Справа № 810/695/16
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року 810/695/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ТОВ «ОККО-СХІД» до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ «ОККО-СХІД» з позовом до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.10.2015 № .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки підприємством було правомірно та в передбачений законом строк сплачено узгоджене зобов'язання з акцизного податку за декларацією від 20.02.2015, так як граничним строком сплати податкового зобов'язання з акцизного податку за січень 2015 року є 06.03.2015, з огляду на те, що Державною фіскальною службою було продовжено граничний строк подання податкової декларації з акцизного податку до 24.02.2015.

Таким чином, на думку позивача сплата підприємством акцизного податку 03.03.2015 не є порушенням податкового законодавства, а тому підстави для притягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Окко-Схід" до відповідальності та стягнення суми штрафу у розмірі 14196,60 грн. за оскаржуваним податковим повідомленням рішенням відсутні.

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти позову, згідно яких просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим, та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі наказу від 08.09.2015 № 453 посадовою особою Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Окко-Схід» з питання своєчасності сплати акцизного податку, передбаченого п.п. 222.3.1 п. 222.3 ст. 223.2 ПК України за січень 2015 року, про що складено акт перевірки.

В ході проведення перевірки встановлено, що підприємством несвоєчасно сплачено суму акцизного податку за січень 2015 року у сумі 141 966,00 грн., яка задекларована ним в декларації акцизного податку за січень 2015 року № від 20.02.2015, а саме 03.03.2015 року , в той час як граничним терміном сплати за вказаний податковий період є 02.03.2015 року, тобто із затримкою один день.

Таким чином, за результатами проведеної перевірки зроблено висновок про порушення суб'єктом господарювання вимог підпункту 222.3.1 пункту 222.3 статті 222 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 22.10.2015 року № та зобов'язано ТОВ «ОККО- СХІД» сплатити штраф за вказане порушення у розмірі 10% від визначеної у декларації суми у розмірі 14 196,6 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, за результатами якого скарги ТОВ «Окко-Схід» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

У відповідності до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 212.3.11 пункту 213.1 статті 213 ПК України платниками податку є особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок- це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації (тобто за місцем розташування пункту продажу підакцизних товарів) декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 Кодексу (п. 223.2 ст. 223 Кодексу).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 49.16 статті 49 ПК України платник податків зобов'язаний погасити податкове зобов'язання, самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених цим кодексом.

Статтею 57 ПК України зокрема визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1).

Суми податку перераховуються до бюджету суб'єктом господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом (п.п. 222.3.1 п. 222.3 ст. 222 Кодексу), для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Отже, подача декларації за січень 2015 року здійснюється платниками акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів не пізніше 20 лютого 2015 року.

У свою чергу, враховуючи зазначене, сплата задекларованих сум податку з роздрібного продажу підакцизних товарів за січень 2015 року здійснюється платниками акцизного податку не пізніше 02 березня 2015 року (останній день виконання податкового обов'язку щодо сплати акцизного податку за січень 2015 року).

Аналогічні терміни (строки) відносно визначення та сплати сум акцизного податку за січень 2015 року зазначені ДФС України в Листі від 20.01.2015 № 1519/7/99-99-19-03-03-17 "Про забезпечення сплати акцизного податку з роздрібного продажу".

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, 20.02.2015 позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію з самостійно визначеним зобов'язанням з акцизного податку за січень 2015 року у розмірі 141966 грн.

Разом з цим, ТОВ "Окко-Схід" сплатило акцизний податок за вказаною декларацією лише 03.03.2015.

Отже, судом встановлено, що ТОВ "Окко-Схід" дійсно реалізовано обов'язок щодо сплатити суми податкового зобов'язання, зазначеної у поданій ним податковій декларації з порушенням визначеного законодавством строку.

При цьому суд звертає увагу, що в порядку застосування норм пунктів 102.6 - 102.7 статті 102 Податкового кодексу України (затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 № 1044), яким визначено механізм продовження граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань відповідно до норм Податкового кодексу України, позивач до органу державної податкової служби не звертався.

Разом з цим, доводи позивача про те, що на офіційному сайті Державної фіскальної служби було розміщено оголошення, відповідно до змісту якого граничний строк для подання декларацій було продовжено податковим органом до 24 лютого включно та, відповідно, продовжено граничний термін сплати податкового зобов'язання до 06.03.2015, не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

Як було встановлено судом, позивачем подано звітність з акцизного податку за січень 2015 року 20.02.2015.

Зі змісту оголошення, розміщеного на офіційному сайті Державної фіскальної служби, вбачається, що звітність, подана 20 числа поточного місяця, приймається в штатному режимі.

Разом з цим, судом встановлено, що граничний строк для подання податкових декларацій було продовжено до 24.02.2015 лише для тих платників податків, які не мали можливості подати у граничний строк податкові декларації протягом 17-19 лютого 2015 року внаслідок технічних проблем, наявних у податкового органу.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію 20.02.2015, тобто коли такі декларації приймались у штатному режимі, то виключення щодо продовження граничного строку подачі декларацій до позивача не можуть бути застосовані.

Крім того, суд звертає увагу, що основним нормативно-правовим актом, вимог якого має дотримуватись платник податків, є Податковий кодекс України, відповідно до якого суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 Кодексу (п.223.2 ст.223 Кодексу).

Водночас, якщо такий платник податків був позбавлений можливості у визначений Податковим кодексом України строк подати до контролюючого органу податкові декларації, то він має можливість звернутись у порядку, затвердженому Наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 № 1044, звернутись з клопотанням про продовження граничного строку.

Суд також зауважує, що у вказаному оголошенні, на яке посилається в обґрунтування своїх вимог позивач, Державною фіскальною службою було продовжено лише граничний строк подачі податкової звітності, а про зміну (продовження) граничних термінів сплати грошових зобов'язань за такими деклараціями взагалі не зазначалось.

Отже, з наведеного вбачається, що платники податків, виконуючи свій обов'язок по сплаті самостійно визначених зобов'язань в податкових деклараціях як до 20.02.2015, так і (враховуючи оголошення ДФС від 20.02.2015) до 24.02.2015, зобов'язані були керуватись виключно нормами Податкового кодексу України, зокрема, статтею 57 та підпунктом 222.3.1 пункту 222.3 статті 222 Кодексу.

Оскільки відповідно до вказаних норм платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, а останнім днем в даному випадку імперативно визначено саме 20.02.2015, то граничним строком сплати такого зобов'язання є 02.03.2015.

При цьому, як вже зазначалось, позивач здійснив оплату визначеного самостійно у податковій декларації (податній до податкового органу 20.02.2015) з акцизного податку за січень 2015 року, 03.03.2015 та при цьому про продовження граничного строку сплати цього зобов'язання у порядку затвердженому Наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 № 1044, не звертався.

Позивач не був позбавлений можливості у визначений Податковим кодексом строк виконати грошове зобов'язання та/або скористатися податковими правами, у зв'язку з чим був зобов'язаний сплатити податкове зобов'язання до 02.03.2015 включно.

При цьому обставин, а також належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, які б надавали податковому органу або суду підстави обчислювати визначений у статті 57 та підпункті 222.3.1 пункту 222.3 статті 222 Податкового кодексу України строк від іншої дати, ніж 20.02.2015, Товариством з обмеженою відповідальністю "Окко-Схід" зазначено не було.

Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав обов'язок щодо сплати суми податкового зобов'язання з акцизного податку за січень 2015 із порушенням (на один день) граничного строку, визначеного чинним законодавством.

Відповідно до приписів статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як слідує з матеріалів справи, сума грошового зобов'язання з акцизного податку визначена позивачем у податковій декларації за січень 2015 року, становить 141966,00 грн.

Враховуючи, що позивачем не було сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строку, визначеного у статті 57 та підпункті 222.3.1 пункту 222.3 статті 222 Податкового кодексу України граничний строк, відповідачем правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.10.2015 № та визначено розмір штрафної санкції за вказане правопорушення в сумі 14196,60 грн.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов'язку доказування протилежного.

Разом з цим, в представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що підприємством було своєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання з акцизного податку, визначеного в податковій декларації за січень 2015 року, а також не зазначено обставин, які б свідчили про неправомірність оскаржуваного рішення.

У свою чергу, відповідачем як суб'єктом владних повноважень надано суду достатню кількість належних доказів, які свідчать про те, що орган діяв в порядку, у спосіб та на підставі закону.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 22.10.2015 № прийнято відповідачем правомірно, а підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.