Справа № 804/7487/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Юрков Е.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2016 рокусправа № 804/7487/15
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання - Фірсік Д.Ю., з участю позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Камінського О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі №804/7487/15 за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного банку України (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила:

- поновити її на посаді провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області Національного банку України за умови відсутності вакантних посад в Управлінні;

- стягнути з Національного банку України в Дніпропетровській області на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8133 грн. 25 коп. (з послідуючим коректуванням на дату винесення рішення суду);

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі і стягнення заробітної плати;

- стягнути з Національного банку України моральну компенсацію у розмірі 100 (ста) окладів державного службовця відповідно до посадового окладу, який вона отримувала на момент звільнення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач звільнив її з посади провідного економіста сектору інспекційних перевірок відділу банківського нагляду Управління Національного банку України в Дніпропетровській області за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України як більш кваліфікованого та досвідченого працівника, залишивши на роботі менш кваліфікованих та досвідчених працівників, чим порушив ч. 3 ст. 42 КЗпП України та процедуру звільнення на предмет повної відсутності запропонування посад, які мали бути запропоновані співробітникам з меншим рівнем кваліфікації, меншим безперервним стажем та такі, що не мають інших додаткових правових підстав для їх залишення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 р. в задоволенні адміністративного позову позивачу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неповне та неправильне з'ясування обставин справи та порушення норм процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що остаточне рішення за її позовом до НБУ прийнято колегією суддів, в якій двоє з трьох суддів змінено з порушенням КАС України.

Через значні зміни колегії суддів з порушенням процесуального права, не надана правова оцінка всіх обставин справи та належним чином не досліджені докази в матеріалах справи.

Вона була попереджена про вивільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України, однак при цьому їй не було запропоновано іншої посади, що у свою чергу свідчить про ухиляння відповідача від виконання імперативних норм КЗпП України в частині переведення на відповідну посаду в структурі Національного банку України.

Зауважила, що мала переважне право на залишення на роботі, як працівник з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, з тривалим безперервним стажем роботи в Управлінні, проте відповідачем запропоновано посади провідних економістів працівникам, які мають меншу тривалість стажу роботи.

Твердження щодо невідповідності освіти Кваліфікаційним характеристикам професій працівників Національного банку України хибне та протизаконне, оскільки при прийомі на службу та переведенні на іншу посаду, вимоги до освіти, зокрема повна вища освіта (магістр, спеціаліст) відповідали Кваліфікаційним характеристикам, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 22.04.1998 року №158 та посадовій інструкції. Освіта підтверджена дипломом та трьома свідоцтвами про підвищення кваліфікації, результати щорічного оцінювання, які підписані і затверджені керівником підрозділу, тільки відмінні.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував та пояснив, що 20.04.2015 року відповідно до наказу Управління № 282-п від 17.04.2015 року позивач була звільнена з посади провідного економіста сектора інспекційних перевірок відділу банківського нагляду Управління Національного банку України в Дніпропетровській області згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників, тому що на момент попередження позивача про звільнення, її освіта не відповідала кваліфікаційним вимогам Кваліфікаційних характеристик професій працівників Національного банку України, в порівнянні з іншими працівниками ліквідованого відділу банківського нагляду Управління, а тому дії Національного банку України є правомірними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 14.05.2002 р. працювала у відповідача на різних посадах.

20.04.2015 р., відповідно до наказу Управління Національного банку України в Дніпропетровській області № 282-п від 17.04.2015р., ОСОБА_2 була звільнена з посади провідного економіста сектора інспекційних перевірок відділу банківського нагляду згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників.

На момент попередження ОСОБА_2 про звільнення, так само як і під час звільнення в Управлінні були відсутні вакантні посади, які позивач міг би обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Підрозділ в якому працювала позивач було ліквідовано повністю, тому займати посади у системі Національного банку України остання могла тільки відповідно до вимог Закону України "Про державну службу", а тому ОСОБА_2 було звільнено без пропонування переведення на іншу вакантну посаду.

Крім того, освіта позивача не відповідала кваліфікаційним вимогам Кваліфікаційних характеристик професій працівників Національного банку України, в порівнянні з працівниками ліквідованого відділу банківського нагляду Управління.

Враховуючи приписи законодавства України про державну службу, позивач могла бути переведена відповідачем на посаду провідного економіста в центральний апарат НБУ або за конкурсом, або з кадрового резерву (в якому вона не перебувала).

