Справа № 815/181/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/181/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Швеця В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора Рубан Майї Олександрівни, треті особи на стороні позивача ОСОБА_4, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом (т.1 а.с.132-141), якій уточнив у судовому засідання (т.2 а.с.7-15) до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області(далі Реєстраційна служба), державного реєстратора Рубан Майї Олександрівни, треті особи на стороні позивача ОСОБА_4, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5, в якому просив:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 1665828 від 15.04.2013 року, на підставі якого була здійснена реєстрація прав на нерухоме майно - на ? квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5;

- зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції в Одеській області внести запис у державному реєстрі про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про право власності ОСОБА_1 на 1/1 квартири АДРЕСА_1, власник: ОСОБА_1, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 19.04.2012 року, виданий 19.04.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М.

Позивач зазначив, що 19.04.2012 року ним за договором купівлі-продажу була придбана квартира АДРЕСА_1 у ОСОБА_4, яка виступала власником квартири на підставі договору купівлі - продажу від 20.03.1996 року (549/1000 частин квартири). Зареєстрованому в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.04.2012 року, та заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09.12.2011 року (451/1000 частина квартири), зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.03.2012 року. Під час купівлі він був ознайомлений з документами на право власності ОСОБА_4, яка також своєю заявою нотаріусу підтвердила факт належності їй квартири особисто.

Після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири він зареєстрував своє право власності у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об'єктів нерухомості, що підтверджується копією Витягу №34020447 від 04.05.2012 року.

У листопаді 2015 року він отримав від Приморського відділу ДВС ОМУЮ постанову про відкриття провадження, відповідно до якої його зобов'язано не чинити перешкоди ОСОБА_5 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2015 року по справі № 522/2168/14-ц.

16.12.2015 року через свого представника ним була отримана копію рішення суду від 02.09.2015 року по справі № 522/2168/14-ц, а 23.12.2015 року інформаційна довідка № 50567141 від 23.12.2015 року, час формування 10:01:57, Державного реєстру прав на нерухоме майно, з якої йому стало відомо, що 06.04.2013 року державним реєстратором Одеського МУЮ Рубан М.О. внесено запис про право власності за ОСОБА_5 на ? частини квартири АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що реєстратор не мала права приймати рішення про внесення вказаного запису і воно є незаконним. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону.

Він після купівлі 19.04.2012 року квартири АДРЕСА_1 зареєстрував своє право власності у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об'єктів нерухомості», що підтверджує копією Витягу № 34020447 від 04.05.2012 року.

Оскільки відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, в тому числі реєстрація права власності об'єкта нерухомого майна здійснюється реєстраційними службами територіальних органів юстиції тільки з 01.01.2013 року, а до цієї дати така реєстрація покладалась на органи БТІ, він своєчасно та у встановленому порядку зареєстрував своє право власності.

Позивач вважає, що рішення державного реєстратора є незаконним, оскільки станом на 06.04.2013 року - дата реєстрації права власності на ? квартири за ОСОБА_5, він - ОСОБА_1 вже рік був законним власником визначеної квартири та має всі підтверджуючі документи.

У судовому засіданні представник позивача посилаючись на обставини викладені у позовній заяві підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - суб'єкта владних повноважень Реєстраційної служби, державний реєстратор Рубан М.О. в судове засідання не з'явились, були повідомлені про день, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. Суд визнав їх неявку до суду неповажною та вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Представник Реєстраційної служби надав заперечення на позов, в яких позов не визнав, зазначивши, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації речових на нерухоме майно діяв у межах компетенції та відповідно до своїх повноважень, визначених в законодавстві. Вимоги позивача про зобов'язання відповідача внести відомості до державного реєстру прав на нерухоме майна не підлягають задоволенню, оскільки прийняття таких рішень є дискреційною функцією Реєстраційної служби (т.1 а.с.213-217).

Третя особа ОСОБА_4 вважала позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Представник третьої особи КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради та представник третьої особи ОСОБА_5- ОСОБА_8 вважали, що державний реєстратор діяв у відповідності з вимогами законодавства, у зв'язку з чим позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Завданням відповідача Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яке діє у відповідності до Положення, затвердженого наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 26.01.2016 року №21/03-06, є зокрема забезпечення ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с.22-27).

Об'єктом нерухомості щодо якого виникли спірні правовідносини щодо правомірності його (1/2 частині) реєстрації 15.04.2013 року в реєстрі прав на нерухоме майно є квартира АДРЕСА_1.

Власником 549/1000 частин цієї квартири ОСОБА_4 була на підставі договору купівлі - продажу від 20.03.1996 року, згідно з яким вона придбала цю частину квартири у ОСОБА_9, ОСОБА_7, які у свою чергу були її власникам на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради 04.03.1996 року, зареєстрованого в ОМБТІ (т.1 а.с.22).

Таким чином, право власності на 549/1000 частин квартири виникло на підставі свідоцтва на право власності на житло та перехід цього права був здійснений на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з витягом №33784103 КП «ОМБТІ та РОН» ОСОБА_4 зареєструвала право власності на 549/1000 частин квартири 10.04.2012 року (т.1 а.с.27).

Власником 451/1000 частин квартири на підставі договору купівлі продажу від 17.02.1996 року був ОСОБА_5, якій придбав її у ОСОБА_10, яка в свою чергу була власником цієї часини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації держаного житлового фонду Приморського району 16.11.1995 року, зареєстрованого в ОМБТІ.

Таким чином, право власності на 451/1000 частин квартири виникло на підставі свідоцтва на право власності на житло та перехід цього права був здійснений на підставі договору купівлі-продажу. Згідно відмітки ОМБТІ на договорі право власності за ОСОБА_4 зареєстровано 29.02.1996 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 24 жовтня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 21.12.2005 року (т.1 а.с.38,35,155).

31.03.2011 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №2-814/11 прийняте рішення, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.09.2011 року залишено без змін, про визнання квартири АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та визнано право власності за кожним на ? частину зазначеної квартири.

Право власності згідно з рішенням суду від 31.03.2011 року після набрання ним чинності 22.09.2011 року, ОСОБА_4 не реєструвала, а ОСОБА_5 звернувся за реєстрацією лише у квітні 2013 року (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 1665828 від 15.04.2013 року, яке оскаржується по даній справі).

Між тим, ОСОБА_4 після прийняття Приморським районним судом м. Одеси по справі №2-814/11 рішення від 31.03.2011 року про визнання права власності по ? частини на квартиру АДРЕСА_1, звернулась до суду з позовом про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу 451/1000 частин квартири АДРЕСА_1 від 17.02.1996 року, згідно з яким вказану частину квартири придбав ОСОБА_5, та рішенням Приморського районного суду від 09.09.2011 року позов задоволений, у якості покупця у ОСОБА_10 по договору від 17.02.1996 року 451/1000 частин квартири визнано ОСОБА_4

09.12.2011 року Приморським районним судом м. Одеси по вказаній справі ухвалено додаткове заочне рішення та визнано за ОСОБА_4 право власності на 451/1000 частин квартири АДРЕСА_1 у м. Одесі (т.1 а.с.28).

30.03.2012 року згідно з Витягом про державну реєстрацію прав КП «ОМБТІ та РОН» № 33672560 ОСОБА_4 зареєструвала право власності на 451/1000 частин квартири, тобто відбулася згідно реєстраційних дій зміна власника щодо права власності на 451/1000 частин квартири, а саме ОСОБА_5 на ОСОБА_4, на підставі рішення суду від 09.12.2011 року (т.1 а.с.30).

Таким чином, станом на 12.04.2012 року згідно з витягом №33820672 КП «ОМБТІ та РОН» за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.31).

