Справа № 2-а-158/09/1507
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-158/09/1507

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Кодінцева С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області на постанову Болградського районного суду Одеської області від 12 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області про визнання відмови у виплаті соціальної допомоги дітям війни безпідставною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області подало апеляційну скаргу на постанову Болградського районного суду Одеської області від 12 червня 2009 року , в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 12 червня 2009 року

частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_2, визнано дії управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області щодо невиплати позивачу як дитині війни підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії неправомірними, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити підвищення у розмірі 30 відсотків надбавки до мінімальної пенсії за віком, передбаченної ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Вимоги апеляційної скарги, апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивач має право на отримання як дитині війни підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за вказані періоди.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права апеляційний суд вважає, що заява про закриття апеляційного провадження може бути задоволена.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, дитиною війни, та, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 15 Положення про Пенсійний фонд України, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, покладено на управління Пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про застосування ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»при обчисленні надбавки до пенсії, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Посилання представника відповідача на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком»у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»застосовується до визначення пенсії, що призначаються виключно за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є безпідставними, тому що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано неконституційним положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення на 2007 рік дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, згідно з якою у 2007 році підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам які є інвалідами, (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з яким дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка, відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З ухваленням Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційними положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ці норми втрачають чинність та не підлягають застосуванню з дня ухвалення рішення про їх неконституційність.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 09 липня 2007 р., у 2008 році з 22 травня 2008 р., отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2007 рік з 09 липня до 31 грудня 2007 р., за 2008 рік з 22 травня до 31 грудня 2008 р. Відповідно у 2007 році у період із 01 січня до 08 липня 2007 р. та у 2008 році з 01 січня. до 21 травня 2008 р. положення законів про Державний бюджет на ці роки були чинними та підлягали виконанню.

Таким чином, з 01 січня 2007 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, які є інвалідами, у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни (половина від 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а з 09 липня 2007 року передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З 01 січня 2008 року, відповідно до пункту 41 розділу ІІ Закону України від 19 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладена у новій редакції, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувалось підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка, згідно з ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач є інвалідом, то у 2007 році він не отримував підвищення до пенсії як дитина війни, а з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року отримував підвищення до пенсії як дитина війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тоді як, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України, позивач мав отримувати підвищення до пенсії як дитина війни з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року в розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком, визначеної відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Всупереч рішенню Конституційного Суду України, не зважаючи на рішення Європейського Суду з захисту прав людини, якими встановлено, що відсутність в державі грошових коштів не є підставою для їх невиплати, відповідач не здійснював в повному обсязі нарахування та виплату надбавки до пенсії позивачу як дитині війни, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність коштів не є підставою для невиконання зобовязань, покладених на відповідача.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про право позивача на отримання підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі 30% мінімальної пенсії в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду І інстанції, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплаті підвищення до пенсії як дитині війни є неправомірною в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року, у звязку з тим, що відповідачем не були виконані вимоги Рішень Конституційного Суду України.

Позивач звернувся до суду з позовом 07 травня 2008 року, позовні вимоги заявлені в межах строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, в редакції чинній на час звернення до суду та ухвалення постанови.

13 січня 2011 року апелянт надав до суду клопотання про закриття провадження в справі у звязку зі смертю позивача, який помер 31 липня 2010 року.

Спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно по суті ухвалив судове рушення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, але після ухвалення постанови та до розгляду апеляційної скарги по суті виникли підстави, за яких провадження по справі має бути закрито. У звязку з цим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157, ч. 2 ст. 203 КАС України, оскаржена постанова має бути визнання нечинною, а провадження по справі закрито.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 157, ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 5 ч. 1 ст. 198, ч. 2 ст. 203, ст. ст. 206, 211, п. 5 ст. 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 12 червня 2009 року визнати нечиною, та закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області про визнання відмови у виплаті соціальної допомоги дітям війни безпідставною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили

Головуючий: суддя Єщенко О.В.

суддя Димерлій О.О.

суддя Домусчі С.Д.