Справа № 2-а-1381/2010
Суддя: Вознюк С. М.
Дата ухвалення: 2010-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-а-1381/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіВознюка С.М.,

за участю секретаря Ярмак М.І., Підоріна С.О., представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області, управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок сум основної та додаткової пенсії, виплату щомісячної допомоги на оздоровлення, -

встановив:

26.11.2010року ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, як адміністративного суду, з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль та управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, зобовязання здійснити перерахунок сум основної та додаткової пенсії, а також виплату щомісячної допомоги на оздоровлення.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що управління Пенсійного фонду України здійснювало нарахування основної та додаткової пенсії, що призначена позивачу з червня 2010 року, з порушенням вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II категорії. При цьому на заяву позивача про проведення перерахунку останній отримав відмову у здійсненні такого перерахунку призначеної пенсії.

Також, ОСОБА_2 зазначав, що він отримує щорічну допомогу на оздоровлення згідно вказаного Закону від управління праці та соціального захисту населення, однак в значно меншому розмірі, а в 2010 році взагалі її не отримав.

З цих підстав просив суд задовольнити його позов в повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_2 зявився, позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив, просив позов задовольнити.

В письмових запереченнях представник відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області адміністративний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та розглядати справу у відсутність представника відповідача.

Представник відповідача управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення, що зводились до відсутності правових підстав для виплати щорічної допомоги у більшому розмірі, ніж це визначив Кабінет Міністрів України. Крім того, підтвердив ту обставину, що ОСОБА_2 не отримував в 2010 році такої допомоги взагалі за відсутності коштів на відповідних рахунках управління на ці потреби.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши його доводи, а також пояснення представника відповідача, письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по адміністративному спору, регулюються ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії. У звязку із захворюванням, повязаним з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 20.01.1993 року (а.с. 9). Останній з цього приводу перебуває на обліку управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради та має особовий рахунок №701912 та поточний

рахунок №132268 (а.с.33-42) й є отримувачем щорічної соціальної допомоги на оздоровлення як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС ІІ категорії.

В цій частині судом встановлено, що позивач отримував таку допомогу за 2007-2009 роки в розмірі 100 грн., а в 2010 році її не отримував взагалі, однак управлінням нарахування суми такої допомоги здійснено в

аналогічному розмірі - 100 грн.

Так, зі змісту листа начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету

Бориспільської міської ради від 19.11.2010 року (а.с. 13-15) та письмових заперечень представника відповідача (28- 32), вбачається, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про

компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова щорічна

допомога на оздоровлення за 2005 рік позивачу призначена та виплачена в розмірі 26 грн. 70 коп., як учаснику

ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова щорічна допомога на оздоровлення за 2006-2009 роки призначена та виплачена в розмірі 100 грн. 00 коп., як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Допомога за 2010 рік призначена в розмірі 100 грн. 00 коп., але не виплачена в звязку з відсутністю фінансування. Задовольнити прохання позивача щодо виплати одноразової щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних зарплат за 2005-2010 роки, в управління не має підстав, оскільки розмір останньої визначено постановою Кабінету Міністрів України.

З цього приводу, суд залишив без розгляду частину вимог ОСОБА_2 в частині вимог, що стосуються

періоду до 26.05.2010 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

В іншій частині, оскільки станом на 10.12.2010 року відповідної щорічної допомоги на оздоровлення

управлінням позивачу не виплачено, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_2 задовольнити, оскільки право

останнього на встановлений законом розмір допомоги, який визначено ст. 48 Закону України "Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - порушено шляхом

призначення її в значно меншому розмірі - 100 грн. 00 коп. замість пяти мінімальних розмірів заробітних плат.

З цього приводу, з урахуванням положень ст. 19 Конституції України, зазначених норм Закону, та вимог ст. 9 КАС України, суд приходить до висновку про те, що дії управління праці та соціального захисту населення в частині призначення щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 за 2010 рік в розмірі 100 грн. 00 коп. є неправомірними, а його право в цій частині підлягає поновленню шляхом зобовязання призначити позивачу таку допомогу у відповідності до вимог ст. 48 зазначеного Закону.

Розглядаючи позов ОСОБА_2 в частині вимог заявлених до управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі, то суд виходить з наступних підстав.