19.04.2012 року за договором купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_4, яка виступала власником 451/1000 частки вищезазначеної квартири на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2011 року по справі №2/1522/87/11 та 549/1000 частки квартири на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 12.03.1996 року.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності на квартиру згідно Витягу про державну реєстрацію прав КП «ОМБТІ та РОН» № 34020447 - 04.05.2012 року, реєстраційний №6711480, номер запису: 683 в книзі 768пр-99 (а.с.46). Тобто 04.05.2012 року була здійснена реєстрація переходу права власності квартири від ОСОБА_4 до ОСОБА_1

Проте у грудні 2015 року відповідно до отриманої ним з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно інформаційної довідки № 50567141 від 23.12.2015 року, час формування 10:01:57, йому стало відомо, що після здійснення ним 04.05.2012 року реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 згідно нотаріально посвідченому договору купівлі продажу від 19.04.2012 року, державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Рубан Майєю Олександрівною внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на ? частини квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року по справі №2-814/11 (т.1 а.с.50-51).

Суд вважає, що зазначене рішення державного реєстратора Рубан М.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 1665828 від 15.04.2013 року, на підставі якого була здійснена реєстрація прав на нерухоме майно - на ? квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому суд виходить з наступного.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначає Закон України від 01.07.2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон України №1952-ІV), Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 року відповідно до ч.3 ст.11 Закону України №1952-ІV (далі Порядок № 1141), а також Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ № 703 від 22.06.2011 року (далі Порядок №703), якій втратив чинність згідно з постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року, та якою був затверджений Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно (далі Порядок № 868), якій у свою чергу втратив чинність відповідно до постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127, якою також затверджений Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Порядок №1127).

Статтею 2 Закону України №1952-ІV встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Стаття 3 Закону України №1952-ІV в редакції Закону України від 26.11.2015 року визначає засади державної реєстрації прав.

Загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Частинами 2-4 ст.3 визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Вказані засади державної реєстрації речових прав на нерухоме майно були також визначені у ст.3 цього Закону і в редакції діючій на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора від 15.04.2013 року, а також Порядком №703.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України №1952-ІV, обов'язковій державній реєстрації підлягає, зокрема, право власності.

Таким чином, однією з основних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України №1952-ІV є офіційне визнання державою реєстрації речових прав на нерухоме майно, яка здійснена відповідними державними органами та відповідно до діючого законодавства до 01.01.2013 року.

Відповідно до ст.15 Закону України №1952-ІV в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора щодо порядку проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, він починається з прийняття і перевірки документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрації заяви, а саме: - встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; - встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; - а враховуючи положення Закону України №1952-ІV щодо визнання державою реєстрації речових прав на нерухоме майно, яка здійснена відповідними державними органами та відповідно до діючого законодавства до 01.01.2013 року, також перевірку даних щодо об'єкту нерухомості, наявних у відповідних органів, які здійснювали реєстраційні дії, до 01.01.2013 року.

Статтею 10 Закону України №1952-ІV в діючій редакції визначено, що державний реєстратор: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; - перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; - під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 06.04.2013 року звернувся до реєстраційної служби з заявою про державну реєстрацію прав - на ? частини кварти АДРЕСА_1 на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 31.03.2011 року(т.1 а.с.152).

У якості документів, які підтверджують його право власності на ? частини квартири ОСОБА_5 надав: - копію договору купівлі продажу від 17.02.1996 року, згідно якого він придбав у ОСОБА_10 451/1000 частин квартири та зареєстрував це право власності в ОМБТІ 29.02.1996 року; - копію рішення Приморського районного суду міста Одеси від 31.03.2011 року, яким визнано право власності по ? частини квартири АДРЕСА_1 за ним та ОСОБА_4; - техпаспорт виготовлений станом на 12.12.2011 року (т.1 а.с.159-172)

Державний реєстратор Рубан М.О. 15.04.2013 року отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій зазначено про внесення 30.03.2012 року реєстраційного запису про право власності на 451/1000 квартири за ОСОБА_4 на підставі рішення суду від 09.12.2011 року, та 10.04.2012 року - право власності на 549/1000 квартири за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.1996 року (т.1 а.с.174).

15.04.2013 року державний реєстратор Рубан М.О. приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень №1665828, яким вирішує провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 ? частини квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.176).

Суд вважає, що державним реєстратором Рубан М.О. не виконані належним чином обов'язки щодо порядку проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, що потягло прийняття нею неправомірного рішення №1665828 від 15.04.2013 року.

Так, в наданих ОСОБА_5 до заяви про реєстрацію прав на нерухоме майно документах наявна не відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також суперечність між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Так, в рішенні Приморського районного суду міста Одеси від 31.03.2011 року, яким визнано право власності по ? частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яке надано як підстава для реєстрації права власності, зазначено, що квартира, щодо якою визнавалось право власності по ? частині, належала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Відповідно у долях 451/1000 частини ОСОБА_5 по договору купівлі продажу від 17.02.1996 року, 549/1000 частини ОСОБА_4 по договору купівлі продажу від 20.03.1996 року (т.1 а.с.162).

ОСОБА_5 надав копію договору купівлі продажу від 17.02.1996 року, згідно якого він придбав 451/1000 частини квартири та зареєстрував право власності за собою 29.02.1996 року (т.1 а.с. 159-160).

Проте згідно з отриманою державним реєстратором Рубан М.О. інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Державний реєстр внесений реєстраційний запис 30.03.2012 року про право власності на 451/1000 квартири за ОСОБА_4 на підставі рішення суду від 09.12.2011 року (т.1 а.с.174).

Таким чином, вказаний запис свідчить про те, що після рішення суду Приморського районного суду міста Одеси від 31.03.2011 року, яким визнано право власності по ? частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яке надано як підстава для реєстрації права власності, була здійснена державна реєстрація зміни власника на 451/1000 квартири на підставі рішення суду від 09.12.2011 року.

Незважаючи на наявність вказаних суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а також реєстрацію цих прав до 01.01.2013 року, державним реєстратором не здійснено будь-яких заходів щодо витребування додаткових документів, а також отримання офіційної інформації від органів, які здійснювали державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 01.01.2013 року.

Неналежне виконання державним реєстратором своїх повноважень потягло реєстрацію права власності на нерухоме майно без наявності всіх відомостей щодо зміни реєстрації права власності на це майно, в результаті на підставі рішення державного реєстратора Рубан М.О. про державну реєстрацію прав та їх обмежень №1665828 від 15.04.2013 року, здійснена нею державна реєстрація права власності за ОСОБА_5 ? частини квартири АДРЕСА_1, при наявності державної реєстрації 04.05.2012 року права власності на цю квартиру за ОСОБА_1

Між тим, згідно зі ст.ст.26, 27 Закону України №1952-ІV Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться лише на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, а скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно може відбуватися лише на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що реєстрація права власності на ? частину квартири за ОСОБА_5 не проходила у встановленому законодавством порядку, оскільки не відбувалась зміна (перехід) права власності на нерухомість.

Крім того, на час прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення реєстрація права власності за ОСОБА_1 у судовому порядку не скасовувалась та таким чином відповідно до ст.3 Закону України №1952-ІV його речові права на нерухоме майно, які виникли до 01.01.2013 року згідно з діючим на той момент законодавством, визнаються дійсними.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 1665828 від 15.04.2013 року, прийнятого державним реєстратором Рубан М.О., на підставі якого була здійснена реєстрація прав на нерухоме майно - на ? квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

Позовні вимоги позивача про зобов'язання Реєстраційної служби внести запис у державному реєстрі про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про право власності ОСОБА_1 на 1/1 квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2012 року, засвідченого 19.04.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М., задоволенню не підлягають, оскільки реєстраційні дії про реєстрацію речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі прав здійснюються реєстраційною службою відповідно до встановленого Законом України №1952-ІV порядку, шляхом звернення до Реєстраційної служби з відповідною заявою та документами, їх перевірки, прийняття рішення державним реєстратором. Позивач з такою заявою до реєстраційної служби не звертався, відповідач не порушував його права в цієї частини.

Статтею 86 КАС України визначено, що, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд вважає необхідним при розподілі судових витрат стягнути з Реєстраційної служби за рахунок бюджетних асигнувань витрати на користь позивача у сумі 551,2 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора Рубан Майї Олександрівни, треті особи на стороні позивача ОСОБА_4, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Рубан Майї Олесандровни про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 1665828 від 15.04.2013 року, на підставі якого була здійснена реєстрація прав на нерухоме майно - на ? квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551,2 грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.