Справа № 825/2/16
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2/16 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», треті особи: Чернігівське управління юстиції Чернігівської області в особі реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни (далі - Відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» (далі - Відповідач 2), треті особи: Чернігівське управління юстиції Чернігівської області в особі реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:23630267 від 13.08.2015 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача 2, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_4 та ВАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір № 2402/1207/02-068 від 20 грудня 2007 року про надання кредиту в сумі 40 000,00 доларів США.

20 грудня 2007 року на забезпечення виконання основного зобовязання за вказаним договором між Позивачем та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір, який зареєстрований в реєстрі за №5935, за умовами якого іпотекодавець (Позивач) передає в іпотеку іпотекодержателю (ВАТ «Сведбанк») належне йому на праві власності майно: будинок АДРЕСА_1 Заборона відчуження зазначеного в договорі будинку зареєстрована в реєстрі для реєстрації заборон приватним нотаріусом Чернгігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. за №5936/699.

Згідно договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., ПАТ «Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») та ТОВ ФК «Вектор Плюс» домовились про відступлення первісним іпотекодержателем (ПАТ «Сведбанк») новому іпотекодержателю (ТОВ ФК «Вектор Плюс») прав за іпотечними договорами, зокрема, за іпотечним договом від 20 грудня 2007 року, який зареєстрований в реєстрі за №5935, укладеним між Позивачем та ВАТ «Сведбанк».

Будинок АДРЕСА_1 належить Позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Шмунєвською Л.А. 01 квітня 2003 року за реєстром №1332.

Відповідач 2 листами №512496/Л3-13 від 17.03.2013 року та №512496/Л3-15 від 5.01.2015 року повідомив Позивача та ОСОБА_4 про придбання права на вимоги заборгованості за кредитним договором, про намір звернути стягнення суми боргу шляхом продажу від власного імені будинку АДРЕСА_1 або зареєструвати його на своє ім'я.

13 серпня 2015 року Відповідач 2 звернувся з заявою до Відповідача 1 з проханням виключити іпотеку нерухомого майна (буд.АДРЕСА_1) з Державного реєстру речових прав нерухомого майна.

Так, у вказаній заяві Відповідач 2 просить виключити записи про іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесені відповідно до іпотечного договору та у зв'язку з наявною простроченою заборгованістю на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» зареєструвати право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_1

13 серпня 2015 року Відповідач 2 подав Відповідачу 1 заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер заяви 12803787, та необхідні для реєстрації документи, а саме: виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.09.2014 року, відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) щодо ТОВ ФК «Вектор Плюс», статут ТОВ ФК «Вектор Плюс», зареєстрований 07.07.2014 року за №015313, іпотечний договір, договір факторингу, кредитний договір.

13 серпня 2015 року Відповідачем 1 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23630267, яким Відповідач 1 вирішив провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за Відповідачем 2; відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням Відповідача 1, звернувся до суду.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положеннями статті 9 Закону передбачено, що державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України.

У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт. Умови оплати праці державного реєстратора визначаються Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно ч.7 ст.16 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 19 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно п.2 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

Пунктом 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену у встановленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, з якого вбачається, що Позивачем отримано поштове відправлення 19.09.2013 року (а.с. 78).

Проте, копія вказаного рекомендованого повідомлення не свідчить, що Позивачу було вручено саме повідомлення Відповідача 2 про намір звернути стягнення на предмет іпотеки вих.№512496/13-13 від 17.03.2013 року (а.с.78, зворот).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні належні докази дотримання іпотекодержателем - Відповідачем 2 вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку» щодо надсилання іпотекодавцю (позивачу) письмової вимоги про усунення порушення, які подаються держаному реєстратору відповідно до п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

Згідно п.п.1, 2 наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» №607/5 в редакції, чинній у момент виникнення спірних правовідносин, цей Порядок визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав, посадових осіб органів місцевого самоврядування, адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, нотаріусів під час прийняття заяв та під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають, зокрема, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотеко держателя.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем 1 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень винесене за результатами розгляду заяви Відповідача 2 щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що виникло на підставі іпотечного договору, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

З врахуванням наведених правових норм та обставин, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Відповідач 1 вийшов за межі наданих йому законом повноважень, як спеціальний суб'єкт, на якого покладені функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, не дотримався встановленої чинним законодавством України процедури реєстрації прав на нерухоме майно.

Пунктами 55, 56 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, державний реєстратор органу державної реєстрації прав на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відкриває реєстраційну справу.

У разі прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень нотаріусом реєстраційну справу відкриває державний реєстратор органу державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна на підставі документів, що були видані, оформлені або отримані нотаріусом, які він передає органу державної реєстрації прав у порядку, встановленому Мін'юстом.

Державний реєстратор, який відкриває реєстраційну справу на підставі переданих нотаріусом документів, вносить до розділу Державного реєстру прав, відкритого на відповідний об'єкт нерухомого майна, відомості про найменування органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого ведеться реєстраційна справа.

Реєстраційна справа є формою групування документів, що були видані, оформлені або отримані під час проведення державної реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна, на який відкрито таку реєстраційну справу, яка включає, зокрема: заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про скасування запису Державного реєстру прав тощо; копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в інших нормативно-правових актах, прийнятих відповідно до зазначеного Порядку; рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без розгляду у зв'язку з її відкликанням; про відмову в задоволенні заяви про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень тощо; інші документи, що були видані, оформлені або отримані під час проведення державної реєстрації прав (крім відомостей, які були отримані державним реєстратором з Державного реєстру прав).

У разі проведення державної реєстрації прав нотаріусом з оригіналів поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів та копій документів, які пред'являються для державної реєстрації прав, нотаріус виготовляє електронні копії шляхом сканування, які розміщує у відповідному розділі Державного реєстру прав (крім документів, які були ним видані або оформлені під час проведення державної реєстрації прав).

У разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно не за місцем розташування такого майна державний реєстратор, який провів відповідні реєстраційні дії, з оригіналів поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів та копій документів, які пред'являються для державної реєстрації прав, виготовляє електронні копії шляхом сканування, які розміщує у відповідному розділі Державного реєстру прав (крім документів, які були ним видані або оформлені під час проведення державної реєстрації прав).

Зі змісту рішення Відповідача 1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23630267 від 13 серпня 2015 року вбачається, що Відповідач 1 провів державну реєстрацію права власності ТОВ ФК «Вектор Плюс» на буд.АДРЕСА_1, з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна.

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до п.55 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, Відповідач 1 повинен був передати, отримані ним від заявника, документи органу державної реєстрації прав у порядку, встановленому Мін'юстом.

Таким чином, при прийнятті рішення №23630267 від 13 серпня 2015 року Відповідач 1 вийшов за межі наданих йому повноважень в частині відкриття реєстраційної справи на спірний об'єкт нерухомого майна.

Згідно п.1.3 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках.

У разі прийняття рішення державним реєстратором органу державної реєстрації прав один примірник рішення орган державної реєстрації прав видає або надсилає рекомендованим листом заінтересованій особі особисто або уповноваженій нею особі (далі - заявник), а другий державний реєстратор долучає до реєстраційної або облікової справи.

У разі прийняття рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав нотаріусом як спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора (далі - нотаріус), один примірник рішення нотаріус видає або надсилає рекомендованим листом заявнику, а другий примірник передає органу державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна у порядку, встановленому Мін'юстом України, для долучення його до реєстраційної справи.

Слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні та Відповідачем 1 не надані відомості щодо направлення нотаріусом оскаржуваного рішення органу державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна (м.Чернігів) в порядку, встановленому Мінюстом України для долучення його до реєстраційної справи.

Отже, Відповідачем 1 в порушення вимог чинного законодавства України не направлено електронні копії документів реєстраційної справи щодо об'єкта нерухомості, а також копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23630267 від 13 серпня 2015 року до державного реєстратора за місцем знаходження спірного майна, а саме до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій приватного нотаріуса при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23630267 від 13 серпня 2015 року, оскільки Відповідач 1 діяв не в межах наданих йому повноважень та з порушенням вимог чинного законодавства, а тому оскаржуване Позивачем рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 13 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.