ОСОБА_2 відповідно до вимог Положення про кадровий резерв не могла бути зарахована до кадрового резерву, оскільки її освіта не відповідала вимогам до займаної посади, передбаченим в Кваліфікаційних характеристиках професій працівників Національного банку України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 22 квітня 1998 року № 158, а також в зв'язку з тим, що на момент попередження про звільнення, їй було більш ніш 50 років (дата народження 21.03.1962 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 була правомірно звільнена з посади провідного економіста сектора інспекційних перевірок відділу банківського нагляду Управління Національного банку України в Дніпропетровській області згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно трудової книжки та наказу Управління Національного банку України в Дніпропетровській області № 92-п від 14.05.2002 р., позивача ОСОБА_2 прийнято на роботу у відділ перевезення цінностей та організації інкасації на посаду провідного економіста сектора перевезення цінностей та інкасації.

01.07.2004 р. ОСОБА_2 переведена на рівнозначну посаду провідного економіста сектора аналізу діяльності банків та контролю нормативів відділу банківського нагляду.

05.08.2004 р. у зв'язку зі зміною структури управління, позивач переведена на посаду провідного економіста сектора інспекційних перевірок відділу банківського нагляду (т.1 а.с.21-24).

15 січня 2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 14 "Про удосконалення структури та затвердження граничної чисельності працівників територіальних управлінь Національного банку України" (далі - Постанова №14), якою було затверджено структуру Управління Національного банку України в Дніпропетровській області (пункт 1); граничну чисельність працівників Управління Національного банку України в Дніпропетровській області з 01.02.2015 року (пункт 8) на рівні 212 осіб (т.1 а.с.108-115).

Відповідно до пункту 10 Постанови № 14, керівників територіальних управлінь зобов'язано видати наказ про скорочення штату та чисельності працівників територіальних управлінь Національного банку України і попередити їх про звільнення.

Новою структурою управління передбачено наявність в ній лише шістьох відділів, а саме: відділ організації бухгалтерського обліку, відділ банківської безпеки, відділ готівкового обігу і касових операцій, відділ діловодства, відділ перевезення цінностей та організації інкасації та відділ господарського забезпечення.

Відповідно до нової структури Управління Національного банку України в Дніпропетровській області (далі - Управління), нею не передбачено наявність наступних відділів банківського нагляду, валютного контролю та ліцензування, економічної роботи та грошово-кредитних відносин (т.1 а.с.108-115).

Штатним розписом Управління НБУ в Дніпропетровській області на 2015 рік станом на 15.01.2015 року затверджено граничну чисельність працівників Управління НБУ в Дніпропетровській області - 212 осіб (т.1 а.с.259-261).

12.02.2015 року Управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області позивача було попереджено про вивільнення за п.1 ст.40 КЗпП України без пропонування переведення на іншу вакантну посаду (т.1 а.с.9).

Наказом Управління Національного банку України в Дніпропетровській області №282-п від 17.04.2015р., ОСОБА_2 була звільнена з посади провідного економіста сектора інспекційних перевірок відділу банківського нагляду з 20 квітня 2015 року у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення зазначено попередження про вивільнення від 11.02.2015 року, постанова Правління Національного банку України від 15.01.2015 року № 14, наказ по управлінню від 21.01.2015 року № 12-п «Про скорочення чисельності працівників Управління» (т.1 а.с.8).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частинами 1 і 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини 1 статті 40, частин 1 і 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України колегія суддів дійшла висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Під час розгляду справи колегією суддів встановлено що після реорганізації Управління НБУ в Дніпропетровській області його чисельність фактично збільшилась на 33 посади і це підтверджується штатним розписом Управління НБУ в Дніпропетровській області на 2015 рік станом на 01.08.2015 року, яким затверджено граничну чисельність працівників Управління НБУ в Дніпропетровській області - 245 осіб (т.1 а.с.262-266).

Позивачу не були запропоновані всі наявні вакантні посади, що не відповідає вимогам вищевказаних правових норм і правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у відповідній постанові його пленуму і судових рішеннях (постанова Верховного суду України від 19 травня 2015 року справа № 21-107а15).

Крім того, частиною 2 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Встановлена законодавством можливість реорганізації державної установи (організації) не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників реорганізованої установи. Це зобов'язання НБУ не виконала, що є порушенням трудових гарантій позивача, як працівника.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права викладена у постанові Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року (справа № 21-237а11).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що НБУ, як роботодавець позивача, повинен був вчинити усі необхідні і можливі дії спрямовані на дотримання вимог законодавства стосовно порядку звільнення з роботи, а також захисту трудових прав і гарантій свого працівника перед звільненням.

Разом з тим, відповідач порушив вимоги законодавства, яке регулює спірні правовідносини, звільнивши позивача з роботи на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, тоді як скорочення штату фактично не відбулося, при цьому не запропонував останньому всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації і не виконав свого зобов'язання по працевлаштуванню працівників ліквідованого структурного підрозділу.

Вказане відповідає висновку Верховного Суду України, висловленого у його постанові від 19 травня 2015 року (справа № 21-107а15).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про поновлення її на посаді провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області з 20.04.2015 р. є законними та обґрунтованими.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8133 грн. 25 коп. (з послідуючим коректуванням на дату винесення рішення суду) колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню, колегія суддів враховує вимоги абз.3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, згідно якого у всіх інших випадках збереження середні заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинної заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавство календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, враховуючи вимоги, закріплені в ст. 235 КЗпП України, колегія суддів вважає, що середня заробітна плата за час вимушеного прогулу повинна бути стягнута за період з 20 квітня 2015 року по 04 квітня 2016 року, виходячи з наступного.

Згідно довідки Управління НБУ в Дніпропетровській області від 21.09.2015року №14-221/5518 середня заробітна плата позивача за лютий-березень 2015 року згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року склала 5990,51 грн., середньоденна заробітна плата - 292,22 грн. (т.2 а.с.123).

Таким чином за період з 20.04.2015 року по 04.04.2016 року встановлено 242 робочих дні х 292,22грн. (середньоденна заробітна плата) = 70717 грн. 24 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Національного банку України моральну компенсацію у розмірі 100 (ста) окладів державного службовця відповідно до посадового окладу, який вона отримувала на момент звільнення, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноважени; ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Враховуючи прийняття відповідачем незаконного рішення про звільнення позивача, колегія суддів вважає, що діями відповідача порушено законні права позивача на працю, передбачені Конституцією України, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, враховуючи те, що позивач залишилася безробітною і ці обставини вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, утримувати матеріально себе та свою сім'ю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що моральна шкода в розмірі 6000 грн. буде справедливою та обґрунтованою.

Щодо вимог позивача допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі і стягнення заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.7 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За приписами пунктів 2 та 3 ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду у відносинах публічної служби про присудження виплати заробітної плати - у межах суми стягнення за один місяць, про поновлення на посаді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанову суду необхідно допустити до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області та присудженні виплати ОСОБА_2 заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 5990 грн. 51 коп.

Щодо доводів позивача про те, що остаточне рішення за її позовом прийнято колегією суддів, в якій двоє з трьох суддів змінено з порушенням КАС України, колегія суддів вважає безпідставними з наступних підстав.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу цієї судової справи між суддями, головуючим суддею визначено ОСОБА_5 (т.1 а.с.1).

Згідно розпорядження Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2015 року № 425д «Щодо внесення змін до складу колегії суддів за допомогою автоматизованої системи документообігу» відповідно до п.2.3.23 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено колегіальний склад суду по справі за допомогою автоматизованої системи документообігу в складі: ОСОБА_5, Коренева А.О., Озерянської С.І. (т.2 а.с.12).

Відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015 року № 25) (далі - Положення) винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи.

Відповідно до п.2.3.52 Положення повторний автоматизований розподіл судових справ у визначених законодавством випадках (помилково визначена спеціалізація, неправильне налаштування табеля робочих днів суддів, відвід, самовідвід судді, недопустимість повторної участі судді в розгляді судової справи, у тому числі повторної участі судді в кримінальному провадженні, якщо він брав участь в цьому ж провадженні під час досудового розслідування, відсутність допуску або дозволу до роботи з документами, що містять інформацію з обмеженим доступом, припинення повноважень (закінчення п'ятирічного строку призначення судді вперше, досягнення 65-річного віку тощо)) здійснюється за письмовим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов'язки) згідно з додатком 7 до цього Положення, електронний примірник якого вноситься до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня, що настає після його підписання.

Згідно розпорядження Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2015 року № 787д «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи» у зв'язку з закінченням повноважень судді ОСОБА_5 відповідно до п.2.3.50 та п.2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу призначено повторний автоматичний розподіл цієї справи (т.3 а.с.163).

Згідно розпорядження Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2016 року № 1д «Щодо внесення змін до складу колегії суддів за допомогою автоматизованої системи документообігу» відповідно до п.2.3.12 та п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду внесено зміни до колегії суддів за допомогою автоматизованої системи документообігу в складі: Юрков Е.О., Кононенко О.В., Озерянської С.І. (т.3 а.с.166).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зміна колегії суддів по даній справі неодноразово відбувалася відповідно до приписів ст.15-1 КАС України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015 року № 25).

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 195, 195-1, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 р. у справі №804/7487/15 за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної компенсації - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Національного банку України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної компенсації - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 на посаді провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області з 20.04.2015 р.

Стягнути з Управління Національного банку України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20.04.2015 р. по 04.04.2016 р. в розмірі 70 717 грн. 24 коп. та моральну компенсацію в розмірі 6000 грн., всього 76 717 грн. 24 коп.

Допустити до негайного виконання постанову суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді провідного економіста в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області.

Допустити до негайного виконання постанову суду про присудження виплати ОСОБА_2 заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 5990 грн. 51 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 04 квітня 2016 року, в повному обсязі простанова складена 08 квітня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді В.А.Шальєва

Н.А.Олефіренко