Справа № 807/1137/15
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 807/1137/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивача: Брунцвик Л.В. (довіреність від 12.01.2016 року)

відповідача 1: Пензов С.В. (довіреність від 28.09.2015 року № 07-70-03-1-10-35/6010)

відповідача 2: Тягур І.І. (довіреність від 12.01.2016 року № 12-28/3)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МП Груп 2000" до Закарпатської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про стягнення надмірно сплачених сум податку на додану вартість та ввізного мита, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 05 квітня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 08 квітня 2016 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МП Груп 2000" (далі - позивач, ТОВ "МП Груп 2000") звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі - відповідач, Закарпатська митниця ДФС), яким просить стягнути з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 15149,10 грн. та мита у розмірі 6885,97 грн.

Ухвалою суду від 15 березня 2016 р. (протокольно, журнал судового засідання від 1.03.2016 р.), залучено в якості відповідача 2 - Головне управління Державної казначейської служби в Закарпатській області (далі - відповідач - 2, ГУ ДКС в Закарпатській області).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на підставі рішення Чопської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів № 305000003/2012/200201/2 від 14.06.2012 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305080000/2/00230 від 14.06.2012 р. позивач подав до митного органу для митного оформлення товару ВМД № 305080000/2012/010311 від 15.06.2012 р., у якій зазначило скореговану митну вартість товару (за 6 - резервним методом визначення митної вартості). В подальшому, беручи за основу дане рішення митного органу, з метою запобігання збитків, внаслідок затримки поставки товару, в результаті чергової відмови в митному оформленні, позивач подав до митного органу вантажно-митні декларації для митного оформлення ідентичного товару, визначивши митну вартість товару за 6-м резервним методом. За результатами судового розгляду визнано протиправним та скасовано рішення Чопської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів № 305080000/2/00230 від 14.06.2012 р. визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних через митний кордон України Чопської митниці № 305080000/2/00230 від 14.06.2012 р., відтак позивач вважає, що надмірно сплачені платежі по податку на додану вартість та мита підлягають поверненню. Відтак, звернувся до відповідача 1 із заявою про повернення надміру сплачених митних платежів, але митний орган, на думку позивача, неправомірно і безпідставно відмовив йому в поверненні коштів.

05 квітня 2015 року представником позивача надана заява про зміну (уточнення) позовних вимог, згідно якої просить: 1) визнати митні платежі, сплачені позивачем на рахунок митного органу згідно вантажно-митних декларацій, а саме: ВМД № 305080000/2012/011000 від 23.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/011182 від 27.06.2012 р. ; ВМД № 305080000/2012/011325 від 30.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012094 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012095 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012588 від 19.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/013142 від 27.07.2012 р. в загальній сумі 22 035, 07 грн., з яких податок на додану вартість - 15149,10 грн. та мито - 6885,97 грн., такими, що надміру сплачені: 2) зобов'язати Закарпатську митницю Державної фіскальної служби України підготувати та направити для виконання висновок про повернення надмірно/помилково сплачених митних платежів на користь позивача в сумі 22 035, 07 грн., з яких податок на додану вартість - 15149,10 грн. та мито - 6885,97 грн. (ухвалою суду від 5 квітня 2016 року (протокольно, журнал судового засідання від 05.04.2016 року) відмовлено у прийнятті заяви, в зв'язку з невідповідністю положенням ст.. 137 КАС України (заяву про зміну предмету позову подано після початку розгляду справи по суті).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просить його задовольнити в повному обсязі з мотивів, що викладені у позовній заяві.

Відповідач - 1 надав суду заперечення проти позову (лист Закарпатської митниці ДФС від 14.07.2015 р. № 07-70-03-10-10-35/4822), згідно якого позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що вимоги щодо повернення надмірно сплачених митних платежів задоволенню не підлягають у зв'язку із наявністю у позивача податкового боргу. Вказав, що відсутній причинно-наслідковий зв'язок між рішенням митного органу № 305000003/2012/200201/2 від 14.06.2012 р. про коригування митної вартості, карткою відмови № 305090000/2/00230 та сплатою митних платежів за зазначеними у позовній заяві митними деклараціями. Митну вартість по вказаним деклараціям декларант задекларував самостійно. Рішень, щодо визначення митної вартості відповідачем по відношенню до товару, митне оформлення яких здійснювалось за вказаними митними деклараціями митним органом не виносилось. Відтак, відсутні підстави для повернення сплачених податків.

Відповідач - 2 надав суду заперечення проти позову (лист від 04.02.2016 р. № 01.3-12-1/429-1495), згідно якого позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що на контролюючі органи, якими є митні органи, покладено обов'язок надати висновок органу Державної казначейської служби України для здійснення повернення надміру сплаченого податку на додану вартість, а на органи Державної казначейської служби України покладено обов'язок у разі одержання від контролюючого органу висновку здійснити таке повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків. Оскільки, ГУ ДКС в Закарпатській області висновків від митного органу не отримувало, і жодні правовідносини між позивачем і ГУ ДКС в Закарпатській області не виникали, то відсутнє порушення прав та законних інтересів позивача з боку ГУ ДКС в Закарпатській області.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного:

14 червня 2012 р. Чопською митницею ДМСУ було прийнято рішення № 30500000/2012/200201/2 про коригування заявленої митної вартості товарів та картку відмови у митному оформленні товару № 305080000/2/00230.

На підставі рішення Чопської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів № 305000003/2012/200201/2 від 14.06.2012 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305080000/2/00230 від 14.06.2012 р. позивач подав до митного органу для митного оформлення товару ВМД № 305080000/2012/010311 від 15.06.2012 р., у якій зазначив скореговану митну вартість товару (за 6 - резервним методом визначення митної вартості. виходячи з ціни 1,34 євро за 1шт. цегли) та сплатило до державного бюджету податку на додану вартість та мита на загальну суму 3195,55 грн.

З метою митного оформлення наступних партій також товару, позивач беручи за основу Рішення про коригування митної вартості від 14.06.2012 р. подав до митного органу вантажно-митні декларації, а саме: ВМД № 305080000/2012/011000 від 23.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/011182 від 27.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/011325 від 30.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012094 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012095 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012588 від 19.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/013142 від 27.07.2012 р. для митного оформлення товару, визначив митну вартість відповідно до ціни скоригованої у Рішенні від 14.06.2012 р.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.07.2012 р. по справі № 2а-0770/2164/12 відмовлено у задоволенні позову ТОВ "МП Груп 2000" про визнання протиправними і скасування рішення Чопської митниці про коригування заявленої вартості товарів № 305000003/2012/200201/2 від 14.06.12 р. та картки відмови у митному оформленні товару № 305080000/2/00230 та повернення надмірно сплачених сум.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 р. постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.07.2012 р. скасовано та прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано рішення Чопської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів № 305000003/2012/200201/2 від 14.06.2012 р. та визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Чопської митниці № 305080000/2/00230 від 14.06.2012 р., в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 23.04.2015 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 р. залишено без змін.

На підставі вказаного рішення суду позивач звернувся до Закарпатської митниці ДФС із заявою від 28.05.2015 р. з проханням повернути надміру сплачені кошти, внесені ним на рахунок митного органу, в розмірі 22 035,07 грн.. з яких податок на додану вартість - 15149,10 грн. та мито - 6885,97 грн., за подачу митних декларацій: ВМД № 305080000/2012/011000 від 23.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/011182 від 27.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/011325 від 30.06.2012 р.;ВМД № /2012/012094 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012095 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012588 від 19.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/013142 від 27.07.2012 р.

Листом від 05.06.2015 р. № 07-70-03-2-25-39/4276 Закарпатська митниця ДФС відмовила позивачу у поверненні надміру сплачених коштів, посилаючись на те, що відсутній причинно-наслідковий зв'язкою між рішенням митного органу № 30500000/2012/200201/2 від 14.06.2012 р. про коригування митної вартості, карткою відмови № 305090000/2/00230 та сплатою позивачем митних платежів за зазначеними ним у заяві митними деклараціями. Митну вартість по вказаним деклараціям декларант задекларував самостійно. Крім того, вказаним листом позивачу запропоновано надати довідку з відповідної ДПІ за місцем реєстрації про відсутність податкового боргу.

Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 15149,10 грн. та мита у розмірі 6885,97 грн. як таких, що є надміру сплаченими.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.4 Митного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК України) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення зокрема вносяться митна вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до ст. 49 МК України Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем не приймалося рішення про визначення митної вартості товару по ВМД № 305080000/2012/011000 від 23.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/011182 від 27.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/011325 від 30.06.2012 р.; ВМД № /2012/012094 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012095 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012588 від 19.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/013142 від 27.07.2012 р.

Позивачем самостійно застосований метод визначення митної вартості товарів та самостійно визначена у наданих до митного органу ВМД митна вартість товарів.

Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими немає.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 25.11.2014 року по справі № 21-338а-14.

Крім того, суд зазначає, що порядок повернення помилково та/або надміру сплачених суми грошового зобов'язання визначено положеннями Податкового Кодексу України, Митного кодексу України та Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року N618 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п. 43.2 ст. 43 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

При цьому законодавство узагальнює поняття податкового боргу, тобто, не має значення з якого саме податку за підприємством повинен рахуватися податковий борг, у разі його запиту на повернення помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання, чи по тому на який сплачено помилково та/або надміру грошові зобов'язання, чи по іншому, платником якого є суб'єкт господарської діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 301 МК України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 1 Розділу IIІ Порядку, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п.п. 2,3 Розділу IІI Порядку).

Відповідно до п. 11 Розділу IIІ Порядку за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що повернення надміру або помилково сплачених платником податків коштів з Державного бюджету можливе за наявності певних умов. Зокрема, перешкодою для здійснення повернення платнику податку коштів з бюджету є наявність у такого платника податку податкового боргу.

Судом встановлено та підтверджено роздруківкою картки особового-рахунку позивача, що станом на 04.04.2016 р. за позивачем рахується податковий борг по податках та зборах у загальному розмірі 102 455, 73 грн.

Враховуючи наявність у позивача податкового боргу, суд вважає, що відмова Закарпатської митниці ДФС в поверненні податку на додану вартість та мита повністю відповідає вимогам ст.43 Податкового кодексу України.

Оскільки відповідачем - 1 за результатами розгляду заяви позивача встановлено відсутність підстав для повернення коштів, то й обов'язку складання такого висновку у відповідача -2 не виникало. Відтак, позовні вимоги щодо визнання митних платежів, сплачених позивачем на рахунок митного органу, згідно ВМД № 305080000/2012/011000 від 23.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/011182 від 27.06.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/011325 від 30.06.2012 р.; ВМД № /2012/012094 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012095 від 11.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/012588 від 19.07.2012 р.; ВМД № 305080000/2012/013142 від 27.07.2012 р. такими , що надміру сплачені та щодо зобов'язання відповідача-2 підготувати та направити для виконання Висновку про повернення надмірно/помилково сплачених митних платежів на користь позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача та відповідачами доведено правомірність дій щодо відмови у поверненні сплаченого ПДВ у розмірі 15149,10 грн. та мита у розмірі 6885,97 грн. як таких, що є надміру сплаченими, вимоги позову не відповідають положенням законодавства, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат відповідача, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 52, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МП Груп 2000" до Закарпатської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про стягнення надмірно сплачених сум податку на додану вартість та ввізного мита - відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті