Справа № 524/299/16-а
Суддя: Савічев В. О.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/299/16-а
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука про визнання неправомірним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука про визнання неправомірним та скасування рішення № 342 від 10.09.2015 року про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.08.2015 року він звернувся до органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука з заявою, щодо визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми.

Проте орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука рішенням від 10.09.2015 року № 342 визначив наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: побачення першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до неділі 13.00 год. (для ОСОБА_2) та побачення першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 20.00 год. (для ОСОБА_3).

Тобто орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука своїм рішенням від 10.09.2015 року ще більше обмежив його у можливості спілкування та виховання дітей, визначивши побачення з донькою - 52 години на місяць, а з сином - 20 годин на місяць.

Рішення органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука від 10.09.2015 року № 342 вважає неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, в своєму клопотанні прохав суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином в своєму листі зазначили, що новостворена Автозаводська районна адміністрація виконавчого комітету Кременчуцької міської ради не є правонаступником.

Суд на підставі ст.128 КАС України, визнав можливим провести розгляд справи без представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.01.2016 року провадження у справі відкрито.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 цього ж Кодексу).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, суть спірних правовідносин полягає у правомірності затвердження рішенням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету про встановлення побачень позивача із своїми малолітніми дітьми.

Статтею 158 СК визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини 1 та 2 ст. 159 СК).

Згідно ст. 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» рішення державних адміністрацій районів, районних державних адміністрацій у місті Києві та Севастополі, виконавчих комітетів районних у містах, сільських, селищних рад про встановлення опіки та піклування над дітьми стосується відносин, що регулюються цивільним (глава 6 Цивільного кодексу) та сімейним (глава 19 СК) законодавством, не належать до сфери публічно-правових відносин. Тому вимоги заінтересованих осіб про визнання таких рішень незаконними або визнання незаконними дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб (ст.18 СК) є спорами про захист прав і інтересів і відповідно до ст.15 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Положенням ч.1 ст.15 ЦПК, передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

Таким чином, вказане Рішення відповідача в даному випадку не є рішенням субєкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а регулює правовідносини в сфері сімейних відносин, покликане вирішити спір між двома батьками та має на меті нематеріальні сімейно-правові цілі - виховання, утримання та догляд за дитиною. Цим Рішенням органу місцевого самоврядування вирішується спір між учасниками цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обовязки, а тому не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто повинні розглядатись у порядку ЦПК судом, який вирішуючи спір про відновлення прав позивача на побачення з дітьми, зокрема може дати оцінку законності такого рішення органу місцевого самоврядування, якщо його прийняття сприяло порушенню прав позивача.

З урахуванням положень ст.15 ЦПК та ст.17 КАС, даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 157, 160 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука про визнання неправомірним та скасування рішення закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: