Справа № 813/6540/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Львів № 813/6540/15

15 год. 31 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Гойни Є.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Цитульський В.І.;

відповідача: представник Юрчак Ю.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Красненький комбінат хлібопродуктів» до Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Красненький комбінат хлібопродуктів» (далі - ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів») звернулось із позовом до Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Буська ОДПІ), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /226 від 22.12.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки № 187/22-00/00952060 від 26.11.2015 року.

У вищенаведеному акті контролюючий орган вказав про те, що господарські операції між ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів» та його контрагентами ТОВ «Бета Дан» та ТОВ «Бастіон Тайм» не спричинили реального настання юридичних наслідків. Позивач з такими висновками не погоджується, зазначив про те, що відповідач не надав належної правової оцінки документам, які підтверджують факт реального здійснення господарських операцій позивача з названими контрагентами, а також доказам, які пов'язані із господарською діяльністю ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів». Долучені до матеріалів справи документи, на думку позивача, повністю спростовують висновки відповідача про порушення податкового законодавства, зазначені у акті податкової перевірки. А тому прийняте на основі таких висновків податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Крім того, вважає, що дії відповідача щодо проведення податкової перевірки, за наслідками якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, не відповідають вимогам Податкового кодексу України. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву, зміст яких зводиться до такого. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акта № 187/22-00/00952060 від 26.11.2015 року, складеного за наслідками позапланової виїзної перевірки ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів» з питань взаємовідносин з ТОВ «Бета Дан» за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року та ТОВ «Бастіон Тайм» за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано до перевірки необхідних первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій із контрагентами ТОВ «Бета Дан» та ТОВ «Бастіон Тайм», надані до перевірки первинні документи не підтверджують товарності господарських операцій позивача із вказаними контрагентами. Зазначені господарські операції, на думку відповідача, не містять розумних економічних або інших причин (ділової мети), не спричиняють реального настання правових наслідків та спрямовані на здійснення операцій з надання протиправної податкової вигоди. З огляду на наведене, вважає, що формальне дотримання позивачем вимог законодавства не є підставою для визнання податкової вигоди обґрунтованою.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів» зареєстроване як юридична особа 26.08.1998 року Буською районною державною адміністрацією Львівської області, узято на облік в органах ДПС 26.08.1998 року.

У період з 13.11.2015 року по 19.11.2015 року Буською ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів» () з питань взаємовідносин з ТОВ «Бета Дан» за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року та ТОВ «Бастіон Тайм» за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, за наслідками якої складено № 187/22-00/00952060 від 26.11.2015 року.

У висновках акта перевірки відповідач зазначив про порушення ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів» п. 198.1., п. 198.2., п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 856300,00 грн.

Позивач із актом податкової перевірки не погодився, оскаржив його в адміністративному порядку. За наслідками розгляду заперечення позивача на акт перевірки висновки, викладені у акті перевірки, залишено без змін.

На основі висновків акта перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення № /226 від 22.12.2015 року.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Податковий кодекс України містить наступні нормативні положення щодо порядку формування податкового кредиту та сплати зобов'язань з податку на додану вартість.

Згідно з п. п. 14.1.179. п. 14.1. ст. 14 ПК України податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Згідно з п. п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 185.1. ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п. 188.1. ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Беручи до уваги наведені вище норми закону, необхідною умовою для формування валових витрат та віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

На підтвердження здійснення господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Бета Дан» та ТОВ «Бастіон Тайм» позивачем надано копії:

- договору купівлі-продажу № 16-04-15 від 16.04.2015 року, укладеного ТОВ «Бета Дан» (продавець) та ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів» (покупець) про поставку сої в кількості 425 тон (т. 1, а. с. 63-64);

- податкових накладних, складених на виконання договору № 16-04-15 від 16.04.2015 року (т. 2, а. с. 48-50);

- видаткових накладних про поставку товару відповідно до договору № 16-04-15 від 16.04.2015 року (т. 1, а. с. 65-76);

- акта прийому-передачі векселів та реєстру векселів на суму 3637800,00 грн. (т. 2, а. с. 43-44);

- товарно-транспортних накладних про доставку товару відповідно до договору № 16-04-15 від 16.04.2015 року (т. 1, а. с. 77-88);

- подорожніх листів та карточок обліку роботи вантажного автомобіля (т. 1, а. с. 89-104);

- свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, трудових книжок водіїв вантажних автомобілів, наказів про відрядження (т. 1, а. с. 105-119);

- акта відбору проб, картки аналізу зерна, протоколу досліджень якості зерна (т. 1, а. с. 122-124);

- відомості руху зернових культур за квітень 2015 року та відомості приходу зернових за квітень 2015 року (т. 2, а. с. 55-56);

- договору поставки № 14 від 25.05.2015 року, укладеного ТОВ «Бастіон Тайм» (продавець) та ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів» (покупець) про поставку товару відповідно до умов договору (т. 1, а. с. 149);

- податкових накладних № 48 від 02.06.2015 року на суму 1500000,00 грн. та № 66 від 22.06.2015 року на суму 750000 грн. (т. 2, а. с. 45-47);

- видаткових накладних № РН-0000048 від 02.06.2015 року та № РН-0000066 від 22.06.2015 року (т. 1, а. с. 150-151);

- товарно-транспортних накладних на перевезення товару, придбаного за договором № 14 від 25.05.2015 року (т. 1, а. с. 152-165);

- подорожніх листів та карточок обліку роботи вантажного автомобіля (т. 1, а. с. 166-177);

- наказів про відрядження водіїв для перевезення товару (т. 1, а. с. 178-179);

- платіжних доручень про оплату товару, придбаного за договором № 14 від 25.05.2015 року (т. 2, а. с. 51-53);

- відомості рахунку 631 за червень 2015 року (т. 2, а. с. 54).

Суми ПДВ по взаємовідносинах ТОВ «Бета Дан» та ТОВ «Бастіон Тайм» відображено в податковій звітності ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів», про що свідчать копії додатку № 5 до податкової декларацій з ПДВ за відповідний період, долучені до матеріалів справи.

Відповідач у акті перевірки стверджує, що позивачем не надано до перевірки необхідних первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій із контрагентами ТОВ «Бета Дан» та ТОВ «Бастіон Тайм», зокрема, не надано складського свідоцтва чи складської квитанції про зберігання зерна та сертифікату якості зерна, а надані до перевірки первинні документи не підтверджують товарності господарських операцій позивача із вказаними контрагентами. Зазначені господарські операції, на думку відповідача, не містять розумних економічних або інших причин (ділової мети), не спричиняють реального настання правових наслідків та спрямовані на здійснення операцій з надання протиправної податкової вигоди.

Суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 2, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Факт реального придбання товарів відповідно до договорів поставки товарів у зазначених контрагентів позивача підтверджується первинними документами встановленої форми, які оформлені із урахуванням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Господарського кодексу України. Долучені позивачем документи мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій, і в суду немає підстав ставити під сумнів їх достовірність. Податкові накладні, які засвідчують факт поставки товарів, також належно оформлені. Отже, реальність господарських операцій ПАТ «Красненький комбінат хлібопродуктів» з купівлі товарів підтверджується долученими до справи письмовими доказами та не викликає сумнівів.

В свою чергу, податковий орган формально підійшов до встановлення правомірності формування позивачем податкового кредиту, а викладені в акті перевірки від 26.11.2015 року висновки не ґрунтуються на дослідженні наданих до перевірки первинних документів, тому, висновки про відсутність реальності здійснення господарських операцій ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами.

Стосовно твердження відповідача про відсутність у позивача складського свідоцтва чи складської квитанції про зберігання зерна та сертифікату якості зерна, суд зазначає, що такий факт не свідчить про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, якщо іншими доказами підтверджено реальність господарських операцій та отримання економічного ефекту від їх здійснення. Крім того, як встановлено судом, товар (зерно), придбаний позивачем у контрагентів ТОВ «Бета Дан» та ТОВ «Бастіон Тайм», зберігався на складі позивача, відтак, складські документи (складське свідоцтво чи складська квитанція про зберігання зерна) не складались.

Суд вважає необґрунтованим покликання відповідача на Порядок видачі сертифіката якості зерна та продуктів його переробки, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2009 року № 848, оскільки досліджувані господарські операції з поставки товарів відбулись у квітні та червні 2015 року, тоді як вказаний Порядок втратив чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 405.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено копії відповідних первинних документів на підтвердження факту реалізації товару (зерна), придбаного у контрагентів ТОВ «Бета Дан» та ТОВ «Бастіон Тайм», зокрема, копії договорів, податкових та видаткових накладних, товарно-транспортних документів тощо (т. 1, а. с. 180-243, т. 2, а. с. 1-3, 27-41, 57-72). Вказані документи є належними доказами наявності економічної мети досліджуваних господарських операцій, зокрема, одержання прибутку. Стосовно того, що частина придбаного товару (зерна) реалізована позивачем за ціною, нижчою від ціни придбання, суд зазначає, що результатом господарської діяльності не у кожному випадку є отримання прибутку у зв'язку із особливостями здійснення певних видів господарської діяльності. На переконання суду, частина господарських операцій з продажу зерна хоч і була збитковою, однак вказані господарські операції були спрямовані на отримання позитивного економічного результату вцілому.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведені у сукупності обставини та досліджені документальні докази суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з поставки товарів мали реальний характер, факти поставки позивачу товарів оформлені документально та спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами поставки.

Щодо доводів відповідача, зазначених у акті перевірки від 26.11.2015 року про порушення податкового законодавства позивачем, які ґрунтуються на відомостях Узагальненої податкової інформації стосовно порушення податкового законодавства контрагентами позивача, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Оцінюючи доводи відповідача про відсутність реального настання правових наслідків досліджуваних господарських операцій, суд надає перевагу письмовим доказам (первинним документам), дослідженим під час розгляду адміністративної справи.

Відповідно до ст. ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагент позивача не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього. Зазначені обставини не є підставою для нарахування позивачу додаткових платежів у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо віднесення сплачених сум до податкового кредиту і має всі необхідні для цього документальні підтвердження.

Закон не ставить у залежність право платника податку на бюджетне відшкодування від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати податку до бюджету як його контрагентами, так і іншими учасниками (контрагентами) по всьому ланцюгу товарообігу. Чинне законодавство не передбачає за покупцем обов'язку сплачувати ПДВ повторно, якщо такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, оскільки ПДВ, який включено до ціни товару (робіт, послуг), є податковим зобов'язання продавця товару і саме продавець несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету. Невиконання чи неналежне виконання контрагентом покупця свого обов'язку, а також наявність інших обставин, що можуть свідчити про недобросовісне ведення господарської діяльності таким контрагентом, не може створювати наслідки для самого покупця.

Доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний щодо неправомірної, на думку податкового органу, діяльності його контрагентів, прямої чи опосередкованої причетності до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди не надано відповідачем. Відносини між учасниками попередніх чи наступних ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності вчиненої господарської операції між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватись саме до цієї особи.

Суд погоджується з твердженнями позивача про недопустимість такого підходу відповідача до правової оцінки правовідносин щодо формування податкового кредиту. З цього приводу слід також зазначити, що висновки податкового органу прямо суперечать не лише нормам Податкового кодексу України, а й практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується національними судами як джерело права. Так, Європейський Суд у рішенні від 22 січня 2009 року у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Податковим кодексом України визначено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку належно оформленої податкової накладної. Отже, єдиними факторами, які можуть впливати на формування податкового кредиту є наявність податкової накладної та наявність господарської операції.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж контролюючого органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника на формування податкового кредиту, такі у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 22.09.2015 року у справі № 2а-2717/11/2670.

З огляду на наведене, податкове повідомлення-рішення № /226 від 22.12.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно твердження позивача про те, що дії відповідача щодо проведення податкової перевірки, за наслідками якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, не відповідають вимогам Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Позивач обґрунтовує зазначене твердження тим, що у акті податкової перевірки не вказано конкретних підстав для проведення перевірки, не відображено джерела отримання податкової інформації, що викладена у акті, відсутня інформація про надсилання письмового запиту контролюючого органу із зазначенням можливих порушень податкового законодавства.

Суд зазначає, що позивачем допущено посадових осіб відповідача до проведення податкової перевірки, не зважаючи на твердження про невідповідність дій відповідача щодо проведення податкової перевірки вимогам Податкового кодексу України. Доказів оскарження наказу на проведення перевірки позивачем суду не надано. З огляду на наведене, суд вважає твердження про невідповідність дій відповідача щодо проведення податкової перевірки вимогам Податкового кодексу України необґрунтованими.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № /226 від 22.12.2015 року не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття та непропорційно. В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд приходить до висновку, що таке податкове повідомлення-рішення слід скасувати як протиправне.

Відповідно до правил ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № /226 від 22.12.2015 року.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь Публічного акціонерного товариства «Красненький комбінат хлібопродуктів» (вул. Залізнична, 18, смт. Красне, Буський район, Львівська область, 80560, ) судовий збір у розмірі 19266 (дев'ятнадцять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 75 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.04.2016 року.

Суддя Клименко О.М.