Справа № 815/3457/15
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3457/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Тишкової Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ОДЕСА-АВТО» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 4 від 27.05.2015 року, № від 27.05.2015 року, № від 27.05.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 4 від 27.05.2015 року, № від 27.05.2015 року, № від 27.05.2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач дійшов не вірного висновку щодо порушення пп. 14.1257, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 138.2 ст. 138, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року « 2755-VI, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податку на прибуток у сумі 2 758 453 грн., у т.ч. за 4 кв. 2012 року - 594 694 грн., за 2013 рік на суму 2 163 759 грн., оскільки ПАТ «ОДЕСА-АВТО» (боржник) не одержувало від поручителя ТОВ «Дженерал Авто Груп» у користування коштів, оскільки останні перераховані ТОВ «Дженерал Авто Груп», як поручителем за договором поруки, на користь АК «Брокбізнесбанк» (кредитор), а тому суть даної операції не відповідає визначенню повторної фінансової допомоги, а умови укладеної угоди №22/01-09 від 22 січня 2009 року не має ознак договору позики в розумінні ст. 1046 ЦК України, отже Товариство не має правових підстав включати у валовий дохід умовні відсотки за угодами про сплату боргу, укладеними на підставі договору поруки №1/2008 від 26.12.2008 року.

Також, позивач, вважає помилковими висновки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси про завищення суми 1 428 690, 00 грн., у т.ч. за 4 квартал 2012 року - 312 765 грн., за 2013 рік у сумі 1 115 925, 00 грн. Позивач зазначає, що на думку ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ПАТ «ОДЕСА-АВТО» завищено задекларований показник у рядку 05.1 Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) товарів (робіт, послуг) у 2013 році у сумі 240 002 грн., пов'язані з послугами охорони, отриманими від ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС», які начебто не підтверджуються як реальні для здійснення, та необґрунтовані зв'язком із господарською діяльністю. Також, ДПІ встановлено начебто завищення позивачем, задекларованих показників у рядку 06.2 Декларацій «Витрати на збут» у сумі 1 188 688 грн., пов'язані с послугами охорони, отриманими від ПП «Охоронно-детективне агентство «ФОРТ», які не підтверджуються як реальні для здійснення, та необґрунтовані зв'язком із господарською діяльністю. Проте, надання послуг з охорони належним чином підтверджені, шляхом підписання актів виконаних робіт, відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88 та сплаченими платіжними дорученнями коштів. Понесені Товариством по сплаті послуг охорони витрати, віднесені до складу валових витрат Товариства. Усі надані позивачем до перевірки документи в повному обсязі підтверджують реальність виконання зобов'язань ПП «Охоронно-детективне агентство «ФОРТ» та ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» по здійсненню охорони об'єктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО».

Також, позивач вважає помилковим висновок податкового органу щодо завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників рядку 10.1 Декларації «придбання з податку на додану вартість на митній території України товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та нульовою ставкою» у розмірі 1 305 922, 00 грн. з огляду на те, що всі первинні документи, які підтверджують надані ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» та ПП «ОДА «ФОРТ» послуги з охорони, а також у зв'язку з тим, що податкові накладні, що підтверджують отримання позивачем автомобілів, складені відповідно до вимог ПК України, а зауваження податкового органу щодо обов'язковості зазначення в них номеру кузова автомобіля не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Крім того, позивач не погоджується з висновком податкового органу про порушення ним пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України, а саме, що ПАТ «ОДЕСА-АВТО» не було в повному обсязі проведено нарахування орендної плати за землю, внаслідок чого за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року платником була занижена орендна плата в розмірі 281 458, 10 грн. позивач вважає, що орендні відносини які виникли на підстави договору, який укладено в 2004 році та який припинив свою дію у 2009 році, є виконаними. У зв'язку з тим, що зміни до договору оренди в частині продовження його дії, поновлення його дії двома сторонами не укладені підстав для здійснення сплати збільшеного розміру земельного податку у підприємства не було, та не має правових підстав у ПАТ «ОДЕСА-АВТО», для сплати орендної плати за землю за ставками передбаченими пп. 288.5.1 п. 288.5. ст.. 288. Податкового кодексу України, оскільки за перевіряємий період у підприємства відсутній діючий та чинний договір оренди земельної ділянки укладений між ПАТ «Одеса-Авто» і Одеською міською радою та зареєстрований відповідно до чинного законодавства. На думку ПАТ «ОДЕСА-АВТО» при розрахунку земельного податку необхідно застосувати 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки при нормативної вартості 1 кв.м земельної ділянки - 1 448,3 гри., внаслідок чого за період з 01.10.2012р. по 31.12.2013р. ПАТ «ОДЕСА-АВТО» необхідно доплатити 2914,00грн., а не 3%, з яких виходив податковий орган, в наслідок чого позивачем була занижена орендна плата в розмірі 281 459 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях.

Представник третьої особи приватного підприємства «Охоронно-детективне агентство «ФОРТ» до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог КАС України. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представника третьої особи до суду не надано.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

16.07.1993 року виконавчим комітетом Одеської міської ради проведено державну реєстрацію юридичної особи - публічне акціонерне товариство «ОДЕСА-АВТО» () (а.с. 29-31 т. 1).

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

В період з 26.02.2015 року по 09.04.2015 року посадовими особами Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «ОДЕСА-АВТО» код за з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої зроблено висновок про порушення пп. 14.1.257, п.14.1 ст. 14, пп. 135.5.4 ст. 135, пп. 14.1.36, п. 14.1, ст. 14, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток у сумі 2 758 453,00 грн., у т.ч.: 4кв. 2012 року - 594 694, 0 грн., 2013 рік - 2 163 759,00 грн.; п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість в сумі 1 305 865, 00 грн.; пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України, в результаті чого встановлено заниження орендної плати у сумі 281 459,00 грн., у т.ч.: 4 кв. 2012 року - 56292,00 грн., 2013 рік - 225 167,00 грн., про що складено акт № 49/22-213/03120420 від 24.04.2015 року (а. с. 33-86 т.1).

Не погодившись з висновками акту, ПАТ «ОДЕСА-АВТО» подало до ДПІ заперечення на акт про результати документальної планової виїзної перевірки № 49/22-213/03120420 від 24.04.2015 року. (а.с. 87-101 т.1).

25.05.2015 року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області комісією по вирішенню спірних питань розглянуто акт №49/22-213/03120420 від 24.04.2015 року, зміст заперечень до нього, та вирішено - висновок акту документальної планової виїзної перевірки від 24.04.2015 року №49/22-213/03120420 залишити без змін, а заперечення платника ПАТ «ОДЕСА-АВТО» до акту залишити без задоволення. (а.с.105-116 т.1).

На підставі акту перевірки № 49/22-213/03120420 від 24.04.2015 року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення № 4 від 27.05.2015 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 2 758 453,00 грн., № від 27.05.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1 632 331,0 грн., № від 27.05.2015 року, яким визначено суму орендної плати у розмірі 351 824,00 грн. (а.с. 102-104 т.1).

Щодо доводів відповідача про заниження позивачем валових доходів на суму умовно нарахованих відсотків в розмірі 1 329 763 грн. на поворотну фінансову допомогу, отриману від ТОВ "УкрАвтоЗаз-Сервіс", суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 04.10.2006 між Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та Відкритим акціонерним товариством "Одеса-Авто" (позичальник) укладений кредитний договір № 263/2006, відповідно до пункту 2.1 якого банк відкриває позичальнику мультивалютну відкличну кредитну лінію в сумі 10 000 000 грн. строком з 04.10.2006 по 04.10.2011 (а.с.117-119 т.1).

01.11.2008 між Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та ВАТ "Одеса-Авто" укладено додаткову угоду № 32 до кредитного договору № 263/2006 від 04.10.2006, відповідно до якої договір № 263/2006 від 04.10.2006 року викладений у такій редакції:

Пункт 1.1: Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти, надалі за текстом - «Кредит або Кредитна лінія», на умовах визначених цим Договором.

Пункт 1.1.1: кредит надається у вигляді відкличної мультивалютної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 10 000 000,00 гривень. Грошові кошти в рамках кредитної лінії можуть бути надані Банком у наступних валютах: гривні та доларах США.

Пункт 1.1.2: термін користування кредитом до 04 жовтня 2011 року включно.

Пункт 1.1.3: процентна ставка за користування кредитом: 12,5% річних в іноземній валюті наданим до 01.05.2008 року; 14,5% річних в іноземній валюті наданим після01.05.2008 року; 23,0 % в національній валюті.

Пункт 1.2 Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: для оплати за контрактами та для поповнення обігових коштів шляхом подальшої конвертації в національну грошову одиницю. (а.с.121-125 т.1).

08.12.2008 року між Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та ВАТ "Одеса-Авто" укладено додаткову угоду № 33 до кредитного договору № 263/2006 від 04.10.2006, відповідно до якої пункт 2.1 викладено в наступній редакції: кредит надається у вигляді відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 1859 110, 89 доларів США (а.с.120 т.1).

26.12.2008 року між Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УкрАвтоЗаз-Сервіс" (Поручитель) укладено договір поруки №1/2008, відповідно до пункту 1.1 якого Поручитель поручається як солідарний боржник перед Кредитором за виконання ВАТ "Одеса-Авто" його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору № 263/2006 від 04.10.2006 в частині погашення кредиту (тіла кредиту) на суму 1 859 110,80 доларів США (а.с.126-127 т.1).

22.01.2009 року ПАТ "Одеса-Авто" (Боржник) було укладено угоду №22/01-09 про сплату боргу з ТОВ "УкрАвтоЗаз-Сервіс" (Кредитор), відповідно до пункту 1.1. якої Боржник зобов'язується оплатити Кредитору заборгованість в сумі 14913612,00 грн., що виникла внаслідок витрат Кредитора по оплаті зобов'язань Боржника за договором поруки № 1/2008 від 26.12.2008, в термін до 01.07.2010. Додатковою угодою №1 від 25.06.2010 термін оплати встановлено до 31.12.2012 (а.с.140 т.1).

Також судом встановлено, що 20.01.2009 поручителем ТОВ "УкрАвтоЗАЗ-Сервіс" було повністю погашено остаточну заборгованість ПАТ "Одеса-Авто" перед АТ "Брокбізнесбанк" по кредитному договору № 263/2006 від 04.10.2006 в сумі 1 808 287,59 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням, з відміткою банку від 20.01.2009 року та випискою по особовому рахунку ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс» (а.с.133-134 т.1).

У зв'язку з перейменуванням товариства з обмеженою відповідальністю "УкрАвтоЗаз-Сервіс", Додатковою угодою №2 від 28.01.2011 року внесені зміни до Угоди №22/01-09 від 22.09.2009 року про наступне: у всьому тексті Угоди та у всіх її додатках тощо змінити найменування «товариство з обмеженою відповідальністю "УкрАвтоЗаз-Сервіс"» на товариство з обмеженою відповідальністю «Дженерал Авто Груп». (а.с. 141 т.1).

Суд встановив, що за даними бухгалтерського обліку ПАТ "Одеса-Авто" по рахунку 685 "розрахунки із іншими постачальниками" за період з 01.04.2009 по 30.04.2012 рахується кредиторська заборгованість перед ТОВ Дженерал Авто Груп" (ТОВ "УкрАвтоЗАЗ-Сервіс") у розмірі 9 246 842,99 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 6852 (а.с.18-19 т.7).

Позиція податкового органу полягає в тому, що Угода №2201/09 від 22.01.2009 року із змінами та доповненнями (без визначення виду цивільно-правової угоди) є угодою про надання з боку ТОВ «Дженерал Авто Груп» товариству ПАТ «Одеса-Авто» безвідсоткової поворотної фінансової допомоги через новацію боргу у позикове зобов'язання новому кредитору у спосіб погашення останнім заборгованості по кредиту ПАТ «ОДЕСА-АВТО» перед банком «АБ «Брокбізнесбанк» у сумі 14 913 612 грн., яка залишається неповернутою на кінець звітних періодів. За розрахунком податкового органу загальна сума таких умовних відсотків перевіреного періоду становить 1 329 763,00 грн. (арк. акту 8, а.с. 40 т. 1, а.с. 145 т. 2).

Суд вважає вищевказаний висновок податкового органу про заниження позивачем валових доходів внаслідок невключення умовно нарахованих відсотків на суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 1 329 763,00 грн. хибним з огляду на наступне.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В частині 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі статтею 556 цього Кодексу після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Зазначене положення кореспондує з нормами статті 512 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що виконання обов'язку боржника поручителем є однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні.

Судом достовірно встановлено, що поручитель ТОВ "УкрАвтоЗаЗ-Сервіс" не передавав кошти для ПАТ "ОДЕСА-АВТО" в користування, а погасив його зобов'язання безпосередньо перед АБ "Брокбізнесбанк" відповідно до договору поруки.

Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами та є обов'язковою до повернення. Безповоротна фінансова допомога - це, зокрема, сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України інші доходи включають, зокрема, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді.

Таким чином, відповідно до вищенаведених норм податкового законодавства, обов'язковою ознакою поворотної фінансової допомоги є отримання коштів платником податків. При отриманні поворотної фінансової допомоги кошти надходять безпосередньо в користування її отримувача, в той час як при виконанні договору поруки кошти від поручителя безпосередньо до боржника не надходять, до поручителя ж переходять права кредитора відносно фінансових зобов'язань такого боржника. Таким чином, договір про надання поворотної фінансової допомоги та договір поруки мають різну правову природу, тому виконання договору поруки не являється фінансовою допомогою для боржника.

З урахуванням положень пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України та статей 512, 556 Цивільного кодексу України суд вважає, що наявна сума кредиторської заборгованості позивача перед поручителем не підпадає під визначення поворотної фінансової допомоги і не є доходом, оскільки кошти передавались поручителем не позивачу, а банківській установі.

Оскільки угода № 22/01-09 від 22.012.2009, укладена між ВАТ "ОДЕСА-АВТО" та ТОВ "УкрАвтоЗаЗ-Сервіс", є угодою про сплату коштів боржника у зв'язку з заміною кредитора у зобов'язанні, її положення не підпадають під поняття поворотної фінансової допомоги відповідно до Податкового кодексу України, а тому нарахування суми відсотків, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду в даному випадку суд вважає необґрунтованим.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що висновок органу державної податкової служби щодо порушення позивачем пп.14.1.257 п.14.1 ст. 14, п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України щодо заниження валового доходу на суму умовно нарахованих відсотків на поворотну фінансову допомогу від ТОВ "УкрАвтоЗАЗ-Сервіс" в розмірі 1 329 763,00 грн., - не ґрунтується на нормах матеріального закону, не підтверджений належними та допустимими доказами та не відповідає встановленим обставинам справи. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 27.05.2015 року № в частині суми зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 1329763,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Щодо висновків ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про завищення ПАТ "ОДЕСА-АВТО" суми витрат у розмірі 1 428 690, 00 грн., у т.ч. за 4 квартал 2012 року - 312 765 грн., за 2013 рік у сумі 1 115 925, 00 грн., суд зазначає наступне.

Так, податковий орган в акті перевірки зазначає, що ПАТ «ОДЕСА-АВТО» завищено задекларований показник у рядку 05.1 Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) товарів (робіт, послуг) у 2013 році у сумі 240 002 грн., пов'язані з послугами охорони, отриманими від ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС», які не підтверджуються як реальні для здійснення, та необґрунтовані зв'язком із господарською діяльністю.

Також податковим органом встановлено завищення позивачем задекларованих показників у рядку 06.2 Декларацій «Витрати на збут» у сумі 1 188 688 грн., пов'язані з послугами охорони, отриманими від ПП «Охоронно-детективне агентство «ФОРТ», які не підтверджуються як реальні для здійснення, та необґрунтовані зв'язком із господарською діяльністю.

Судом встановлено, що в періоді, що перевірявся між ПАТ «ОДЕСА-АВТО» та ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» було укладено договір від 01.09.2009 року № О-1/09, згідно якого ПАТ «ОДЕСА-АВТО» (Замовник) передає, а ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» (Виконавець) приймає та зобовязується забезпечити охорону об'єктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО», а саме: м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії, 15-а; м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307-б; м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 287; Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Крижанівка, СТ «Садовод», вул. Садова, 27; м. Одеса, вул. 7-й км Тираспольського шоссе; м. Одеса, вул. Пивоварна, 11 (Бурлача Балка); м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 47; м. Одеса, вул. Ленінградське шоссе, 27-А; м. Одеса, вул. Олександровський проспект, 39.

Податковий орган вказує, що відповідно до п. 2.3 Договору визначено, що «Виконавець зобов'язаний здійснювати охорону своїми співробітниками території, об'єктів та майно Замовника, забезпечуючи пропускний режим осіб і автотранспорту, ввезення/вивезення (винос) майна на/з об'єкту Замовника у відповідності з цим Договором».

Підпунктом 2.1.8. Договору визначено: «В період дії Договору не користуватись послугами інших охоронних структур».

Дію договору припинено 31.12.2012 року.

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області зазначає, що згідно наданих до перевірки документів встановити факт здійснення охорони об'єктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО» саме працівниками ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» виявилось неможливим. До перевірки не було надано будь-яких підтверджуючих документів щодо надання послуг охорони безпосередньо працівниками ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» (розпорджень щодо знаходження на обєктах осіб сторонніх організацій з вказанням особових даних таких робітників, журналів прийняття-здачі об'єктів під охорону по об'єктам тощо). Також, згідно інформації, а саме матеріалів перевірки ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» (акт перевірки № 18.10.2013 № 39/22-213/9) встановлено, що, в свою чергу, між ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» (Замовник) та ТОВ «Охоронна фірма «Оплот» (Виконавець) було укладено договір, згідно якого Замовник передає, а Виконавець приймає та зобовязується забезпечити охорону об'єктів: м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії, 15-а; м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307-б; м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 287; Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Крижанівка, СТ «Садовод», вул. Садова, 27; м. Одеса, вул. 7-й км Тираспольського шоссе; м. Одеса, вул. Пивоварна, 11 (Бурлача Балка); м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 47; м. Одеса, вул. Ленінградське шоссе, 27-А; м. Одеса, вул. Олександровський проспект, 39.

За вищевказаними об'єктами знаходяться об'єкти ПАТ «ОДЕСА-АВТО», яке в даному випадку не є стороною даного договору.

Таким чином, податковий орган зазначає, що незважаючи на пп.2.1.8 та 2.3 Договору, охорону об'єктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО» здійснювало ТОВ «Охоронна фірма «Оплот», а ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» фактично є посередником при реалізації послуг при охороні обєктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО».

Такі висновки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області суд вважає необгрунтованими з огляду на наступне.

Так, на підтвердження взаємовідносин ПАТ «ОДЕСА-АВТО» з ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» до матеріалів справи надано договір № О-1/09 від 01.09.2009 року згідно якого ПАТ «ОДЕСА-АВТО» (Замовник) передає, а ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» (Виконавець) приймає та зобовязується забезпечити охорону об'єктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО». (а.с.146-149, т.1), акти здачі-прийняття робіт (а.с. 69-77, т.2), податкові накладні (а.с. 4-13, т.2), судові рішення.

Разом з тим, податковим органом не вірно трактований пп. 2.1.8 Договору, оскільки цим підпунктом визначено, що замовник зобов'язаний в період дії цього договору не користуватися послугами інших охоронних структур, а тому зауваження податкового органу щодо порушення ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» умови договору у зв'язку з чим не можливо встановити хто саме надавав позивачу послуги з охорони є необґрунтованими. При цьому, п.2.3 Договору не виключає можливість виконавця залучати інші сторонні структури для здійснення охорони об'єктів позивача.

Крім того, що стосується посилань відповідача в обґрунтування своєї правової позиції на акт перевірки № 18.10.2013 № 39/22-213/9, суд зазначає наступне.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 року адміністративний позов приватного підприємства "Охоронно-детективне агентство "Форт" до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задоволено. Зокрема, рішенням суду встановлено, що проведеною ДПІ документальною позаплановою виїзною перевіркою ПП "Охоронно-детективне агентство "Форт" взаємовідносин з ТОВ "ОФ "Оплот" за лютий 2012р., за результатами якої 18.10.2013р. складений акт № 39/22-213/9, встановлено порушення ст.139 ПК України, в результаті чого занижений податок на прибуток на суму 53 339 грн., а також порушення ст.198 ПК України, в результаті чого занижений податок на додану вартість на суму 50 799 грн.

В обґрунтування своїх доводів ДПІ в акті перевірки зазначала, що в зв'язку з неможливістю здійснити зустрічну звірку контрагента позивача - ТОВ "ОФ "Оплот", а також відсутністю цього підприємства за місцезнаходженням, відсутністю в нього умов для ведення діяльності, господарські операції позивача з цими контрагентами підпадають під ознаки нікчемності.

За висновками акту перевірки 01.11.2013р. ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 63 499 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 50 799 грн. та штрафними санкціями в розмірі 12 700 грн., та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 66 674 грн., в т.ч. за основним платежем на 53 339 грн. та штрафними санкціями - 13 335 грн.

Доводячи реальність господарських операцій з ТОВ "ОФ "Оплот" позивач надав копію ліцензії № 343435 серії АВ, яка видана ТОВ "ОФ "Оплот" 02.08.2007р. МВС України на надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності у період з 02.08.2007р. по 02.08.2012р.

Необхідність укладання для позивача договорів про надання послуг з охорони об'єктів із зазначеним контрагентом викликана відсутністю у позивача достатніх власних трудових ресурсів для виконання основного виду діяльності - діяльність приватних охоронних служб (КВЕД 80.10) по охороні об'єктів згідно договорів, укладених позивачем із ТОВ "Стікон", ТОВ "Автомобільний Дім Одеса", ВАТ "Одеса-Авто", КУ "Одеський академічний український музикально-драматичний театр ім.В.С.Василька".

Судова колегія звертає увагу, що податковим органом не встановлено з боку позивача порушень податкового законодавства при врахування сум по господарським операціям з ТОВ "ОФ "Оплот" по іншим звітним періодам, враховуючи, що договірні відносини існували тривалий час.

На спростування доводів податкового органу, що вчинені господарські операції позивача з ТОВ "ОФ "Оплот" не спрямовані на реальне настання наслідків, позивачем підтверджений факт оплати наданих послуг, що підтверджує дійсний намір сторін на зміну їх майнового стану.

За таких обставин, формування відповідачем висновків про порушення ПАТ «Одеса-авто» та ПП «Охоронно-детективним агентством «Форт» умов договору, та фактично ненадання останнім позивачу послуг з охорони його об'єктів, посилаючись на акт перевірки № 18.10.2013 № 39/22-213/9 є безпідставними та необґрунтованими.

Також, податковий орган в акті перевірки зазначає, що аналогічно договору з ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» № О-1/09 від 01.09.2009 року ПАТ «ОДЕСА-АВТО» було укладено договір з ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» від 01.01.2013 року № 2412, який дублює умови вищезазначеного договору № О-1/09 від 01.09.2009 року та його дії розповсюджуються на ті ж самі об'єкти охорони. Згідно наданих до перевірки документів встановити факт здійснення охорони об'єктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО» саме праціниками ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» виявилось неможливим, а саме: до перевірки не було надано будь-яких підтверджуючих документів по наданню послуг охорони працівниками ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» (розпоряджень щодо знаходження на об'єктах осіб сторонніх організацій з вказанням особових даних таких робітників, журналів прийняття-здачі об'єктів під охорону по об'єктам тощо). Податковий орган зазначає, що вищевказане дає змогу зробити висновок, що ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» фактично не надавало послуги з охорони обєктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО»

Вказані висновки податкового органу спростовуються наявними у матеріалах наступними доказами. Так, ПАТ «ОДЕСА-АВТО» на підтвердження виконання договору з ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» від 01.01.2013 року № 2412 було надано наступні документи: податкові накладні (а.с. 14-45, т.2), акти здачі-прийняття робіт (а.с. 78-109, т.2). Також, на підтвердження здійснення послуг з охорони саме ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС», ПАТ «ОДЕСА-АВТО» надано до матеріалів справи: книгу прийому та здачі чергування ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» за обєктом м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії, 15-а (а.с.173-176, т.1) за грудень 2013-лютий 2014 року; книгу прийому та здачі чергування ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» за обєктом м. Одеса, вул. Ленінградське шоссе, 27-А (а.с.177-180, т.1) за січень-травень 2013 року. Також, ПАТ «ОДЕСА-АВТО» до матеріалів справи надано: акт проведення спеціального розслідування від 04.07.2014 щодо працівників, в тому числі охоронців ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» за обєктом м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії, 15-а (а.с. 161-168, т.1), звіт за формою №10-ПІ (а.с. 171-172, т.1), заява до РО ОДУ УМВС України в Одеській області, щодо виявлення співробітником ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» порушень (крадіжки) на обєктах ПАТ «ОДЕСА-АВТО» за адресою м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії, 15-а (а.с. 181, т.1)

Згідно перелічених вище документів вбачається, що ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» фактично та безпосредньо надавало послуги з охорони обєктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО», а отже суд вважає, що посилання податкового органу щодо фактичного не надання послуг з охорони саме ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» є необгрунтованими.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що висновок органу державної податкової служби щодо порушення позивачем пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України щодо завищення складу витрат у розмірі 1 428 690, 00 грн., у т.ч. за 4 квартал 2012 року - 312 765 грн., за 2013 рік у сумі 1 115 925, 00 грн. - не ґрунтується на нормах матеріального закону, не підтверджений належними та допустимими доказами та не відповідає встановленим обставинам справи. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 27.05.2015 року № в частині суми зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі розмірі 1 428 690, 00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Щодо позовних вимог ПАТ «ОДЕСА-АВТО» про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.05.2015 року щодо нарахування грошового зобов'язання з орендної плати за землю у розмірі 351824 грн., у т.ч. за основним платежем - 281 459 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 70 365 грн., суд вважає вказані позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.288.2 ст. 288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Відповідно до п.288.3 ст. 288 ПК України, об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно п. 288.4 ст. 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до ст.289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Судом встановлено, що між ПАТ «ОДЕСА-АВТО» та Одеською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки від 10.08.2004 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель за № 0 від 24.09.2004, згідно якого підприємству надано в оренду земельну діяльнку площею 7693 кв.м., яка розташована за адресою: вул. 25-ї Чапаївської дівізії, 15А. Відповідно до п. 4.1 Договору оренда плата складає 84007,56 грн.

Відповідно до п.2.3 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 6461273 (шість мільйонів чотириста шістдесят одна тисяча двісті сімдесят три) гривні 77 коп.

Відповідно до п. 3.1 Договору, договір укладено на 5 (пять) років.

Позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору від 10.08.2004 року, ПАТ «ОДЕСА-АВТО» сплачував оренду плату у повному обсязі, але починаючи з 24 вересня 2009 року відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору оренди у підприємства відсутні правові підстави для сплати орендних платежів, так як договір оренди припинив свою дію, його не поновлено, а також не відновлено його дію, про що свідчить відсутня в матеріалах справи перевірки відповідна нотаріально засвідчена додаткова угода. Позивач вважає, що орендні відносини, які виникли на підставі договору, який укладено в 2004 році та який припинив свою дію у вересні 2009 році, є виконаними у повному обсязі. У зв'язку з тим, що зміни до договору оренди в частині продовження його дії, поновлення його дії двома сторонами не укладені та нотаріально не засвідчені, підстав для здійснення сплати збільшеного розміру ніж земельного податку у підприємства не було, тим більше немає правових підстав у ПАТ «ОДЕСА-АВТО» для сплати орендної плати за землю за ставками, передбаченими пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України, оскільки за перевіряємий період у підприємства відсутній діючий та чинний договір оренди земельної ділянки укладений між ПАТ «ОДЕСА-АВТО» і Одеською міською радою та зареєстрований відповідно до чинного законодавства.

На думку ПАТ «ОДЕСА-АВТО» при розрахунку земельного податку необхідно застосовувати 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки при нормативній вартості 1 кв.м земельної діялнки - 1448,3 грн.

Але, суд вважає вказані доводи позивача необгрунтованими виходячи з наступного.

Згідно пп. 288.5.1 п.288.5 ст. 288 ПК України встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області в ході перевірки було надано запит до Управління Держземагенства від 19.03.2015 року № 50/9/15-52-22-04 щодо надання відомостей про нормативну вартість 1 кв.м земельної ділянки, яка діяла в період 2012-2013 рр. Для правильного розрахуванн орендної плати з юридичних осіб по земельним ділянкам, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чампаївської дівізії, 15-А. Управлінням Держземагентсва у м. Одесі Одеської області була надана відповідь від 23.03.2015 року № 22-2505-0.12-2550/2-15, згідно якої нормативно грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чампаївської дівізії, 15-А складає 1448,3 грн., згідно довідки № 2974 від 22.02.2011 року (а.с 190, т.2). Також у листі від 23.03.2015 року № 22-2505-0.12-2550/2-15 зазначено, що коефіцієнт індексації за 2011, 2012 та 2013 роки дорівнює 1,0.

Так, згідно наданих до матеріалів справи податкових декларацій з орендної плати, ПАТ «ОДЕСА-АВТО» у період - 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р. задекларовано орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у сумі 136 358,4 грн. (а.с. 212-223, т.1), що також відображено у акті перевірки.

Таким чином, в порушення пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України ПАТ «ОДЕСА-АВТО» декларувалась та сплачувалась орендна плата з юридичних осіб за старою нормативною грошовою оцінкою, а саме 6461273,77 грн., та розрахована у розмірі 1,3 % від вказаної оцінки, що, в свою чергу, є меншим, ніж розмір, встановлений пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України, а саме не менше 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Отже, позивачем внаслідок вказаних порушень було занижено орендну плату у сумі 281 458,10 грн. у т.ч. за 4 кв. 2012 року - на 56 291,60 грн., за 2013 рік - на 225 166,50 грн.

Суд також зазначає, що Верховний суд України у своїй постанові від 02.12.2014 року №21-27а14 дійшов висновку, що зі змісту Земельного кодексу України та Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 161-XIV) убачається, що користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності ПК, який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, ПК визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 ПК). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону № 161-XIV.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Верховний Суду України дійшов висновку, що з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.05.2015 року № , згідно якого визначено грошове зобовязання з орендної плати у сумі 351824 грн., у т.ч.: за основним платежем - 281 459 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 70 365 грн.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача, що з 24.09.2009 року у підприємства відсутні правові підстави для сплати орендних платежів, так як договір оренди припинив свою дію, його не поновлено, а також не відновлено його дію про що свідчить відсутність нотаріально посвідченої додаткової угоди, оскільки позивач, не зважаючи на те, що договір від 10.08.2004 року укладений строком на 5 років, продовжує по теперішній час користуватись цією земельною ділянкою. Разом з тим, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (станом на 4 квартал 2009 року) передбачала, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Таким чином, хоча дана норма не передбачає автоматичної пролонгації договору, строк дії якого вичерпано, проте прямо свідчить про те, що обов'язки сторін у такому разі сторони визначаються на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Щодо висновків ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про заниження ПАТ «ОДЕСА-АВТО» податку на додану вартість у сумі 1 305 865, 00 грн. за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, суд зазначає наступне.

Податковим органом в ході перевірки встановлено, що ПАТ «ОДЕСА-АВТО» до складу податкового кредиту віднесені суми ПДВ у загальній сумі 285738 грн., пов'язані з послугами охорони, отриманими від ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» () та ТОВ «Техносистеми Плюс» (), які не підтверджуються як реальні для здійснення та не обгрунтовані звязком із господарською діяльністю.

Відповідач вважає, що у зв'язку з ненаданням до перевірки інших будь-яких первинних документів, які мають суттєве значення для висновку відносно того, чи були спожиті ті чи інші обсяги послуг, чи могли бути придбані ПАТ «ОДЕСА-АВТО» результати послуг охорони, чи відповідає меті ділового обороту сума оплати витрат у розмірі 1714428 грн. з ПДВ за такі послуги з урахуванням можливого практичного результату їх використання підприємством та очікуємого економічного ефекту від такого використання, внаслідок порушення пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.198.3 ст. 198 ПК України, підприємством завищено склад податкового кредиту у сумі 285 738 грн.

Як вже було встановлено судом та зазначалось вище, ПАТ «ОДЕСА-АВТО» на підтвердження взаємовідносин ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» () та ТОВ «Техносистеми Плюс» () до матеріалів справи надано договори, акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні, книги прийому та здачі чергування, акт проведення спеціального розслідування, звіт за формою №10-ПІ , заява до РО ОДУ УМВС України в Одеській області, рішення судів.

Згідно перелічених вище документів вбачається, що ПП «Охоронно-детективне агентство «Форт» та ТОВ «ТЕХНОСИСТЕМИ ПЛЮС» фактично та безпосредньо надавали послуги з охорони обєктів ПАТ «ОДЕСА-АВТО».

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що висновки податкового органу щодо порушення ПАТ «ОДЕСА-АВТО» пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.198.3 ст. 198 ПК України та завищення складу податкового кредиту у сумі 285 738 грн. за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 року є необгрунтованими.

Також, між ПрАТ «Торговий дім «УКРАВТОВАЗ» (Дистриб'ютор), ТОВ «Сі Ей Автомотів» (Товариство) та ПАТ «ОДЕСА-АВТО» (Дилер) було укладено дилерський договір поставки № 83-03-13/ПА від 31.03.2013 року, відповідно до п.1.1 якого у порядку та на умовах Договору Дистриб'ютор поставляє і передає у власність Дилеру, Товариство оплачує виходячи з умов даного Договору, а Дилер приймає для наступної реалізації на території, згідно Додатку № 1 до Договору, який є його невід'ємною частиною (надалі - «територія відповідальності»), автомобілі LADA, виробництва ВАТ «АВТОВАЗ» (надалі - «Автомобілі»)

Згідно п.1.2 Договору, Сторони дійшли згоди, що ціна автомобілів, їх кількість, комплектація, модель, модифікація, колір визначається у видаткових накладних на кожну партію Автомобілів, які є невід'ємною частиною Договору та підписуються Дистриб'ютором та Дилером.

Відповідно до п. 2.4 Договору, Моментом переходу права власності на Автомобілі від Дистриб'ютора до Дилера є фактична передача товару та підписанн видаткових накладних або Акту приймання-передачі уповноваженими представниками Дистриб'ютора та Дилера

Відповідно до п.3.2 Договору, Сторони дійшли згоди, що зобов'язання по оплаті замовлених автомобілів покладається на Товариство.

Згідно п.3.3 Договору, Оплата за Автомобілі здійснюється Товариством шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Дистриб'ютора 100 % вартості Автомобілів, які передаються Дистриб'ютором Дилеру по Актах приймання-передачі, відповідно до виставленного Дистриб'ютором рахунку-фактури.

Відповідно до пп. 5.2.1. п.5.2 Договору, Дистриб'ютор зобов'язаний надати Дилеру на кожну партію Автомобілів наступний пакет документів: рахунок-фактуру (при оплаті Автомобілів на умовах передоплати); видаткову накладну; акт приймання-передачі; податкову накладну; копію сертифіката відповідності, засвідчений Дистриб'ютором.

Згідно пп. 5.3.1 п. 5.3 Договору, Товариство зобовязане здійснювати оплату

Автомобілів відповідно до вимог п.3.3 цього Договору.

Так, до матеріалів справи надано дилерський договір поставки № 83-03-13/ПА від 31.03.2013 року (а.с 188-200, т.1), податкові накладні (а.с 46-61, т. 2), видаткові накладні (а.с 110-123, т.2)

Посилання податкового органу на той факт, що податкові накладні № 895 від 15.10.2012 року на суму ПДВ 105 252 грн., № 505 від 15.11.2012 року на суму ПДВ 97468 грн., № 257 від 21.05.2013 року на суму ПДВ 98 542,6 грн., № 263 від 21.05.2013 року на суму ПДВ 15230,4 грн., № 407 від 19.06.2013 року на суму ПДВ 41 1161,2 грн., № 237 від 20.11.2013 року на суму ПДВ 16 897,4 грн. від ПАТ «Торговий дім «Укравтоваз» на адресу ПАТ «ОДЕСА-АВТО», виписані з порушенням вимог п. 201.4 ст. 201 ПК України, а саме: по даті оплати товару іншою юридичною особою, яка фактично з розрахункового рахунку ПАТ «ОДЕСА-АВТО» не здійснювалася, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V нього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України (пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 нього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу. протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає уразі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результату спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або

фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 вказаного Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до пункту 201.4 статті 201 ПК України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до пункту 198.6 статті і 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, запишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Так, відповідно до умов Дилерського договору поставки №83-0313/ПА від 31.03.2013 року Дистриб'ютером (постачальникам) є ПАТ «ТД «УКРАВТОВАЗ», а Дилером (особа у власність якої передається товар, покупець) - ПАТ «Одеса-Авто». Особа, яка оплачує товар, в інтересах дилера, згідно рахунку-фактури - є ТОВ «Сі Ей Автомотів» (згідно договору - Товариство). Право власності на товар переходить до дилера - ПАТ «Одеса-авто», за умови оплати Товариством рахунку та в момент фактичної передачі товару та підписання видаткової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з жовтня 2012 року по листопад 2013 року Товариством здійснювалась оплата за автомобілі в інтересах ПАТ «Одеса-авто» на користь ПАТ «ТД «Укравтоваз», що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, в яких призначення платежу визначено: оплата за автомобілі згідно договору №83-03-13ПА від 31.03.2013 року за ПАТ «Одеса-авто». (а.с. 9, 11,13,15,17 т. 3).

У зв'язку з надходженням грошових коштів на рахунок ПАТ «ТД «Укравтоваз», в останнього в свою чергу виникло податкові зобов'язання у відповідних періодах, у в'язку з чим, відповідно до п. 187.1 ст. 187, п. 201.1 ст. 201 ПК України, ним були виписані покупцю (дилеру - ПАТ «Одеса-авто») податкові накладні у відповідних податкових періодах. (а.с. 46-61 т. 2).

Фактичне постачання товару відбулося в тих саме податкових періодах, що і оплата за автомобілі, що підтверджується видатковими накладними, у зв'язку з чим позивачем віднесено визначені в них суми, до складу податкового кредиту у відповідних періодах, що відповідає приписам п. 198.2 ст. 198 ПК України. (а.с. 110 - 123 т.2).

Також, позивачем надано до суду документи на підтвердження реалізації автомобілів, отриманих ним в спірному періоді від ПАТ «ТД «УКРАВТОВАЗ» за договором №83-0313/ПА від 31.03.2013 року, а саме: довідки - рахунку, акти приймання - передачі транспортних засобів та їх складових частин від Дистриб'ютора, акти приймання - передачі автомобілів від Дилера кінцевому споживачу, видаткові накладні, договори купівлі - продажу зі специфікаціями (а.с. 209 - 247 т. 3, а.с. 1- 227 т. 4).

Отже, за таких обставин, з наявних в матеріалах справи доказів, вбачається, має місце фактичний рух активів та в зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, а первинні документи складені сторонами в межах виконання Дилерського договору поставки №83-0313/ПА від 31.03.2013 року відповідають вимогам чинного законодавства, а тому позивачем правомірно віднесені суми по придбаванню транспортних засобів у ПАТ «ТД «УКРАВТОВАЗ» до складу податкового кредиту відповідних періодів.

Що стосується зауважень податкового органу щодо дефектності податкових накладних, з огляду на те, що в податкових накладних у графі «опис номенклатури» відсутня інформація щодо номерів кузову (двигуна, шасі) автомобілів, суд зазначає наступне.

Згідно п.п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року № 1379 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» із змінами та доповненнями, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 р. за № 1333/20071, затверджено форму податкової накладної та порядок заповнення податкової накладної (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 201.4, 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року № 996-XIV на даних бухгалтерської звітності базуються фінансова, податкова та інші види звітності.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2 п. 2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Підпунктами 2.4, 2.5, 2.13, 2.14 п. 2 Положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов'язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачею особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

ПАТ «Торговий дім «УКРАВТОВАЗ», АТ «Українська автомобільна корпорація» АФ «Юніверсал Моторз Груп», ТОВ «Дженерал Авто Груп» виписано податкові накладні на загальну суму ПДВ 1020184,00 грн.

Позивачем на підставі вказаних податкових накладних віднесено до складу податкового кредиту за відповідні періоди суми податки на додану вартість у загальному розмірі 1020184,00 грн.

При цьому, висновки відповідача про завищення позивачем податкового кредиту ґрунтується на тому, що податкові накладні, надані позивачеві ПАТ «Торговий дім «УКРАВТОВАЗ», АТ «Українська автомобільна корпорація» АФ «Юніверсал Моторз Груп», ТОВ «Дженерал Авто Груп» не відповідають вимогам, що визначені ст.201 Податкового кодексу України.

Так, у податкових накладних у графі «Номенклатура товарів/послуг продавця» відсутня інформація щодо номерів кузову (двигуна, шасі). Разом з тим, в зазначеній графі наявна інформація про модель та марку транспортного засобу, та номер, дата ВМД.

Однак, суд зазначає, що при вирішенні податкових спорів суд виходить з презумпції добросовісності платника, яка припускає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З аналізу вказаних норм вбачається, що обов'язок перевірки правильності оформлення податкових накладних покладний на податковий орган, який приймає податкові накладні до реєстрації, а не на платнику податків, який лише має право повідомити контролюючі органи про виявлені ним порушення.

Так, податкові накладні, виписані ПАТ «Торговий дім «УКРАВТОВАЗ», АТ «Українська автомобільна корпорація» АФ «Юніверсал Моторз Груп», ТОВ «Дженерал Авто Груп», на підставі яких позивачем було сформовано суми податкового кредиту відповідних періодів, були прийняті без зауважень контролюючим органом та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується відповідачем.

Окрім іншого, оцінюючи відповідність заповнення податкової накладної вимогам чинного законодавства необхідно враховувати, що окремі недоліки в її заповненні не тягнуть за собою втрату податковою накладною статусу належного податкового документу, яким вона є в силу п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Також, згідно висновків Вищого адміністративного суду України викладених в інформаційному листі від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11 помилки в оформленні документів не є підставою для висновків про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язання платника податків у зв'язку із його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, позивачем надавалась та досліджувалась податковим органом під час виїзної планової перевірки ПАТ «Одеса - авто» зворотно-сальдові відомості по рахункам № 311, 301, 64, 63, 68, 37, реєстри отриманих податкових накладних, видаткові накладні, накладні на повернення, розрахунки коригування до податкових накладних, договори, акти, звіти, бухгалтерські довідки, на підставі яких зауважень чи порушень щодо фактичного руху товарно-матеріальних цінностей не встановлено. Вказані обставини відповідачем не спростовуються.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 27.05.2015 року № та № прийняті відповідачем необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття..

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ОДЕСА-АВТО» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 4 від 27.05.2015 року, № від 27.05.2015 року, № від 27.05.2015 року, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 27.05.2015 року № та № .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 04 квітня 2016 року.

Суддя О.А. Левчук