Справа № 816/52/16
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
05 квітня 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/52/16
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Іваненка С.А.,
секретаря судового засідання Лисака С.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача, третьої особи ОСОБА_2Ф,
представника третьої особи - ОСОБА_3,
представника третьої особи - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, Виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи - Управління майном комунальної власності міста, Полтавська міська рада, ПАТ "Полтавакондитер", ТОВ "Смарагд" про скасування рішення, -
19 січня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області про визнання протиправним та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 листопада 2015 року, індексний номер: 48036681, на нежитлові приміщення (кафетерій) в житловому будинку А-2 за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вулиця Жовтнева, будинок 21, загальною площею 46,9 кв.м., видане державним реєстратором Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області ОСОБА_6 територіальній громаді міста Полтави в особі Полтавської міської ради; визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26317113 від 20 листопада 2015 року про державну реєстрацію права комунальної власності Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради на нежитлові приміщення (кафетерій) в житловому будинку А-2 за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вулиця Жовтнева, будинок 21, загальною площею 46,9 кв.м.; визнання протиправним та скасування підпункту 1 пункту 1 рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 04 квітня 2013 року № 39 " Про оформлення права комунальної власності" за територіальною громадою міста Полтави в особі Полтавської міської ради на нежитлове приміщення (кафетерій) загальною площею 46,9 кв. м., в загальному користуванні: сходи - 13,0 кв.м., коридор - 10,9 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева,21.
Представник ПАТ "Полтавакондитер" подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки даний спір, на переконання третьої особи, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства /а.с. 151-156/.
В судовому засіданні представником Управління майном комунальної власності міста також заявлено клопотання про закриття провадження у справі /а.с. 196-197/.
Представник позивача проти задоволення вказаного клопотання заперечував, наполягав на відмові у його задоволенні.
Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні заявлене клопотання підтримали.
Відповідач, Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином; причин неявки представника в судове засідання не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надав.
Третя особа, ТОВ "Смарагд", в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце його проведення повідомлялася завчасно та належним чином; надано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника /а.с. 143-144/.
Як визначено частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши думку представників сторін, третіх осіб щодо можливості розгляду справи за даної явки, суд, на підставі положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за можливе розглядати справу без участі представника одного з відповідачів та третьої особи.
Заслухавши доводи представника третьої особи та думку представника позивача, представника відповідача та третьої особи, розглянувши подане клопотання та матеріали судової справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Пунктом 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ" суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа) /пункт 3/.
Ураховуючи положення статті 1 Цивільного процесуального кодексу України та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права /пункт 21/.
Право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 Цивільного кодексу України), а особа, якій належить право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна відповідно до положень глави 29 Цивільного кодексу України (стаття 396 Цивільного кодексу України), тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 Цивільного процесуального кодексу України підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб'єкта владних повноважень) /пункт 26/.
Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-IV провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 Цивільного кодексу України визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства /пункт 27/.
Аналогічні роз'яснення містяться в пункті 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20 травня 2013 року № 8 де зазначено, що справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають із житлових правовідносин, згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV розглядаються за правилами цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Таким чином, попри формальну відповідність позовних вимог ОСОБА_5 справи адміністративної юрисдикції, системний аналіз спірних правовідносин дає підстави стверджувати про оспорювання позивачем цивільного речового права територіальної громади міста Полтави на нежитлове приміщення.
З огляду на це, встановлені судом обставини унеможливлюють розгляд даного позову в порядку адміністративного судочинства.
За таких обставин, дана справа повинна розглядатися судом загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, Виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи - Управління майном комунальної власності міста, Полтавська міська рада, ПАТ "Полтавакондитер", ТОВ "Смарагд" про скасування рішення.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачеві ОСОБА_5 з Державного бюджету України сплачену згідно квитанцій № 51Р1835 від 18 січня 2016 року, № 59Р0288 від 02 лютого 2016 року, № 2461 від 15 лютого 2016 року суму судового збору в розмірі 1653,63грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Клопотання третьої особи ПАТ "Полтавакондитер" про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, Виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи - Управління майном комунальної власності міста, Полтавська міська рада, ПАТ "Полтавакондитер", ТОВ "Смарагд" про скасування рішення задовольнити.
Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, Виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи - Управління майном комунальної власності міста, Полтавська міська рада, ПАТ "Полтавакондитер", ТОВ "Смарагд" про скасування рішення - закрити.
Роз'яснити позивачеві право звернутися із вказаним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.
Повернути ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_1) з Державного бюджету України сплачену згідно квитанції № 51Р1835 від 18 січня 2016 року, № 59Р0288 від 02 лютого 2016 року, № 2461 від 15 лютого 2016 року суму судового збору в розмірі 1653 (одна тисяча шістсот п'ятдесят три) гривні 63 (шістдесят три) копійки.
Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 08 квітня 2016 року.

Суддя С.А. Іваненко