Справа № 820/781/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 квітня 2016 р. № 820/781/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - Мудраченка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківський області ОСОБА_4, третя особа - ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27813706 від 14 січня 2016 року та зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області видалити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ «Укрсоцбанк», та поновити відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначені ті обставини, що Відповідачем в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції - ОСОБА_4 було розглянуто відповідну заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яку подало ПАТ «Укрсоцбанк» (Ідентифікаційний код юридичної особи, 00039019) для державної реєстрації права власності па квартиру АДРЕСА_2 та за результатами розгляду прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27813706 від 14 січня 2016 року, відповідно до якого Відповідач вніс запис про реєстрацію права власності НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ «Укрсоцбанк», .

Вважаючи зазначене рішення таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач, Державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківський області ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився. Був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив.

Представник третьої особи в судовому засідання проти задоволення позову заперечував та зазначив, що відповідач при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав діяв з дотриманням норм чинного законодавства.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, Позивач був власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про права власності, б/н, від 23.03.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Дзержинської районної в м. Харкові ради V скликання, що підтверджується довідками №53527681 від 8.02.2016 року та №53527227 від 18.02.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13-18).

30 серпня 2007 року між Позивачем та 3-ю особою було укладено іпотечний договір (з подальшими змінами до нього), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левковець О.Л. за реєстровим № 1576, відповідно до якого Позивач виступив майновим поручителем ОСОБА_6 за його зобов'язаннями перед 3-ю особою, передбаченими договором кредиту від 30 серпня 2007 року №839/3/27/38/7-399, а саме - повернути 3-ій особі позику у сумі 118 000,00 доларів США, у строк до 10 серпня 2019 року (Додаток №4. Копія іпотечного договору (з подальшими змінами до нього) від 30 серпня 2007 року, реєстровий № 1576).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» 01.10.2015 року третьою особою на поштову адресу позивача та боржника, які зазначені у договорах кредиту та іпотеки, цінним листом з описом вкладення та поштовим повідомленням про вручення була спрямована письмова вимога про усунення порушень від 01.10.2015 року.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 умов договору кредиту від 30 серпня 2007 року №839/3/27/38/7-399, третьою особою - ПАТ «Укрсоцбанк» - було подано заяву до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ст. 37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Враховуючи вищезазначені норми права, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за договором перед іпотекодержателем.

Зазначене право походить також із змісту ст. 37 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-ІУ, згідно з якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пунктом 46 Порядку № 868 встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа, ПАТ «Уцрсоцбанк», в порядку, встановленому ст. 37 Закону України Про іпотеку, звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на іпотечне майно.

Суд зазначає, що аналіз наведеної вище норми дає підстави для висновку про те, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином, іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а й отримання вимоги, а отже, третя особа - ПАТ «Уцрсоцбанк», при подачі заяви про реєстрацію права власності серед необхідного комплекту документів повинно було бути разом з засвідченою копією вимоги (свідоцтвом нотаріуса) про усунення порушень з доказами її направлення та вручення.

Проте, матеріали справи не містять даних про отримання письмової вимоги про усунення порушень.

В судовому засіданні представник позивача заперечував факт отримання письмової вимоги про усунення порушень щодо виконання зобов'язань.

Суддів зазначає, що пунктом 46 Порядку № 868 визначено вичерпний та безальтернативний перелік документів, що підлягають подачі у разі проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що саме по собі є імперативною вимогою.

При цьому, не надання третьою особою доказів направлення вимоги, а також її отримання, виключало права вчиняти реєстраційні дії щодо проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі інших документів, ніж визначенні у вказаних нормах.

За приписами пункту 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27813706 від 14 січня 2016 року прийнято без дотримання вимог Закону № 1952-IV та Порядку № 868, без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, а відтак підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області видалити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ «Укрсоцбанк», та поновити відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року № 607/5 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 534/23066 (далі - Порядок) цей порядок визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають: на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 2 Порядку державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Дія цього Порядку не поширюється на випадки внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності та/або речові права на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Пункт 3 Порядку передбачає, що протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису. Відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі забезпечує особа, яка їх виготовила.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Відповідно до п. 5 Порядку Державний реєстратор прав на нерухоме майно Укрдержреєстру з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, розглядає заяву, подані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

Згідно п. 6 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року № 607/5 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 534/23066 орган державної реєстрації прав, який прийняв відповідну заяву, після прийняття рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру, забезпечує: внесення запису про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації речових прав або скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.

Отже, скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення, здійснює орган державної реєстрації прав, який прийняв відповідну заяву, яким в даному випадку є відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківський області.

Порядок ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 (далі - Порядок № 1141).

Частиною 2 статті 26 Закону № 1952-ІV встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 41 Порядку № 1141 державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що для повного відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах необхідно вийти за межі позовних вимог та Зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27813706 від 14 січня 2016 року, поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи, з огляду на доведеність неправомірності дій відповідачів щодо реєстрації права власності на спірні об'єкти нерухомого майна за третьою особою, суд дійшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27813706 від 14 січня 2016 року.

Зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27813706 від 14 січня 2016 року, поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області (юридична адреса: вул. Ярослава мудрого, буд. 16, м. Харків, 61000 на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, 61170, ІПН НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Скасувати заходи забезпечення адміністративного позову застосовані відповідно до ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2016 року.

Суддя Тітов О.М.