Справа № 813/7323/14
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2016 р. м. Київ К/800/13705/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС) в якому просив: визнати протиправним та скасувати накази від 25 вересня 2014 року № 2212 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області» в частині застосування до нього дисциплінарного стягнення та від 26 вересня 2014 року № 424 о/с «По особовому складу» в частині звільнення його з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни (далі - спірні накази); зобов'язати відповідача виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що спірні накази відповідача не узгоджується з вимогами закону, порушують його права, а тому просив про задоволення позову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено, визнано протиправними та скасовані спірні накази, зобов'язано ГУ МВС поновити позивача на посаді, а також нарахувати і виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2014 року по 19 лютого 2015 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов апеляційний суд виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем проступку, який може бути підставою для накладення на нього дисциплінарного стягнення і звільнення зі служби в органах внутрішніх справ.

Проте, до такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов в порушення норм матеріального і процесуального права з таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що позивач з 15 серпня 2003 року проходив службу на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого управління ГУ МВС.

На підставі наказу ГУ МВС від 20 серпня 2014 року № 1833 призначено службове розслідування за фактом грубого порушення дисципліни позивачем.

Висновком службового розслідування від 19 вересня 2014 року встановлено, що позивач 20 серпня 2014 року, приблизно о 4 годині 00 хвилин у м. Львові, перебуваючи за кермом службового автомобіля у стані алкогольного і наркотичного сп'яніння здійснив зіткнення з двома іншими автомобілями, внаслідок чого останні, а також службовий автомобіль одержали механічні ушкодження.

Пунктом 2 резолютивної частини цього ж висновку рекомендовано накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляду звільнення з органів внутрішніх справ за грубе порушення дисципліни та статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут).

На підставі зазначеного висновку службового розслідування відповідачем прийнято спірні накази, якими на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ і звільнено останнього зі служби у відповідності до підпункту «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

Одночасно, 20 серпня 2014 року відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так, у відповідності до частини 1 статті 18 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (чинного в період спірних правовідносин, далі - Закон № 565-XII) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут.

За визначенням статей 1, 2 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з приписами частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Також, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За правилами пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ, яке як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (частина 15 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Окрім цього, згідно вимог частин 1, 4, 5, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

На виконання вищевказаної норми наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року за № 541/23073 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.1 цієї Інструкції встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, відповідачем при прийнятті спірних наказів дотримано вищевказані вимоги законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, зокрема, проведено службове розслідування в порядку та у строки встановлені Інструкцією, яким встановлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у грубому порушенні ним службової дисципліни, статті 7 Дисциплінарного статуту, внутрішніх наказів, правил та норм професійної, службової етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Суд першої інстанції, на підставі наявних у справі даних також дійшов правильного висновку, що вчинений позивачем дисциплінарний проступок є несумісним з подальшим проходженням ним служби в органах внутрішніх справ та таким, що допускає накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, передбаченого пунктом 8 статті 12 Дисциплінарного статуту.

При цьому, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача висновків службового розслідування не спростовує, більше того, притягнення чи не притягнення ОСОБА_4. до адміністративної відповідальності не виключає можливість накладення на останнього дисциплінарного стягнення, що узгоджується з вимогами частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що підставою для звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ стало порушення ним дисципліни, тобто вчинення дисциплінарного проступку, встановленого висновком службового розслідування.

За таких обставин, відповідач, видаючи спірні накази, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, про що зазначив і суд першої інстанції, висновки якого ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому у апеляційного суду не було підстав для скасування його постанови.

За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало