Справа № 804/495/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2016 рокусправа № 804/495/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 р. в справі № 804/495/16 за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління поліції в Дніпропетровській області, начальника сектору патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Панченко М.А. про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління поліції в Дніпропетровській області, начальника сектору патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Панченко М.А. про визнання протиправними дій щодо незаконності проведення перевірки заяви ОСОБА_1 від 1.07.2015 р. про вчинене кримінальне правопорушення, складанні та затвердженні висновку службової перевірки від 27.08.2015 р., проведеної за фактом звернення із заявою до прокурора м. Кривого Рогу, визнання нечинним та скасування висновку від 27.08.2015 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 р. відмовлено у відкритті провадження у справі у зв'язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Апелянт вказує на порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. На думку апелянта, є необґрунтованим посилання суду першої інстанції на Рішення Конституційного Суду України, яке дає тлумачення діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, оскільки відповідачі відповідно до діючого Кримінального процесуального кодексу України не відносяться до осіб, які здійснюють досудове розслідування. Крім того, на думку апелянта, діючий Кримінальний процесуальний кодекс регулює порядок оскарження саме рішень, дій та бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, а також судових рішень. Чинне законодавство не містить прямої вказівки, в якому порядку здійснюється оскарження дій, які є предметом позову, а діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачено оскарження дій з розгляду заяви про вчинене кримінальне правопорушення (проведення службового розслідування, складання висновку за його результатами).

До судового засідання позивач та його представник не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачем подано клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи у зв'язку з зайнятістю представника позивача ОСОБА_3 в іншому судовому засіданні.

Враховуючи приписи ч. 3 ст. 196 КАС України, а також ненадання позивачем доказів неможливості явки до судового засідання представника через зайнятість в іншому судовому засіданні, невизнання обов'язковою явки позивача або його представника до судового засідання суду апеляційної інстанції, колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю позивача та його представника.

Представники відповідачів до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

У зв'язку з неявкою до судового засідання осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав неналежності позовних вимог до адміністративної юрисдикції, суд першої інстанції виходив з того, що повноваження осіб при отриманні заяви про вчинення злочину регламентовані нормами Кримінального процесуального кодексу України, що виключає можливість розгляду даного позову в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову в даній справі є визнання протиправними дій щодо незаконності проведення перевірки заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки в розумінні ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У відповідності до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 р. встановлено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки така діяльність посадових осіб прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2011 від 14.12.2011 р., положення статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному зв'язку з положеннями частини другої статті 55 Конституції України, частини третьої статті 110, частини п'ятої статті 234, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти так, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Оскільки предметом позову ОСОБА_1 є оскарження дій з проведення перевірки за заявою про вчинене кримінальне правопорушення, є правильним висновок суду першої інстанції, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки повинен розглядатися в порядку кримінально-процесуального законодавства.

Доводи апелянта, що чинне законодавство не містить прямої вказівки, в якому порядку здійснюється оскарження дій, які є предметом позову, а діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачено оскарження дій з розгляду заяви про вчинене кримінальне правопорушення (проведення службового розслідування, складання висновку за його результатами), не спростовують висновків суду першої інстанції. При цьому колегія суддів зазначає, що відсутність в Кримінальному процесуальному кодексі України приписів щодо оскарження дій та рішень, вчинених за наслідками розгляду заяви про вчинене кримінальне правопорушення, не дає підстави вважати, що такі дії підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 р. в справі № 804/495/16 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 р. в справі № 804/495/16 за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління поліції в Дніпропетровській області, начальника сектору патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Панченко М.А. про визнання дій протиправними залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко