Справа № 802/4085/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4085/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

07 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника відповідача Старостіної В.О.

представника третьої особи Чернецького Р.В.

представника третьої особи Починок С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Вінницького міського суду Вінницької області, треті особи на стороні відповідача - територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, Державної судової адміністрації України, Міжрегіонального управління Національного агенства України з питань державної служби у Вінницькій, Житомирській та Хмельницьких областях про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницького міського суду Вінницької області про зобов'язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 22.01.2016 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача та третіх осіб заперечили проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що після закінчення Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого, наказом начальника управління юстиції у Вінницькій області № 80-к від 02.08.1999 року ОСОБА_5 була прийнята на посаду стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці з виплатою 75% посадового окладу судді районного (міського) суду з 02.08.1999 року. Цим же наказом було призначено керівником стажування голову Староміського районного суду м. Вінниці Олійника О.М.

В подальшому, наказом начальника управління юстиції у Вінницькій області №58-К від 06.06.2002р. ОСОБА_5 була звільнена з посади стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці з 31.05.2002 року за переведенням на посаду помічника судді цього ж суду, на яку прийнята наказом № 36 від 03.06.2002 року.

Відповідно до наказу голови Староміського районного суду м. Вінниці №82 від 12.08.2003 року ОСОБА_5 була звільнена з посади помічника судді у зв'язку з прийняттям Указу Президента України про призначена її на посаду судді.

10.11.2015 року позивач звернувся до Вінницького міського суду із заявою про зарахування їй до стажу державної служби час роботи на посаді стажиста за період з 02.08.1999 року по 31.05.2002 року в Староміському районному суді м. Вінниці.

За результатами розгляду вказаного звернення позивачу була надана відповідь від 03.12.2015 року №02.1/6734/2015 якою у задоволені заяви було відмовлено та роз'яснено, що штатним розписом місцевих загальних судів Вінницької області посада стажиста судді не була передбачена, а тому підстави для зарахування до стажу державної служби час роботи на посаді стажиста судді відсутні.

Вважаючи зазначені дії незаконними позивач звернувся до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Законом України "Про державну службу" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, за змістом ст.ст.1,2 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів; ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження; посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994р. №283 (далі - Порядок №283), відповідно до пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба), у тому числі, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Згідно із Законом УРСР «Про судоустрій Української РСР» від 05.06.1981р. №2022-Х (який діяв в момент спірних правовідносин ), структура і штатна чисельність апаратів місцевих та апеляційних судів затверджується Міністерством юстиції України за поданням голови відповідного суду, тобто, організаційне керівництво (у тому числі й питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у період 1999-2002 років здійснювалося відділами юстиції виконавчих комітетів відповідних Рад.

Апелянт зазначав, що фінансування заробітної плати стажистів Староміського районного суду м. Вінниці здійснювалося за рахунок Державного бюджету, як спеціалісту управління юстиції. Саме управління юстиції Вінницького облвиконкому входило до підпорядкованості виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів, тому є всі підстави час роботи на посадах стажиста зарахувати до держслужби .

Однак, проаналізувавши вищезазначені правові норми, можна зробити висновок, що обов'язковою умовою для зарахування роботи до стажу державної служби є те, що особа повинна займати відповідно керівну посаду чи посаду спеціаліста у названих органах, потрібно визначити яке коло обов'язків виконувала ця особа перебуваючи на відповідній посаді. Необхідно звернути увагу також і на те, що сама робота в структурі органу державної влади та отримання заробітної плати за рахунок Державного бюджету не дає підстав вважати, що особа виконувала обов'язки прирівняні до обов'язків державного службовця, які на сьогоднішній день визначені Законом України "Про державну службу".

Отже, періоди роботи на посаді стажиста народного судді можуть бути зараховані до стажу державної служби лише за умови, якщо ця посада відносилась до посад керівних працівників і спеціалістів і була передбачена штатним розписом апарату народного суду.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2015 року у справі № К/800/2340/15.

Судом встановлено, що штатними розписами місцевих загальних судів Вінницької області за 2000, 2001, 2002 роки посада стажиста суддів взагалі не була передбачена, як і не існувало такої посади в штатних розписах судів до 2000 року.

Крім того, колегія суддів наголошує про те, що відповідно до Єдиної номенклатури посад службовців, затверджених постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати від 09.09.1967 року № 443 посади стажиста судді взагалі передбачено не було.

Що стосується доводів позивача стосовно прийняття присяги державного службовця, як підтвердження підстав для зарахування стажу роботи на посаді стажиста судді з 02.08.1999 року по 02.06.2002 року, колегія суддів вважає за необхідне, зазначити наступне.

Проходження державної служби в державних органах та їх апараті визначається відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723 -ХІІ (в редакції що діяла на момент спірних правовідносин, далі - Закон №3723).

Так, згідно ст.15 Закону №3723, прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Згідно статті 17 цього ж Закону Громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу відповідного змісту.

Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Отже, відповідно до зазначеного особа, яка претендує на посаду державного службовця 3-7 категорії (до якої відноситься посада на якій працював позивач) повинна пройти відбір на конкурсній основі та у випадку її відповідності, якщо вона вперше зараховується на державну службу, скласти присягу державного службовця, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці.

Згідно копії трудової книжки, позивач була прийнята на роботу 02.08.1999 року на посаду стажиста судді Староміського районного суду та звільнена з цієї посади 31.05.2002 року, при цьому будь-які записи про складення нею присяги державного службовця відсутні.

Також, відповідно до статті 26 Закону №3723 при прийнятті на державну службу державним службовцям встановлюється відповідний ранг.

Водночас, в трудовій книжці позивача під час прийняття її на посаду помічника судді з 03.06.2002 року міститься запис про присвоєння їй 12 рангу та складання нею присяги державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вказане свідчить про роботу позивача на державній службі саме з 03.06.2002 року, з моменту прийняття нею присяги та присвоєння їй відповідного рангу, а її посилання щодо прийняття присяги державного службовця раніше (тобто в 1999 році), не відповідають дійсності, оскільки в протилежному випадку не потрібно було б повторно (в такому випадку 03.06.2002 році) приймати присягу при переведенні на іншу посаду в межах державної служби ( ст.17 Закону №3723 ), такий висновок підтверджується також відсутністю запису про присвоєння рангу державного службовця у трудовій книжці.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 квітня 2016 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.