Справа № 161/3311/16-а
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3311/16-а
Провадження № 2-а/161/212/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - Приймака А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьку рядового поліції Приймака Андрія Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом на обґрунтування вказавши, що 08.03.2016 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьку рядового поліції Приймаком А.В. відносно нього було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 834027 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до вказаної постанови він, начебто, 08.03.2016 року о 16.20 в м. Луцьку по пр. Відродження, 2, керуючи автомобілем Toyota Highlander номерний знак НОМЕР_2, здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9.2 ПДР. Викладені в постанові обставини не відповідають дійсності. Під час усних пояснень на місці, він повідомив інспектору поліції, що здійснив вимушену зупинку, оскільки у зв'язку з погіршенням стану його здоров'я виникла термінова потреба купівлі ліків в аптеці, що знаходиться поруч. На прохання інспектора він показав ліки, придбані ним в аптеці, але інспектор на це не зреагував. Отже зупинка була вимушеною, відповідала вимогам п. 1.10, 9.9 «а» та 15.14 ПДР України. Ним також була ввімкнена аварійна сигналізація. Зазначену обставину може підтвердити свідок ОСОБА_4, випадкова перехожа, яка при зупинці його авто знаходилася поруч пішохідного переходу і надала йому необхідну медичну допомогу. Здійснену вимушену зупинку не слід розцінювати, як порушення ПДР та кваліфікувати діяння як адміністративне правопорушення. Крім того, відповідно до ст. 9 КУпАП діяння має бути винним, тобто має бути вчиненим умисно або з необережності. В його діях, які відповідачем кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутній склад правопорушення, адже відсутня суб'єктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення. Винних дій він не вчиняв, оскільки це була вимушена зупинка, він не може бути притягнутий до відповідальності, оскільки його дії були скеровані виключно на забезпечення безпеки іншим учасникам руху при аварійній зупинці автомобіля. З огляду на викладене вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Просить суд постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 834027 від 08 березня 2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати незаконною та скасувати; провадження по адміністративній справі закрити відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених в адміністративному позові. Крім того, представник позивача пояснив, що у позивача ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом підвищився тиск, відкрилася носова кровотеча, у зв'язку з цим позивач був змушений був здійснити вимушену зупинку ближче ніж 10 м від пішохідного переходу, щоб убезпечити інших учасників дорожнього руху. Після цього позивач пішов до найближчої аптеки, щоб придбати лікарські засоби та виміряти тиск. Тиск в аптеці йому виміряти не вдалося, він придбав ліки - зеленку та перекис водню для зупинки носової кровотечі. Коли позивач сідав в машину до нього підійшли працівники поліції і повідомили його про порушення ним ПДР та про складання відповідної постанови. ОСОБА_3 показав працівникам поліції придбані ліки, пояснив, що зупинка була вимушеною, через носову кровотечу, але працівники поліції його пояснення до уваги не взяли, медичну допомогу йому не запропонували. Крім того, процесуальні права, передбачені ст.ст. 267, 268 КУпАП були відповідачем роз'яснені позивачу поверхнево. Також в оскаржуваній постанові відповідач не зазначив свою посаду, спеціальне звання, прізвище, ім'я, по-батькові друкованими літерами, що свідчить про незаконність постанови. Крім того, бланк постанови про адміністративне правопорушення не відповідає типовому бланку, який зазначений у Додатку № 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Вважає, що наданий відповідачем відеозапис з місця події не є належним доказом у даній справі. Просить суд позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Відповідач № 3 батальйону УПП у м. Луцьку рядовий поліції Приймак А.В. позов не визнав, суду пояснив, що 08.03.2016 року ним здійснювалося патрулювання по місту Луцьку. Приблизно о 16.20 на проспекті Відродження ним було помічено автомобіль, належний позивачу, який було здійснював стоянку з порушенням Правил дорожнього руху України, а саме з порушенням п. 15.9 «г» Так, позивач зупинив свій автомобіль ближче ніж за 10 м до пішохідного переходу. Він підійшов до автомобіля позивача, представився та повідомив, що позивачем здійснено зупинку з порушенням Правил дорожнього руху України, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач пояснив, що зупинився в недозволеному місці оскільки на хвилинку виходив до аптеки, щоб придбати ліки, оскільки у нього йде кров з губи. Позивач показав йому придбані медичні препарати - зеленку та перекис водню. Відносно поганого самопочуття, носової кровотечі позивач йому нічого не пояснював, по зовнішньому вигляду позивача не можливо було зробити висновок, що йому зле. Позивач не просив надати йому медичну допомогу, натомість просив не складати на нього постанову про адміністративне правопорушення, а обмежитися усним зауваженням. Фактично позивач визнавав, що порушив Правила дорожнього руху. Після цього ним (відповідачем) було складено постанову, позивачу були роз'яснені його процесуальні права, передбачені КУпАП, про що позивач розписався у постанові. Всі вказані події зафіксовані на відеозаписі, здійсненому за допомогою бодікамери. У задоволенні позову просить відмовити за необгрунтованністю.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові та інші докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 08.03.2016 року відносно позивача ОСОБА_3 поліцейським роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьку рядовим поліції Приймаком А.В. було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 834027 за ст.122 ч. 1 КУпАП України (а.с. 3).

З вказаної постанови слідує, що ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом "Toyota Highlander" номерний знак НОМЕР_2, 08 березня 2016 року о 16.20 на проспекті Відродження в м. Луцьку здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

П. 15.9 «г» Правил дорожнього руху України встановлено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно до п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

В силу ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно вимог п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Факт зупинки транспортного засобу ближче ніж за 10 метрів до пішохідного переходу позивачем та його представником визнається.

Тобто в даному випадку між сторонами виникає спір з приводу того, чи є зупинка, здійснена позивачем з порушенням п. 15.9 «г» ПДР України, вимушеною.

Відповідно до пп.10 п.1 Правил дорожнього руху вимушеною зупинкою є припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Позивачем та його представником не надано належних та переконливих доказів на підтвердження доводів позивача ОСОБА_3, що зупинку ним було здійснено у зв'язку зі його станом здоров'я, як учасника дорожнього руху.

Так, свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача як клієнта фотосалону в якому вона працює. 08 березня 2016 року приблизно о 16.00 вона по пішохідному переходу переходила проспект Відродження в м. Луцьку і побачила позивача, який так само переходив проспект. Неподалік від пішохідного переходу було припарковано автомобіль позивача. Вона до позивача не підходила, з ним не розмовляла, медичну допомогу йому не надавала. Позивач тримав руку біля обличчя, йшов у бік аптеки. Чи зайшов позивач до аптеки їй не відомо, цього моменту вона не бачила. На підставі чого вона зробила висновок про те, що позивач йде саме до аптеки пояснити не може.

Також свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що працює в страховій компанії і позивач ОСОБА_3 є її клієнтом. 08 березня 2016 року приблизно о 16.30 вона проходила по проспекту Відродження в м. Луцьку і побачила припаркований автомобіль позивача. Позивач сидів в автомобілі, прикладав руку до голови. Вона підійшла до автомобіля, запитала, що сталося, запропонувала свою допомогу. Позивач від її допомоги відмовився, стосовно стану свого здоров'я їй нічого не пояснював.

Натомість з відеозапису, наданому відповідачем вбачається, що під час дачі усних пояснень, позивач факт порушення ним Правил дорожнього руху України визнавав, зазначав, що припаркував автомобіль з метою швидко сходити до аптеки, щоб придбати «зеленку» та перекис водню, оскільки мав пошкодження губи. При цьому позивач просив не складати стосовно нього постанову про адміністративне правопорушення, обмежитися попередженням. Стосовно поганого самопочуття у зв'язку з яким ним було здійснено зупинку, підвищення тиску, носової кровотечі позивач, відповідачу нічого не пояснював, надати йому медичну допомогу не просив.

Таким чином, посилання позивача та його представника на відсутність суб»єктивної сторони складу адміністративного правопорушення суд вважає безпідставними.

У статті 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, які встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів. До речових доказів законодавець відносить, зокрема, магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію. Про обставини, які мають значення для справи. Отже, відеозапис віднесено до категорії речових доказів.

У статті 80 КАС України визначено, що речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи. Тобто відеозапис є різновидом речових доказів.

Таким чином, суд вважає, що наданий відповідачем відеозапис, здійснений за допомогою бодікамери відповідача є належним та припустимим доказом, у розумінні положень КАС України та КУпАП України, а тому заперечення представника позивача з цього приводу до уваги не приймає.

Судом також встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, на яку в своїх запереченнях посилається відповідач.

Відповідно до Розділу ІІІ вказаної Інструкції «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»:

п. 9. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

п. 1. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

п. 2. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі частиною першою статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

п. 4. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

З оглянутого судом відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що вказані вимоги закону відповідачем, як суб»єктом владних повноважень, були дотримані, процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП позивачу роз'яснені, що підтверджується також підписом позивача у постанові ПС2 № 834027 від 08 березня 2016 року.

Доводи позивача та його представника стосовно «поверхневості» роз'яснення позивачу його процесуальних прав, на думку суду, є суб'єктивним тлумаченням даного питання.

Судом також встановлено, що відповідачем у супереч п. 8 розділу XIII зазначеної вище Інструкції, його посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові вказані не друкованими літерами, проте суд вважає, що саме по собі вказане порушення не впливає на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Щодо посилання позивача та його представника, як на підставу задоволення позову, на невідповідність бланку оскаржуваної постанови затвердженій новій формі постанови, суд зазначає наступне.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В них, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова містить основні обов'язкові елементи, наявність яких має свідчити про повноту і об'єктивність з'ясування всіх обставин справи. Зокрема, у постанові наявні дані, які характеризують об'єктивну і суб'єктивну сторони адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_3 притягнутий до відповідальності.

Складання постанови не на бланку, затвердженому наказом № 1395 від 07.11.2015 року, не спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови та звільнення позивача від відповідальності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор патрульної служби роти № 3 батальйону Управління патрульної служби МВС у м. Луцьку при винесенні постанови серії ПС2 № 834027 від 08 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладенні адміністративних стягнень у виді штрафу відповідно в розмірі 255 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП у м. Луцьку рядового поліції Приймака Андрія Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська