Справа № 810/2/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2/16 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_2) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі - Відповідач, Департамент архбудконтролю) про визнання протиправною та скасування постанови від 16.11.2015 року №З-1611/4-10/10-50/1611/08 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у Відповідача були відсутні повноваження на проведення перевірки належної Позивачу тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, оскільки остання не є об'єктом будівництва, а відповідно ФОП ОСОБА_2 - суб'єктом містобудування.

Не погоджуючись із викладеним у постанові рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що судом першої інстанції було безпідставно зазначено про неподання Департаментом архбудконтролю заперечень проти позову, а висновки щодо відсутності в останнього повноважень на проведення перевірки Позивача є безпідставними.

Представники Позивачів наполягали на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників позивачів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з наступних підстав.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що у жовтні 2015 року працівниками Департаменту архбудконтролю на підставі звернення гр.. ОСОБА_3 (а.с. 58-60), яке надійшло дорученням Держархбудінспекції України від 02.10.2015 року №10/10-0210/9 (а.с. 57), наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 року №976 та направлення від 29.10.2015 року №838.15/02 (а.с. 8) було здійснено виїзд з метою проведення позапланової перевірки на об'єкті торговий павільйон за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, до перевірки посадових осіб Відповідача допущено не було, про що останніми складено акт від 30.10.2015 року №б/н про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій (а.с. 9). Від підписання вказаного акту представник Позивача - ОСОБА_4 відмовився, про що здійснено відповідну відмітку в акті, а примірник направлено поштою 05.11.2015 року (№090).

Крім того, у зв'язку з недопущенням посадових осіб Відповідача до проведення перевірки Департаментом архбудконтролю 02.11.2015 року винесено припис №С-0211/2 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с. 11), в якому міститься вимога у термін до 02.12.2015 року допустити посадових осіб Департаменту на об'єкт торговий павільйон (магазин) за адресою: АДРЕСА_1, для здійснення перевірки вимог містобудівного законодавства.

Крім іншого, Відповідачем 02.11.2015 року складено протокол №2-Л-З-0211/2 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (а.с. 10), яким визначено, що відповідальність за виявлені правопорушення передбачена абз. 1 п. 2 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

За результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності Відповідачем 16.11.2015 року винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №З-1611/4-10/10-50/1611/08 (а.с. 7) за порушення, передбачене абз. 2 п. 2 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення містобудівної діяльності» у розмірі 13 780,00 грн.

На підставі встановлених вище обставин, а також за наслідками системного аналізу приписів ст. ст. 4, 26, 28, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 1 Закону України «Про основи містобудування», ст. ст. 179, 181, 182, 331, 375, 376 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а також затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки матеріалами справи належність об'єкту по вул. Гайок, поруч з будинком АДРЕСА_1, до торгового павільйону, тобто тимчасової споруди, у Відповідача не було правових підстав для проведення перевірки, оскільки перевірка тимчасових споруд не належить до об'єктів контролю.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на наступне.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні спрямовані на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини, визначено Законом України «Про основи містобудування».

Згідно ст. 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Таким органом є Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Положеннями ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (далі - Порядок № 553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Зі змісту пункту 7 Порядку № 553 вбачається, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, призначення перевірки здійснювалося на виконання доручення Держархбудінспекції від 30.09.2015 року №40-3668-Д (а.с. 57), яке надійшло до Відповідача 02.10.2015 року за вх. № 10/10-0210/9, а також звернення фізичної особи - скарги ОСОБА_3 від 24.09.2015 року (а.с. 58-60). З наведеного випливає наявність в Департаменту архбудконтролю правових підстав для прийняття рішення про проведення перевірки.

Посилання Позивача на порушення Відповідачем вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині оформлення направлення та надання документів, що стали підставою для проведення перевірки, судовою колегією оцінюється критично, оскільки в силу ч. 2 ст. 2 приписів останнього дія закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду).

З урахування наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 41 Закону посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Наведеному положенню Закону кореспондують приписи пп. 1 п. 11 Порядку №553.

Тобто, за умови дотримання процедури призначення перевірки та оформлення документів, що їй передують, посадові особи органів архбудконтролю мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів.

Згідно ч. 3 ст. 41 Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Приписи ст. 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються, зокрема, структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», мають право від імені: 1) органів державного архітектурно-будівельного контролю: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду - головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, зокрема, як недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Згідно п. п. 4, 6-7, 13 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року №244 (далі - Порядок №244), підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є відповідний протокол, складений посадовою особою інспекції за результатами перевірки. Разом з протоколом складається припис. Штраф за правопорушення може бути накладено на суб'єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. Днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного суб'єкта містобудування. Притягнення суб'єктів містобудування до відповідальності не звільняє їх від відшкодування заподіяної внаслідок правопорушення шкоди. Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підписується особою, яка його склала, суб'єктом містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також свідками (у разі наявності). У разі відмови суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, від підписання протоколу або ознайомлення з ним уповноважена посадова особа інспекції, що складає протокол, робить про це відповідну відмітку в ньому. Суб'єкт містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невід'ємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Таким чином, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що Позивачем 30.10.2015 року було допущено до перевірки співробітників Відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що генеральним інспектором будівельного нагляду Департаменту архбудконтролю правомірно винесено постанову від 16.11.2015 року №З+1611/4-10/10-50/1611/08 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалі від 24.12.2015 року у справі №К/800/43950/15.

При цьому судова колегія вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що Позивач не є суб'єктом містобудування, оскільки об'єкт перевірки не належить до об'єкта будівництва, адже факт недопуску був зафіксований у встановленому Законом порядку, а належність об'єкта перевірки до об'єкта будівництва повинна була бути перевірена у ході здійснення Відповідачем заходу з державного контролю (нагляду).

Наявні у матеріалах справи копії: паспортів прив'язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, зареєстрованих за №41-3/13 від 25.03.2015 року (а.с. 12), за №10/14 від 26.05.2014 року (а.с. 13) та за №41/13 від 13.12.2013 року (а.с. 14), договорів про встановлення особистого строкового сервітуту від 09.12.2013 року №317 (а.с. 15-16) та від 21.05.2014 року №38 (а.с. 21-22), витягів з рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 28.11.2013 року №109-48-VI та від 17.04.2014 року №1194/58-VI (а.с. 23), кадастрових планів земельної ділянки (а.с. 18, 23), схеми її розміщення (а.с. 18, 24), плану-абрису (а.с. 19, 24) свідчать, що Позивачу було виділено земельну ділянку для здійснення підприємницької діяльності. Разом з тим, належність існуючого на ній об'єкту до об'єктів будівництва (у тому числі до нерухомого майна) не може перевірятися відповідною радою, оскільки відноситься безпосередньо до повноважень Відповідача.

Крім іншого, судова колегія погоджується з доводами Апелянта про те, що викладена у листі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 17.01.2014 року №7/10-35/1701/08/01 (а.с. 48) інформація про те, що об'єкт по вул. Гайок поруч з будинком №105 не має ознак капітального будівництва, стосується періоду січня 2014 року, а відтак не може бути належним доказом відсутності об'єкта будівництва у жовтні 2015 року за вказаною адресою.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилковість твердження Київського окружного адміністративного суду щодо відсутності у Відповідача компетенції здійснювати перевірку ФОП ОСОБА_2 з підстав неналежності його до суб'єктів містобудування, оскільки, як вже було встановлено раніше, матеріалами справи підтверджується безпідставність недопуску посадових осіб Департаменту архбудконтролю до перевірки, що є самостійним складом правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Отже наведення на Позивача оскаржуваною постановою від 16.11.2015 року №1611/4-10/10-50/1611/08 штрафу у розмірі 10 мінімальних заробітних плат відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови допущено порушення норм матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.