Справа № 226/259/16-а
Суддя: Редько Ж. Є.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/259/16-а
Провадження № 2-а/226/20/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2016 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Самойленка А.В., Юніної Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Димитров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області (далі за текстом Фонд) про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого вказав, що за постановою Ленінського районного суду м.Донецька від 03.12.2009 року у справі № 2а-6716/09/0532 йому була призначена основна та додаткова пенсія відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішення суду набуло чинності і не має обмежень у часі. Постанова суду виконувалось до 01.11.2011 року. 18.01.2012 року до Донецького апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга від управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м.Донецька, у відкритті провадження по якій було відмовлено через подання скарги у термін більше одного року після прийнятого судом оскаржуваного рішення. Оскільки управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м.Донецька не зверталося до суду в касаційному порядку, воно втратило право звертатися у вищі суди. Таким чином апеляційний адміністративний суд м.Донецька визнав рішення суду у справі 2а-6716/09/0532 законним. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2013 року (справа Цибулько та інші проти України), яке є обов'язковим для застосування і яким відхилені заперечення України про те, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року та постанова Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року є підставами для невиконання судового рішення, та визначено, що відсутність асигнувань з державного бюджету на виконання судового рішення не є підставою для його невиконання, що свідчить про порушення Україною ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції, позивач просить суд визнати незаконними дії Фонду та зобов'язати Фонд виконувати дане судове рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 03.12.2009 року у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд визнати дії відповідача незаконними щодо невиплати пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача виконувати постанову Ленінського районного суду м.Донецька від 03.12.2009 року.

Представники відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області - Самойленко А.В. та Юніна Г.В. у судовому засіданні позов не визнали, вказавши, що позивач перебуває на обліку у Фонді з 01.08.2015 року як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, та отримує пенсію по інвалідності третьої групи як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі заяви ОСОБА_1 Фондом був здійснений запит його електронної пенсійної справи з управління Пенсійного фонду україни в Ленінському районі м.Донецьк. При отриманні справи в електронному виді до Фонду надходить інформація лише про стаж та заробітну плату, які були використані при призначенні (перерахуванні) пенсії позивачу у Фонді Ленінського району м.Донецька. Паперова пенсійна справа з усіма її матеріалами, включаючи рішення суду Ленінського районного суду м.Донецька від 03.12.2009 року, на яке посилається позивач, до Фонду не надходила. Зазначене рішення можливо виконувалося Фондом Леннського району м.Донецька до 01.11.2011 року. З 01.11.2011 року пенсія позивачу нараховувалась і виплачувалась у розмірі, встановленому постановами Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів витрат, що фінансуються за рахунок коштів держаного бюджету» (дана постанова визначала розмір пенсії з 01.11.2011 року по 31.12.2011 року) та від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобільської катастрофи» відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 3491, яким визначення порядку та розмірів виплат указаній категорії громадян делеговано уряду України. Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 підтверджена законність повноважень Кабінету Міністрів України встановлювати розміри пенсійних вилат, які залежать від соціально-економічних можливостей держави. Отже, починаючи з 01.11.2011 року пенсія виплачується у розмірах, встановлених діючим законодавством в межах фінансування з Державного бюджету України. Тому просять у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки управління соціального захисту населення Димитровської міської ради від 09.07.2015 року позивач ОСОБА_1 взятий на облік як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме: з Ленінського району м.Донецька до м.Димитров Донецької області (а.с.7).

ОСОБА_1 має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, у зв'язку з чим йому встановлена третя група інвалідності (а.с.17, 20).

З 01.08.2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача, який здійснює йому нарахування та виплату пенсії по інвалідності у розмірі 2416 грн 50 коп. (а.с.48).

Відповідно до листа відповідача від 26.01.2016 року розрахунок пенсія позивача з 01.01.2012 року провадиться згідно за Порядком обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильсбкої катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року. Виплата пенсії провадиться на підставі електронної пенсійної справи, яка надійшла до управління 22.07.2015 року з управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька, тому в автоматизованому режимі довідка про розмір пенсії формується лише з 01.01.2014 року (а.с.8-9, 10-11).

Як встановлено судом, за постановою Ленінського районного суду м.Донецька від 03.12.2009 року у справі № 2-а-6716/2009 управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька зобов'язано здійснити з 23.07.2009 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності відповідно до ст.ст.50, 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.21-23).

Відповідно до листа управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька від 13.08.2013 року, спрямованого позивачу на його письмове звернення, на вконання вказаного рішення суду управлінням було проведено нарахування та виплату пенсії позивачу, розмір якої з 01.06.2011 року складав 5245 грн 20 коп., а з 01.10.2011 року - 5381 грн 20 коп. З 01.11.2011 року управління припинило виплату позивачеві пенсії відповідно до судового рішення, перерахувавши її відповідно до вимог постановам Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 та від 23.11.2011 року № 1210.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 року у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька по припиненню виконання рішення суду від 03.12.2009 року неправомірними та зобов'язання управління виконувати це рішення відмовлено.

Відповідно до вимог ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Статтею 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету.

Згідно за ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст.72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України і використовуються на виплату пенсій та соціальних послуг, передбачених цим законом, забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Пунктом 7 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 3491, який набрав чинності 19.06.2011 року, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4 та визначено, що норми і положення ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансування ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011 року і яка визначила конкретні розміри пенсій особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

23.11.2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1210 «Про підтвердження рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій таким особам. Вказана постанова набрала законнї сили з 01.01.2012 року і є чинною на момент розгляду даної справи.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 року № 4282, який набрав чинності з 01.01.2012 року, норми і положення ст.ст.20-23, 30-31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України чи бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Згідно за п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2011 року № 5515, який набрав чинності з 01.01.2013 року, норми і положення ст.ст.20-23, 30-31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України ти бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Згідно за п.67 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року

№ 719-VII, який набрав чинності з 01.01.2014 року, норми і положення ст.ст.20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Згідно за п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року

№ 80-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, норми і положення ст.ст.20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Згідно за п.11 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 28.12.2014 року

№ 80-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 року, норми і положення ст.ст.

20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування України на 2016 рік.

Дані закони не визнавалися неконституційними.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII Прикінцевих положень «Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010 року № 2857-VI з наступними змінами, тобто норми закону, що делегують Кабінету Міністрів України право визначати порядок та розмір соціальних виплат громадянам.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 також підтверджена законність повноважень вищого органу в системі органів виконавчої влади - Кабінету Міністрів України встановлювати розміри пенсійних виплат. В даному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, пославшись при цьому на норми міжнародного права.

Так, згідно за ст.22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Тобто, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання.

Таким чином, суд вважає, що виконання судового рішення не є безумовним і зміна законодавчих норм може вплинути на порядок та розмір пенсії.

За вказаних обставин суд находить дії Фонду, який з часу постановлення позивача на облік, а саме - з 01.08.2015 року виплачує позивачу пенсію відповідно до діючих правових актів Кабінету Міністрів України та законів України про Державні бюджети на відповідні роки, правомірними, а вимоги позивача необгрунтованими. Суд надає правову оцінку діям відповідача з моменту постановки позивача на облік до Фонду.

При постановленні даного рішення суд не приймає до уваги посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2013 року у справі «Цибулько та 249 інших проти України», оскільки згідно з обставинами, наведеними у цьому рішенні йдеться мова про нараховані, але не виплачені суми за судовим рішенням. Питання полягає не у тривалому невиконанні судового рішення або відсутності ефективних засобів правового захисту для відшкодування збитку, створеного таким невиконанням, питання полягає у спонуканні відповідача виконувати судове рішення. Тому застосування вказаного рішення Європейського сууду з прав людини в межах цієї справи є несприятливим з огляду на різний предмет правового регулювання.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі постанов Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 та від 23.11.2011 року № 1210, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 3491, законів України про Державні бюджети на 2011-2016 роки, рішень Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, керуючись ст.ст.2, 4, 6-11, 13, 14, 159, 160-163, 254, 255, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання дій незаконними щодо невиплати пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язання виконувати постанову Ленінського районного суду м.Донецька від 03 грудня 2009 року у справі № 2а-6716/09/0532 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 13 квітня 2016 року.

Суддя Ж.Є.Редько