік. Також позивач зазначає, що порушення відповідачем його трудових прав призвело до моральних страждань, оскільки пригнітило та принизило як працівника і юриста. завдало душевних страждань.

Представником відповідача подано заперечення на позовну заяву відповідно до яких позов не визнається у повному обсязі, оскільки позивачу надавалися додаткові відпустки за весь період роботи у системі Національного банку відповідно до вимог чинного законодавства. Окрім того, у запереченнях зазначено, що позивач працюючи в Управлінні Національного банку України в Кіровоградській області мав можливість звернутися до керівництва для вирішення спірного питання, однак доказів такого звернення і офіційної відмови не надав. Представник відповідача вважає, що для відшкодування моральної шкоди не має достатніх підстав, бо позивач не підтвердив факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та з чого він виходив оцінюючи зазначену шкоду.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.55, Т.2).

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 08.04.2016 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 13.04.2016 р., про що повідомлено сторонам під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.02.1999 р. прийнятий на посаду юрисконсульта першої категорії Управління Національного банку України в Кіровоградській області (а.с.14, Т.1).

Наказом Управління Національного банку України в Кіровоградській області ОСОБА_1 звільнений з роботи з 09.11.2015 р. (а.с.18, Т.1).

Стаж державної служби ОСОБА_1 до початку роботи в Управлінні Національного банку України в Кіровоградській області складав 10 років 3 місяці 26 днів, на час звільнення - 27 років 1 місяць 2 дні, що визнано сторонами у письмових розрахунках поданих до суду (а.с.54-55, 57-59, Т.2)

Частиною другою статті 35 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ визначено, що державним службовцям, які мають стаж роботи в державних органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок і умови надання державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування додаткових оплачуваних відпусток» від 27.04.1994 р. №250 установлено, що державним службовцям, які мають стаж державної служби понад 10 років, посадовим особам місцевого самоврядування, які мають стаж служби в цих органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 5 календарних днів, а починаючи з 11-го року ця відпустка збільшується на 2 календарних дні за кожний наступний рік. Тривалість додаткової оплачуваної відпустки не може перевищувати 15 календарних днів.

Отже, державні службовці, які мають стаж державної служби понад 10 років набувають права на додаткову оплачувану відпустку. При цьому виникнення права на додаткову відпустку та її тривалість безпосередньо залежать від стажу державної служби, а не від відпрацьованого державним службовцем часу у відповідному році.

Судом встановлено, що на час працевлаштування до відповідача позивач мав право на додаткову оплачувану відпустку тривалістю 5 календарних днів, а з жовтня 1999 року стаж державної служби ОСОБА_1 складав 11 років, а тому він набув права на додаткову оплачувану відпустку тривалістю 7 календарних днів. У подальшому, з жовтня 2000 року тривалість додаткової оплачуваної відпустки позивача становила - 9 календарних днів, з жовтня 2001 року - 11 календарних днів, з жовтня 2002 року - 13 календарних днів,а починаючи з жовтня 2003 року - 15 календарних днів.

З огляду на особові рахунки ОСОБА_1 (а.с.61-65, Т.1) та записи у розділі ІV особової картки ОСОБА_1 (а.с.113-114, Т.1) судом встановлено, що позивач перебував у додаткових оплачуваних відпустках у період з 25.12.2000 р. по 03.01.2001 р. (тривалість 9 календарних днів); у період з 30.09.2001 р. по 08.10.2011 р. (9 календарних днів); у період з 30.09.2002 р. по 10.10.2002 р. (11 календарних днів); у період з 29.09.2003 р. по 11.10.2003 р. (13 календарних днів); у період з 04.10.2004 р. по 10.10.2004 р. (7 календарних днів). Окрім того, відповідно до наказів (а.с.66-70, Т.1) та записів у розділі ІV особової картки ОСОБА_1 (а.с.113-114, Т.1) встановлено, що ОСОБА_1 також перебував у додаткових оплачуваних відпустках у період з 26.09.2005 р. по 10.10.2005 р. (15 календарних днів); у період з 25.09.2006 р. по 09.10.2006 р. (15 календарних днів); у період з 24.09.2007 р. по 08.10.2007 р. (15 календарних днів); у період з 30.09.2008 р. по 14.10.2008 р. (15 календарних днів); у період з 21.09.2009 р. по 05.10.2009 р. (15 календарних днів).

Наказами №83 від 13.09.2010 р. та №97 від 20.10.2010 р. ОСОБА_1 надано додаткову відпустку за стаж державної служби 15 років тривалістю 8 календарних днів (а.с.71-73, Т.1).

Надалі наказом №95 від 09.09.2011 р. ОСОБА_1 надано додаткову відпустку за стаж державної служби 22 роки тривалістю 15 календарних днів (а.с.74-75, Т.1); наказом №92 від 10.09.2012 р. - за стаж державної служби 23 роки тривалістю 15 календарних днів (а.с.76, Т.1); наказом №107 від 09.09.2013 р. - за стаж державної служби 24 роки тривалістю 15 календарних днів (а.с.77, Т.1); наказом №123 від 08.09.2014 р. - за стаж державної служби 25 років тривалістю 15 календарних днів (а.с.78, Т.1); наказом №318 від 07.09.2015 р. - за стаж державної служби 26 років тривалістю 14 календарних днів (а.с.79, 115, Т.1).

При звільненні ОСОБА_1 відповідно до наказу №233-к від 05.11.2015 р. позивачу виплачено грошову компенсацію в сумі 4 527,04 грн. за 1 календарний день невикористаної додаткової відпустки державного службовця за стаж державної служби 26 років та за 15 календарних днів - стаж державної служби 27 років (а.с.18, 19, Т.1).

Статтями 83 КЗпП України та 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. №504/96-ВР передбачено обов'язок роботодавця щодо компенсації невикористаних щорічних та додаткових відпусток у разі звільнення працівника.

Як встановлено судом, позивачу не надавалася додаткова відпустка за стаж державної служби 21 рік. Разом з тим під час звільнення ОСОБА_1 йому не виплачено компенсацію за 15 днів невикористаної додаткової відпустки державного службовця за стаж державної служби 21 рік.

Згідно з пп.«а» п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (далі за текстом - Порядок) цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Пунктом 3 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов'язків, службового відрядження тощо), та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Пунктом 4 Порядку визначено виплати, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п.7 Порядку нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Зі змісту довідки про доходи ОСОБА_1 за період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року встановлено, що розмір виплат, які підлягають врахуванню при обчисленні середньої заробітної плати складає 100 361,21 грн., у тому числі за листопад 2014 року - 7 202,95 грн., за грудень 2014 року - 7 671,37 грн., за січень 2015 року - 7 698,17 грн., за лютий 2015 року - 7 743,24 грн., за березень 2015 року - 7 790,74 грн., за квітень 2015 року - 7 874,78 грн., за травень 2015 року - 8 053,83 грн., за червень 2015 року - 8 312,04 грн., за липень 2015 року - 16 294,23 грн., за серпень 2015 року - 3 647,34 грн., за вересень 2015 року - 7 014,27 грн., за жовтень 2015 року - 11 058,25 грн. (а.с.34-35, Т.2).

З огляду на табелі робочого часу за період з листопада 2014 року по жовтень 2015 року (а.с.39-50, Т.2) встановлено, що загальна кількість календарних днів становить 354 дні.

Тобто, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 283,51 грн. (100 361,21 грн. : 354).

Отже, розмір компенсації за 15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки державного службовця за стаж державної служби 21 рік становить 4 252,65 грн. (283,51 грн. х 15), яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, відповідно до п.2 якого визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Таким чином, ні Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ні Порядком проведення індексації грошових доходів населення не передбачена індексація компенсації за неї використану додаткову відпустку. Також індексація компенсації за невикористану додаткову відпустку не передбачена і Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100.

Більш того, згідно з п.3 зазначеного Порядку до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Таким чином, компенсація за невикористану додаткову відпустку не підлягає індексації.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення грошової компенсації за 15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки державного службовця за стаж державної служби 21 рік в розмірі 4 527,04 грн. з урахуванням індексу інфляції підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача грошову компенсацію за 15 календарних днів невикористаної відпустки державного службовця за стаж державної служби 21 рік у розмірі 4 252,65 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

З огляду на зміст ч.2 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1, 2 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.237№ КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зважаючи на зміст ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

На підставі п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З'ясуванню в даному випадку підлягає те, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд враховує, що відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок і умови надання державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування додаткових оплачуваних відпусток» від 27.04.1994 р. №250 додаткові оплачувані відпустки державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування надаються одночасно із щорічною відпусткою згідно з установленим графіком або за згодою сторін окремо від неї.

Постановою Правління Національного банку України «Про порядок і умови надання щорічних та додаткових відпусток службовцям Національного банку України» від 19.11.1999 р. №562 р. установлено, що додаткові оплачувані відпустки службовцям банку надаються одночасно із щорічною відпусткою згідно з установленим графіком або за згодою сторін в інший час (а.с.92, Т.1).

Позивачем не надано доказів звернення до відповідача із заявами про надання йому додаткової відпустки державного службовця за стаж державної служби 21 рік та відмови у наданні такої відпустки.

Також позивачем у судовому засіданні не доведено факту понесення моральної шкоди внаслідок не проведення компенсації за 15 календарних днів невикористаної відпустки державного службовця за стаж державної служби 21 рік.

За таких умов суд дійшов висновку. що позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.70, 85, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Національного банку України на користь ОСОБА_1, ід. номер НОМЕР_1 (25031, АДРЕСА_1) грошову компенсацію за 15 календарних днів не використаної відпустки державного службовця за стаж державної служби 21 рік у розмірі 4 252,65 грн. (чотири тисячі двісті п'ятдесят дві грн. 65 коп.)

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Дата складення постанови у повному обсязі - 12 квітня 2016 року.

Головуючий суддя (підпис) Г.М. Момонт

Судді (підпис) К.М. Притула

(підпис) Л.І. Хилько

Згідно з оригіналом:

Головуючий суддя Г.М. Момонт