Справа № 683/504/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 683/504/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Андрощук Є.М.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

06 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Рокіцького І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про відшкодування шкоди, завданої незаконною відмовою у призначені соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям,

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_4, завдану незаконною відмовою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям на період з березня по серпень 2015 року, шляхом стягнення на користь ОСОБА_4 23322,72 грн.

Поряд з вимогами позовної заяви, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку подання адміністративного позову, як такого, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2016 року позовну заяву залишено без розгляду, в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Старокостянтинівського районного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги, позивач вказує на те, що про дійсне порушення своїх прав їй стало відомо після того як Управління не відновило виплату соціальної допомоги після отримання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року.

Відповідач скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та надав письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача. В своїх запереченнях №07/801/16 від 01.04.2016 відповідач зазначає, що ОСОБА_4 достовірно дізналася про порушення своїх справ, а саме про припинення виплати їй соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у лютому 2015 року отримавши 24.02.2015 відповідний лист із рішенням Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про припинення виплати допомоги та про відмову у наданні соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули до суду апеляційної інстанції, а саме представника позивача - на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача - на підтримання рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких міркувань.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний позов подано після закінчення строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною 2 статті 99 КАС України, і належних підстав для його поновлення не вбачається. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому, що про рішення управління соцзахисту населення виконкому Старокостянтинівської міської ради про припинення виплати допомоги та про відмову у наданні соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям від 18 лютого 2015 року ОСОБА_4 дізналась 24 лютого 2015 року отримавши відповідний лист Управління, а тому з цього дня обчислюється шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи і є помилковими.

В силу пункту 5 частини 1 статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, згідно положень вказаної статті - початок перебігу строку звернення до суду безпосередньо пов'язане з часом коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про відшкодування шкоди завданої незаконною відмовою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям на період з березня по серпень 2015 року, шляхом стягнення на користь ОСОБА_4 23322,72 грн.

Однак, матеріали справи не містять доказів, з яких випливало б коли позивачу стало відомо про порушення своїх прав, тобто відсутня дата з якої можна було розпочати обрахунок строку звернення до суду для вирішення спору, що виник між сторонами.

Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржене рішення та застосовуючи положення статті 100 КАС України, не з'ясував обставин, коли позивач повинна була і мала можливість дізнатися про порушення своїх прав, що спонукало до звернення з позовом до суду про відшкодування шкоди завданої відмовою в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, натомість вважав, що шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду обчислюється з 24 лютого 2015 року, а саме з дати отримання рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 18 лютого 2015 року.

Такі висновки суду першої інстанції є передчасними, оскільки позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду зазначила, що про порушення своїх прав їй стало відомо у вересні 2015 року, адже саме після отримання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року позивач дізналася про незаконність рішення Управління про відмову у призначенні допомоги.

Варто зазначити, що згідно до частини 2 статті 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

В свою чергу, частинами 5, 6 статті 71 КАС України регламентовано, що суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Зазначені вимоги КАС України дають право для висновку, що суд першої інстанції не має права відмовляти у поновленні пропущеного процесуального строку звернення до адміністративного суду лише на основі припущень про порушення строку звернення до суду.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає передчасним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду першої інстанції про недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та необхідність залишення без розгляду позовної заяви з підстав, встановлених статтями 99, 100 КАС України.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 199 КАС України унормовано, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Стаття 204 КАС України встановлює підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Такими підставами є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак, оскаржена ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду.

Варто звернути увагу суду першої інстанції на те, що за приписами частини 2 стаття 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Судом першої інстанції не було враховано, що позивачем не оскаржується рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 18 лютого 2015 року, яке позивач отримала 24 лютого 2015 року, а заявлено вимоги про відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_4, завдану незаконною відмовою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям на період з березня по серпень 2015 року, шляхом стягнення на користь ОСОБА_4 23322,72 грн..

Керуючись статтями 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про відшкодування шкоди, завданої незаконною відмовою у призначені соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям скасувати.

Справу направити до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 квітня 2016 року.

Головуючийсуддя Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.