Справа № 822/315/16
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/315/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіШевчука О.П.
при секретаріГнидюк І.А.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного малого підприємства "Лідер" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 16.10.2015 року №/1100 та №/1101, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале підприємство "Лідер" (далі - ПМП "Лідер", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області (далі - ДПІ у м. Хмельницькому) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 16.10.2015 року №/1100 та №/1101.

Позивач вважає, що вказані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, так як висновки відповідача в акті перевірки №3470/22-02/14148019 від 21.09.2015 року суперечать положенням Податкового кодексу України (далі - ПК України, Кодекс). ПМП "Лідер" вважає, що ним правомірно сформовані витрати та податковий кредит по податку на додану вартість (далі - ПДВ) по господарських операціях щодо придбання товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) та послуг у товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "АККО" та приватного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Домобудівний комбінат". Реальність здійснення господарських операції із вказаними контрагентами підтверджується необхідними первинними бухгалтерськими документами, які надавались позивачем відповідачу під час проведення перевірки та під час процедури адміністративного оскарження вказаних рішень відповідача. Крім того, позивач зазначив, що ПМП "Лідер" у листопаді 2012 року, було помилково включено та завищено податкові зобов`язання по сплаті ПДВ в сумі 100817,00 грн., а згодом подано уточнюючу декларацію, щодо його виключення по причині його включення в попередньому звітньому періоді.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечили, вважають позовні вимоги необґрунтованими, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення законними, оскільки факт порушення позивачем вимог ПК України, встановлений під час перевірки позивача та зафіксований в акті перевірки №3470/22-02/14148019 від 21.09.2015 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд дійшов наступних висновків.

Позивач - ПМП "Лідер", ідентифікаційний код 14148019, зареєстроване виконавчим комітетом Хмельницької міської ради 11.08.1995 року, взяте на податковий облік в органах державної податкової служби 28.12.1991 року за №1121 та зареєстроване платником ПДВ згідно свідоцтва від 17.06.2005 року №31835299, індивідуальний податковий номер платника ПДВ - 51.

Відповідачем на підставі направлень №№000409, 000410 від 25.08.2015 року, у період з 25.08.2015 року по 14.09.2015 року проведена документальна планова виїзна перевірка ПМП "Лідер" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року. За результатами перевірки відповідачем складений акт №3470/22-02/14148019 від 21.09.2015 року.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем 16.10.2015 року прийняті податкові повідомлення-рішення: форми "Р" №/1101, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 53793,00 грн., в тому числі: 43034,00 грн. - за основним платежем та 10759,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), форми "Р" №/1100, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ в розмірі 199409,00 грн., в тому числі: 159527,00 грн., - за основним платежем та 39882,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку встановленому ст.56 ПК України. За наслідками розгляду скарг вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

Податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/1101, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 53793,00 грн., в тому числі: 43034,00 грн. - за основним платежем та 10759,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) базується на висновку відповідача вказаного в акті перевірки №3470/22-02/14148019 від 21.09.2015 року що на порушення вимог, п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, ПК України ПМП "Лідер" занижено податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 43034,00 грн. за рахунок безпідставного завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування всього в сумі 226496,00 грн., в тому числі: за 2013 рік: на суму 143670,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ "АККО", на суму 82826,00 грн. по взаємовідносинах з ПАТ "Домобудівний комбінат", в результаті віднесення до складу витрат вартості ТМЦ та робіт, які фактично не здійснювались та не мали на меті подальшого використання у власній господарській діяльності.

Суд встановив, що позивач відніс до витрат, що враховуються при визначені об'єкту оподаткування (собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за 2013 ріку вартість товару в загальній сумі 143670,00 грн., по господарській операції щодо придбання позивачем у ТОВ "АККО" вікон "Rehau".

На підтвердження здійснення господарської операції між ПМП "Лідер" та ТОВ "АККО", ідентифікаційний код 35642862, позивачем надані суду: договір поставки світло-прозорих конструкцій №1812-001 від 18.02.2013 року, видаткові та податкові накладні, виписки з банківських рахунків позивача на підтвердження перерахування коштів вказаному постачальнику, витяги із оборотно-сальдової відомості по рахунку: 205 (оборот по дебету) та по рахунку 631 (оборот по кредиту) накладні: №к1902-002 від 19.10.2013 року, №к2205-006 від 22.05.2013 року, №к1405-003 від 14.05.2013 року, та акти приймання-передачі на них.

На підтвердження використання придбаних вікон у ТОВ "АККО" позивачем надано суду картки рахунку 205, акти списання : №СпТ-310569 від 28.02.2013 року, №СпТ-310580 від 31.03.2013 року, №СпЕ-310581 від 31.05.2013 року.

Суд не погоджується з висновками відповідача, викладеними в акті перевірки №3470/22-02/14148019 від 21.09.2015 року про відсутність поставки вказаного товару в зв'язку з тим, що до перевірки не було надано документи на підтвердження транспортування товару та документи, які підтверджують якість товару з огляду на таке.

Спільний наказ Мінтранспорту України, Мінстату України "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" від 29.12.1995 року №488/346 (зі змінами та доповненнями), серед яких, в т.ч. є товарно-транспортні накладні (далі - ТТН), і на який посилається відповідач в акті перевірки - втратив чинність

Крім того, Листом від 19.09.2013 року №11569/6/99-99-22-01-03-15/1128 "Щодо питань застосування реєстраторів розрахункових операцій, перевезень вантажів автомобільним транспортом, права на податковий кредит", Міністерство доходів і зборів України роз'яснило, що ТТН є транспортною документацією, що не впливає на факт придбання товару.

Тому, за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару та його використання у власній господарській діяльності, відсутність ТТН, або неправильне її оформлення не може бути підставою для невизнання витрат із придбання ТМЦ.

Також, сертифікат якості, паспорт продукції тощо, не відносяться до первинних документів та не фіксують факт здійснення господарської операції; не використовуються у бухгалтерському і податковому обліку, а тому їх наявність чи відсутність не може впливати на результат такого обліку.

Суд також встановив, що до витрат, що враховуються при визначені об'єкту оподаткування (собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) в 2013 році позивач відніс вартість придбання будівельних робіт у ПАТ "Домобудівний комбінат" на суму 82826,00 грн.

На підтвердження здійснення господарської операції між ПМП "Лідер" та ПАТ "Домобудівний комбінат" під час здійснення перевірки та судового розгляду надано трьохсторонній договір №1 від 14.04.2011 року, укладений між ПМП "Лідер", ВАТ "Домобудівний комбінат" (правонаступником якого є ПАТ "Домобудівний комбінат") та ПАТ "Укрсоцбанк", згідно якого до ПМП "Лідер" перейшли належні права та обов'язки ВАТ "Домобудівний комбінат" про організацію спорудження 9-ти поверхового 135-ти квартирного житлового будинку по вул. Козацька 48/1 у м. Хмельницькому. Після підписання вищевказаного договору всі права ВАТ "Домобудівний комбінат", а також обов'язки стосовно господарських відносин з супідрядниками/підрядниками по будівництву вказаного об'єкту були передані ПМП "Лідер".

Даний об'єкт було розділено на дві черги здачі будинку в експлуатацію, про що свідчать декларації про готовність об'єкта в експлуатацію, зареєстровані від 13.02.2014 року під №ХМ62 (І черга) та від 28.07.2015 року під №ХМ 70 (II черга), оскільки будівництво II черги розпочиналось пізніше, забивні залізобетонні палі які були замовленні ще ВАТ "Домобудівний комбінат" від приватного підприємства (далі - ПП) "Фундаментспецбуд", були оплачені ПМП "Лідер" на рахунок ВАТ "Домобудівний комбінат" за незавершене будівництво, до передачі позивачу своїх прав замовника, які визначені вищевказаним договором і включені позивачем до витрат у тому періоді коли вони використовувались безпосередньо для будівництва житлового будинку, що підтверджується банківською випискою.

До незавершеного будівельного виробництва належать незавершені та не прийняті замовником об'єкти (будівельно-монтажні роботи), що є об'єктами обліку, зокрема за незавершеним будівельним контрактом. У складі незавершеного виробництва підрядник відображає витрати, пов'язані із виконанням робіт, які ще не визнано доходом.

Посилання в акті перевірки №3470/22-02/14148019 від 21.09.2015 року на неналежне оформлення господарських відносин між ВАТ "Домобудівний комбінат" та ПП "Фундаментспецбуд", не є підставою для донарахування додаткових податків для ПМП "Лідер", оскільки питання відносин між вище вказаними контрагентами, не є предметом перевірки ПМП "Лідер", а останній не зобов'язаний вести контроль за веденням бухгалтерського та податкового обліку своїх контрагентів, а також точності і правильності оформлення їх господарських відносин.

Факт наявності взаємовідносин позивача та ПАТ "Домобудівний комбінат" також підтверджується актами виконаних робіт на незавершене будівництво форми КБ-2в та КБ-3, податковими накладними, виписками по рахунках 23, 631, 903, видатковою накладною №РН-031 від 19.08.2013 року, та іншими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно п.138.1., п.138.2, п.138.8 ст.138 Кодексу, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Досліджуючи правомірність формування позивачем витрат, що враховуються при визначені об'єкту оподаткування по господарським операціям з придбання ТМЦ та робіт у ТОВ "АККО" та ПАТ "Домобудівний комбінат", суд вважає, що позивачем надано належні докази на підтвердження реального характеру відносин позивача з вказаним контрагентами, використання придбаних матеріальних цінностей та робіт у власній господарській діяльності, а тому, твердження про те, що ПМП "Лідер" було завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування, за рахунок безпідставного віднесення до складу собівартості придбаних та реалізованих товарів, витрат що фактично не здійснювались, та не мали на меті подальшого використання у власній господарській діяльності є безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/1101, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 53793,00 грн., в тому числі: 43034,00 грн. - за основним платежем та 10759,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) є протиправним та підлягає скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/1100, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ в розмірі 199409,00 грн., в тому числі: 159527,00 грн., - за основним платежем та 39882,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), базується на викладених в акті перевірки №3470/22-02/14148019 від 21.09.2015 року висновках про порушення позивачем вимог п.п.187.1, 187.6 ст.187, п.п.198.1, 198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 159527,00 грн., в тому числі: за листопад 2012 року на суму 100817,00 грн. (за рахунок невірного уточненого розрахунку) за лютий 2013 року на суму 5810,00 грн., за березень 2013 року на суму 6733,00 грн., за квітень 2013 року на суму 5024,00 грн., за травень 2013 року на суму 11167,00 грн., за липень 2013 року на суму 1302,00 грн., за серпень 2013 року на суму 28597,00 грн., за листопад 2014 року на суму 77,00 грн. (за рахунок помилки при складанні декларації за листопад 2014 року).

Суд встановив, що позивач включив до податкового кредиту відповідних звітних періодів ПДВ на загальну суму 57331,00 грн., на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "АККО", ПП "Моноліт Буд" та ПАТ "Домобудівний комбінат". Формування податкового кредиту з ПДВ підтверджується також податковими деклараціями з ПДВ та реєстрами отриманих податкових накладних за лютий-травень 2013 року та серпень 2013 року.

За п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.14.1.181 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За вимогами п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.10 ст.201 Кодексу передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, право на включення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту виникає у платника податку за умови встановлення тієї обставини, що вартість придбаних товарів (робіт, послуг) підлягає віднесенню до складу валових витрат виробництва (обігу) за наявності податкової накладної, яка засвідчує факт поставки товару або надання послуги.

В той же час наявність у покупця податкової накладної не є безумовною підставою для віднесення таких сум ПДВ до податкового кредиту у разі, якщо наведені у таких документах відомості не відповідають дійсності внаслідок операцій які не мали реального виконання.

Суд встановив, що позивачем правомірно відповідно до вимог ПК України віднесено до витрат, за 2013 рік в сумі 143670,00 грн. та 82826,00 грн., які враховуються при визначені об'єкта оподаткування, вартість придбання у ТМЦ та робіт у ТОВ "АККО" та ПАТ "Домобудівний комбінат", а тому мав право на включення вказаних ним суми ПДВ до податкового кредиту, оскільки зазначені позивачем відомості щодо придбання вікон та будівельних робіт у вказаних контрагентів відповідають дійсності та підтвердженні первинними бухгалтерськими документами.

Тому, висновки відповідача щодо безпідставного включення до податкового кредиту податку на додану вартість за вказаними операціями суд вважає не обґрунтованими.

Суд також встановив, що ПМП "Лідер" у листопаді 2012 року, помилково завищено податкові зобов'язання по сплаті ПДВ, в сумі 100817,00 грн. та подано уточнюючі розрахунки від 28.12.2012 року № та від 07.02.2013 року №, щодо виключення вказаної суми, в зв'язку з тим, що зазначені зобов'язання були включені в попередньому звітному періоді, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом перевірки від 03.12.2012 року №6757/22-6/14148019, на підставі якого були винесені податкові повідомлення-рішення, які в подальшому були скасовані постановою Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №822/3541/13-а від 24.12.2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/13102/14 від 04.03.2015 року.

Водночас, при перевірці реєстрів виданих податкових накладних за липень 2013 року, основної та уточнюючої податкової декларації з ПДВ за липень 2013 року, а також розшифровок ПЗ та ПК в розрізі контрагентів судом встановлено, що позивачем до складу податкового зобов'язання не включено ПДВ у сумі 1302,00 грн. з контрагентом ПП "Моноліт Буд".

Крім того, позивачем не заперечується факт заниження податкового зобов'язання з ПДВ на суму 77,00 грн., яке виникло внаслідок помилки при складанні податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року.

Відповідно до п.123.1. ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

На підставі п.123. ст.123 ПК України відповідачем за заниження позивачем ПДВ в сумі 1379,00 грн., правомірно застосовано до ПМП"Лідер" штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 345,00 грн., що становить 25 % суми визначеного податкового зобов'язання з ПДВ.

Таким чином, враховуючи вказане вище суд вважає, що податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/1100 є протиправним в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на суму в розмірі 197685 (сто дев'яносто сім тисяч шістсот вісімдесят п'ять) грн. 00 коп., в тому числі: 158148 (сто п'ятдесят вісім тисяч сто сорок вісім) грн. 00 коп. - за основним платежем та 39537 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот тридцять сім) грн. 00 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПМП "Лідер" необхідно задовольнити частково.

Частина 1 ст.94 КАС України передбачає, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог (ч.3 ст.94 КАС України).

Суд встановив, що за подання позовної заяви до суду, позивач сплатив судовий збір на загальну суму 3798,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3151 від 24.02.2016 року . В зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у м. Хмельницькому підлягає 3772,17 грн.

Керуючись ст.ст.11, 71, 72, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного малого підприємства "Лідер" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № /1100, в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 197685 (сто дев'яносто сім тисяч шістсот вісімдесят п'ять) грн. 00 коп., в тому числі: 158148 (сто п'ятдесят вісім тисяч сто сорок вісім) грн. 00 коп. - за основним платежем та 39537 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот тридцять сім) грн. 00 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/1101 щодо збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток в сумі 53793 (п'ятдесят три тисячі сімсот дев'яносто три) грн. 00 коп., в тому числі: 43034 (сорок три тисячі тридцять чотири) грн. 00 коп. - за основним платежем та 10759 (десять тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 00 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь приватного малого підприємства "Лідер" судові витрати в сумі 3772 грн. (три тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 17 коп. за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 08 квітня 2016 року 12:35.

Суддя/підпис/О.П. Шевчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.П. Шевчук