Справа № 815/4697/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Київ К/800/6352/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015

у справі № 815/4697/13-а

за позовом Приватного підприємства «Портал Ком»

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 адміністративний позов залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 та прийнято нову, якою позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 12.06.2013 № та №.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної зі сторін, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, у відповідності до п.2 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПП «Портал Ком» щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Вістан ЛТД» за період лютий-березень 2012 року, ТОВ «Яні Вест» за період квітень-липень 2012 року, ТОВ «Конус Плюс» за період травень-червень 2012 року, ТОВ «Аквалон М» за період вересень-жовтень 2012 року, за результатами якої складено акт від 01.06.2013 № 3780/22-5/37420171.

За порушення пп. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.06.2013 №, донараховано позивачу грошових зобов'язань з податку на прибуток на 797 995 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 398 998 грн., що загалом складає 1 196 993 грн. За порушення п.198.2, 198.3, 198.6, ст. 198, п.201.10 ст. 201 ПК України, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.06.2013 №001682250, донараховано зобов'язань з податку на додану вартість на суму 2 910 364 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 1 455 183 грн., що загалом становить 4 365 549 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що договори поставки, укладені між позивачем та ТОВ «Вістан ЛТД», ТОВ «Яні Вест», ТОВ «Конус Плюс», ТОВ «Аквалон М» не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що є ознакою їх недійсності, у зв'язку з чим дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Однак, колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про задоволення позову, враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Датою виникнення права платника ПДВ на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Матеріали справи свідчать, що позивач у перевіряємому періоді мав правовідносини з ТОВ «Вістан ЛТД», ТОВ «Яні Вест», ТОВ «Конус Плюс», ТОВ «Аквалон М» на підставі укладених з ними договорів з поставки.

Факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи, належним чином оформленими, первинними документами бухгалтерського обліку, зокрема: податковими та видатковими накладними, звітами про витрачання товарів, актами прийому-передачі векселів, реєстрами отриманих та виданих податкових накладних, банківськими виписками.

Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про недоведеність факту постачання товарів у зв'язку з неукладенням позивачем договорів перевезення вантажів та відсутністю товарно-транспортних накладних є помилковим, оскільки наявність або відсутність товарно-транспортних накладних не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов'язаннях платника податків.

Крім того, судом апеляційної інстанції правомірно не прийняті до уваги посилання відповідача на акт про неможливість проведення зустрічної звірки у ТОВ «Аквалон М», оскільки вказаний акт фіксує лише факт неможливості проведення зустрічної звірки контрагента позивача та не може давати оцінку реальності укладеного правочину.

Слід зазначити, що чинне податкове законодавство України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для визначення позивачу грошових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції правомірно скасовані спірні податкові повідомлення-рішення.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 222-224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль