Справа № 2-а-3446/11
Суддя: Нікушин В. В.
Дата ухвалення: 2011-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3446/11
Провадження №
ПОСТАНОВА

іменем України

10.06.2011 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Нікушин В.В., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства із позовом до відповідача ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває на обліку в ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

На сьогодні розмір її пенсії разом із щомісячною компенсацією за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи становить 1270 грн

Щомісячна компенсація за втрату годувальника їй нараховується всупереч ст. ст. 21, 22, 24, 46, п. 6 ст. 92 Конституції України та ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлена на рівні 10 % мінімальної пенсії за віком, що станом на сьогодні становить 75 грн., замість 50 %.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області вона недоотримує щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області у своєму листі від 29.04.2011 року відмовило їй у проведенні перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вона не погоджується з такою відповіддю та вважає її протиправною.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 просила зобовязати ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області провести перерахунок з подальшим перерахуванням та виплатою до пенсії щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 16 листопада 2010 року у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач подав до суду заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що відповідно до ст. 52 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» непрацездатним членам сімї, які були на утриманні годувальника, смерть якого настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна компенсація.

Ст. 52 Закону передбачено, що розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника становить 50 % мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком щоразу визначався постановами Кабінету Міністрів України, в яких зазначались обмеження щодо їх застосування при визначенні певних видів виплат. Постановою КМУ № 1 від 03.01.2002 р. встановлено, що розрахунок пенсії, згідно ч. 4 ст. 54 Закону проводиться виходячи з розрахункової величини 19,91 грн. постановою КМУ від 13.07.2004 р. № 894 з 01.09.2004 р. збільшено величину мінімальної пенсії за віком 19,91 грн. на 12 %.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Має посвідчення дружини померлого громадянина з числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою № 027727, дата видачі 23 травня 2007 року.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до членів сімї померлого годувальника, призначається щомісячна компенсація в разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сім»ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Відповідач здійснює виплату щомісячної компенсації в разі втрати годувальника відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, виходячи з розрахункової величини 19,91 грн.

За таких обставин вважаю, що позивачка має право на призначення щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру додаткової пенсії позивачці застосуванню підлягають ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача у запереченні на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

За змістом положень ч. 2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Згідно з ч. 3 ст. 67 зазначеного Закону, яка набрала чинності 31.10.2006 р., у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до ст. 52 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За наведених обставин, орган державної влади, до компетенції якого віднесено здійснення виплат громадянам в порядку, передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язаний проводити зазначені виплати у спосіб та в розмірах, що встановлені законодавством, чинним на момент їх здійснення.

Право позивача на отримання належних йому виплат, розрахованих відповідно до мінімальної пенсії за віком, було порушено, тому необхідно зобовязати ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі здійснити позивачу перерахунок щомісячної компенсації в разі втрати годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, з 16 листопада 2010 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Проте, суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності із ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законами України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, ст. ст. 99, 102, 183-2, 162-163 КАС України, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії посадових осіб ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області зробити перерахунок і виплату ОСОБА_1 як вдові померлого внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_3, інваліда 1-ї групи, захворювання та смерть якого повязані з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесеному до 1-ї категорії, пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до ст.52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням вимог ст.67 ч.3 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 16 листопада 2010 рокуз урахуванням раніше здійснених виплат, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В.Нікушин