ОСОБА_3 не пропущено строк на звернення до суду в частині цих вимог, оскільки останньому

призначено пенсію лише з 01.06.2010 року, а за захистом свого права позивач звернувся до закінчення

шестимісячного строку з моменту призначення додаткової пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок

Чорнобильської катастрофи II категорії.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

оскільки є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС II категорії, що відповідає умовам ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Інвалідності, повязаної з Чорнобильською катастрофою, позивач не має, з цього приводу суду не надано

відповідних доказів. Таким чином на нього не розповсюджується положення ст. 50 зазначеного Закону, однак він має право на отримання додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, розмір якої визначений ст. 51 Закону, і складає для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Зазначене положення даного Закону є чинним, оскільки зміни та нова редакція даної статті, внесені Верховною Радою України на підставі Закону від 28.12.2007 року №107-УІ, визнано неконституційними згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

З копії листа начальника управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі Київської області від

17.11.2010року (а.с. 11) та письмових заперечень представника відповідача вбачається, що управління Пенсійного фонду України нараховує та виплачує ОСОБА_2 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, що є значно нижчими, ніж розміри, встановлені в ст. 51 вказаного Закону. При нарахуванні зазначеного виду пенсії відповідач керується змінами внесеними Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі з заявою про перерахування

йому пенсії за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30% мінімальної

пенсії за віком. Листом начальника управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі від 17.11.2010 року у

задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Разом з тим, згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого

самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що

передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту адміністративний суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріорітетності законів над підзаконними актами, адміністративний суд вважає, що при визначенні розміру пенсій позивача застосуванню підлягають саме ст.ст. 50, 51, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанови Кабінету Міністрів України, та не конституційні положення законодавства України, про занижені розміри пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету України, що істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Крім того, адміністративний суд вважає, що надання Кабінету Міністрів України права на встановлення порядку обчислення пенсій по інвалідності та щомісячних додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених наведеним вище Законом.

Крім того, зі змісту ст.ст. 50, 51, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи випливає, що під час визначення розміру пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Тому суддя не бере до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії не може вважатись підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання надбавки до пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено в ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також, застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до Закону від 09.07.2003 року №1058-УІ, проти чого також заперечує відповідач, не суперечить змісту ч.З ст. 28 цього ж Закону, оскільки інших розмірів мінімальної пенсії за віком законодавством України не передбачено. Застосування ж розміру прожиткового мінімуму для призначення грошових та соціальних допомог (пільг та гарантій) спеціально обумовлюється законодавством. В даному випадку таких обмежень судом не встановлено. Суд також вважає за доцільне застосувати, в даному випадку, аналогію закону відповідно до ч. 7 ст.9 КАС України, оскільки суд повинен застосувати закон, що регулює подібні правовідносини.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду України порушують право ОСОБА_2 на отримання пенсії в повному обсязі. Тому для відновлення цього права належить визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування, починаючи з 01.06.2010 року та виплати позивачу пенсії з урахуванням щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, що є меншими, ніж передбачені ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У цьому зв'язку з метою поновлення прав позивача, слід зобовязати управління Пенсійного фонду України перерахувати з 01.06.2010 року та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком з урахуванням щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням вже виплачених йому платежів.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині вимог ОСОБА_2 належить відмовити, оскільки вони стосуються здійснення захисту прав позивача на майбутнє. Аналогічного висновку суд приходить і щодо вимог позивача в частині вимог про призначення допомоги на оздоровлення.

Крім того, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідачів витрат, сплачених за надану правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати таких витрат, наявна лише квитанція, в якій відсутня інформація щодо перерахування коштів.

Керуючись ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ч.1 ст.158, ст.159, ст.161-163, ст.1832 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Дії управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області щодо нарахування зО 1.06.2010 року та виплати ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, що є меншими, ніж передбачений ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, - визнати неправомірними.

Дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області щодо нарахування ОСОБА_2 щорічної соціальної допомоги на оздоровлення в 2010 році меншому розмірі, ніж визначено ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, - визнати неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області перерахувати з

01.06.2010року та виплатити ОСОБА_2 державну пенсію за віком з урахуванням щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з

.г

урахуванням вже виплачених йому платежів, згідно вимого ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області нарахувати ОСОБА_2 щорічну соціальну допомогу на оздоровлення в 2010 році відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи, які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання на апеляційне оскарження в разі якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, постанова суду набирає законної сили після розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови суду виготовлено 15.12.2010 року.

'Суддя Бориспільського міськрайоні

Київської області ОСОБА_4