Справа № 826/12985/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року місто Київ №826/12985/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного територіального управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправним та скасування рішення від 07.08.2013 №4793517,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 4793517 від 07.08.2013.

Позов обґрунтовано тим, що приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію обтяження реєстратором не враховано, що документ, яким встановлено виникнення обтяження - постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Крайчинського Сергія Станіславовича від 01.08.2013 ВП №39145366, не відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами, а саме, в постанові не вказаного жодного об'єкту нерухомого майна, щодо якого підлягає державній реєстрації обтяження.

Відповідач посилаючись на те, що рішення державного реєстратора Дудіка Руслану Юрійовичу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.08.2013 №4793517 щодо накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 є законним, правомірним, обґрунтованим та таким, що прийнято виключного на нормах закону, у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Справу №826/12985/15 розглянуто в письмовому провадженні згідно із приписами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Крайчинським Сергієм Станіславовичем при примусовому виконанні виданого Бородянським районним судом Київської області виконавчого листа від 29.07.2013 №1006/5366/12 прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2013 ВП №39145366. Так, з метою стягнення з ОСОБА_1 на користь фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю сплачені по договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному фонді (капіталі) кошти у розмірі 8 728 925 грн. та 5 074,50 грн. судового збору, постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику: ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) у межах суми звернення стягнення: 8 733 999,50 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить вказаному боржнику в межах суми боргу.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Крайчинським Сергієм Станіславовичем, 07.08.2015 подано заяву державному реєстратору Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дудіку Руслану Юрійовичу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права) №2357615 відносно виникнення обтяження на все майно ОСОБА_1 та відповідні документи. Так, згідно картки прийому заяви №4793380 заявником подано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2013 ВП №39145366.

Розглянувши подану заяву державний реєстратор прав на нерухоме майно Дудік Руслан Юрійович 07.08.2013 прийняв рішення №4793517 про проведення державної реєстрації обтяження виникнення арешту всього нерухомого майна за суб'єктом: Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю (Особа, в інтересах якої встановлено обтяження), податковий номер 14073675. Зокрема, на підставі прийнятого рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 2029256 внесено запис про обтяження за видом: арешт нерухомого майна, все нерухоме майно, за суб'єктами обтяження: обтяжувач: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві (, країна реєстрації України, адреса 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32), особа, майно/права якої обтяжуються (власник): ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, адреса АДРЕСА_1) та особа, в інтересах якої встановлено обмеження: Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю (, адреса 03146, м. Київ, вул. П.Чаадаєва, 2б).

Не погоджуючись з вказаним рішенням реєстратора позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в чітко визначеному порядку, а саме: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Тобто, в процесі здійснення державної реєстрації, згідно пункту 1 частини першої статті 9 цього ж Закону, державний реєстратор прав на нерухоме майно первинно встановлює відповідність заявлених обтяжень і поданих документів вимогам законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, державному реєстратору Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дудіку Руслану Юрійовичу головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Крайчинським Сергієм Станіславовичем подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2357615 та постанову про арешт всього майна ОСОБА_1 й оголошення заборони на його відчуження.

Постанова відповідає підпункту 3 пункту 67 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 (в редакції також чинній на розглядуваний період), згідно якого для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно документом, що підтверджує, зокрема виникнення такого, є рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Частинами першою - третьою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV передбачено, що для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника. Арешт може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Наведеною постановою може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Тобто, як вбачається з наведеного, правовою нормою чітко регламентовано накладення арешту у розмірі суми стягнення як на все майно боржника, так і на окремі предмети. Долучена до матеріалів реєстраційної та адміністративної справ постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2013 ВП №39145366 відповідає частині третій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» та є належною згідно підпункту 3 пункту 67 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підставою для вчинення державним реєстратором необхідних реєстраційних дій.

Відтак, суд знаходить необґрунтованими посилання ОСОБА_1 на необхідність встановлення державним реєстратором відсутності підстав для проведення державної реєстрації обтяження за заявою заінтересованої особи (у даному випадку державного виконавця), а відтак і для відмови у ній, за умов не визначення у постанові державного виконавця кожного об'єкта нерухомого майна окремо.

Більше того, відповідно до частини першої статті 10, частин першої, другої й десятої статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи. Державний реєстр прав складається з розділів, які відкриваються на кожний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього.

Кожний розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права; інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав.

Державна реєстрація обтяжень прав на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у Державному реєстрі прав, іпотеки майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва проводиться у спеціальному розділі Державного реєстру прав. При державній реєстрації права власності на таке майно записи про обтяження переносяться до відповідної частини відкритого розділу Державного реєстру прав.

Відповідно до пунктів 10, 11, 16, 24, 27 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за чітко визначеними ідентифікаторами, а саме: 1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи; 2) за адресою об'єкта нерухомого майна - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради; 3) за кадастровим номером земельної ділянки; 4) за номером запису.

На підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор відкриває розділ Державного реєстру прав та вносить записи до Державного реєстру прав. У випадках, установлених законодавством, державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вносить записи до спеціального розділу Державного реєстру прав.

У разі проведення державної реєстрації виникнення обтяжень речових прав на нерухоме майно державний реєстратор вносить до запису про обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав відомості: 1) щодо суб'єкта обтяжень речових прав (обтяжувач, боржник та (за наявності) особа, в інтересах якої встановлено обтяження); 2) вид обтяження речового права (податкова застава, арешт, заборона, інші обтяження, визначені законом); 3) зміст обтяження речового права; 4) строк дії обтяження речового права (за його наявності); 5) підстава для виникнення обтяження речового права; 6) підстава для внесення запису про обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав; 7) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої проводиться державна реєстрація прав; 8) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; 9) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

У разі проведення державної реєстрації виникнення обтяжень речових прав на нерухоме майно до спеціального розділу Державного реєстру прав вносяться такі відомості: 1) щодо об'єкта, речові права стосовно якого обтяжуються; 2) щодо суб'єкта обтяжень речових прав (обтяжувач, боржник та (за наявності) особа, в інтересах якої встановлено обтяження); 3) вид обтяження речового права (податкова застава, арешт, заборона, інші обтяження, визначені законом); 4) зміст обтяження речового права; 5) строк дії обтяження речового права (за його наявності); 6) підстава для виникнення обтяження речового права; 7) підстава для внесення запису про обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав; 8) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої проводиться державна реєстрація прав; 9) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; 10) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Отже, наведеним нормативним порядком передбачено, що Державний реєстр прав складається з розділів, які відкриваються на кожний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього, а для реєстрації обтяжень прав на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у Державному реєстрі прав, запис вноситься до спеціального розділу Державного реєстру прав, відомості з якого потім переносяться до розділу по конкретному об'єкту при реєстрації права власності. При цьому, до спеціального розділу вносяться чітко передбачені законодавством відомості. В подальшому, у випадку розгляду будь-якої заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав необхідних відомостей за визначеними ідентифікаторами та враховує зареєстровані заяви (в тому числі у межах невід'ємної складової частини реєстру - бази даних про реєстрацію заяв). Це свідчить як про технічну, так і про юридичну складову державної реєстрації обтяження на все майно фізичної особи.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що арешт, як забезпечувальний захід, накладений державним виконавцем, є випадком обмеження особи у здійсненні права власності, а відтак, порушенням статті 41 Конституції України, статті 1 Протоколу №1 до статті 1 Європейської Конвенції з прав людини, то суд виходить з наступного. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Тобто, не самовільна, а чітко регламентована законодавством заборона здійснювати право власності. В тому числі, як встановлено у даній справі, це не абсолютна заборона, а лише у межах суми стягнення по виконавчому провадженню, що є умовою реального виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, враховуючи, що оскаржуване рішення відповідає всім передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 128 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.