Справа № 820/11321/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р.Справа № 820/11321/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Коваленко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016р. по справі № 820/11321/15

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Харківській області , Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними дій (бездіяльності) та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, приватний нотаріус Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Нововодолазької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним, невмотивованим та таким, що не відповідає п. 5.2."Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу", затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України № 452 від 09.09.2013 року, Рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 15.10.2015 р., прийняте за результатом розгляду скарги приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 12.09.2015 року на Вимогу про сплату про сплату боргу (недоїмки) № Ф-40 від 31.08.2015 року;

- скасувати Рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 15.10.2015 р., прийняте за результатом розгляду скарги приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 12.09.2015 року на Вимогу про сплату про боргу (недоїмки) № Ф-40 від 31.08.2015 року;

- визнати протиправною бездіяльністю невиконання Головним управлінням ДФС у Харківській області зобов'язання з прийняття вмотивованого рішення та надіслання його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, встановленого п. 4.1. "Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу", затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України № 452 від 09.09.2013 року;

- визнати протиправними дії старшого державного ревізора-інспектора Головка А.С. та старшого державного інспектора Воротника В.В. з проведення перевірки дотримання приватним нотаріусом ОСОБА_3 законодавства щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- визнати Скаргу приватного нотаріуса ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області від 12.09.2015 року на вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-40 від 31.08.2015 року повністю задоволеною на користь скаржника;

- визнати протиправною та скасувати у повному обсязі Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-40 від 31.08.2015 року;

- визнати протиправною та скасувати у повному обсязі протиправною Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-47 від 19.11.2015 року у розмірі 100 541, 34 грн.;

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі Рішення № ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, від 16.09.2015 р., про застосування відносно ОСОБА_3 штрафних санкцій у розмірі 17 866, 77 грн.;

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення № ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова від 16.09.2015 р. з сумою нарахованого грошового зобов'язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб у розмірі 105 699,87 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії старшого державного ревізора-інспектора Головка А.С. та старшого державного інспектора Воротника В.В. з проведення перевірки дотримання приватним нотаріусом ОСОБА_3 законодавства щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Визнано протиправною та скасовано в повному обсязі Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-47 від 19.11.2015 року у розмірі 100 541,34 грн. Визнано протиправним та скасовано у повному обсязі Рішення № ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, від 16.09.2015 р., про застосування відносно приватного нотаріуса ОСОБА_3 штрафних санкцій у розмірі 17 866, 77 грн. Визнати протиправним та скасовано у повному обсязі Податкове повідомлення-рішення № ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ві, 16.09.2015 р. з сумою нарахованого грошового зобов'язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб у розмірі 105 699,87 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (юридична адреса: АДРЕСА_1, ід.код НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2728,28 грн. (дві тисячі сімсот двадцять вісім грн. 28 коп.). В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи.

У судовому засіданні представник позивача та представник другого відповідача підтримали свої правові позиції по справі.

Представник другого відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що співробітниками ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_3 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами вищевказаної перевірки контролюючим органом складено акт від 31.08.2015 року від 448/1701/НОМЕР_1, відповідно до висновків якого позивачем порушено: абз.1 п. 2 ч. 1, ст. 7, п. 2, ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-IV "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 182259,90 грн., в т.ч. за 2012 рік на суму 67201,36 грн., за 2013 рік на суму 40672,91 грн., за 2014 рік на суму 74385,63 грн; п. 178.2, п. 178.3, ст. 178, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755- IV із змінами та доповненнями, занижено податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 84559,90 грн; ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із змінами, внесеними на підставі Закону України №77-VIII від 28.12.2014 року.

Позивач не погодившись з вказаним актом, звернувся до ГУ ДФС у Харківській області Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова з запереченнями та просив скасувати акт від 31.08.2015 року №448/1701/300970844.

Рішенням Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова скаргу ОСОБА_3, від 12.09.2015 року задоволено частково, вимогу ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 31.08.2015 року №Ф-40 скасовано в частині визначення єдиного внеску у сумі 81718,56 грн., в іншій частині вимогу залишено без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі висновків акту перевірки від 31.08.2015 року від 448/1701/НОМЕР_1 контролюючим органом прийнято: вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-40 від 31.08.2015 року на суму 182259,90 грн.; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.09.2015 року на суму 17866,77 грн.; податкове повідомлення - рішення від 16.09.2015 року № на загальну суму 105699,87 грн., з яких 84599,90 - за основним платежем, 21139,97 грн., - за штрафними санкціями.

Позивач, не погодившись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивачки та у частковому задоволенні адміністративного позову

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ст. 32 Закону України "Про нотаріат", приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 14.1.226 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб, а отже приватний нотаріус (позивач) є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, а тому питання справляння податків з доходів позивача та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування слід досліджувати з врахуванням даних особливостей.

Стосовно правомірності дій відповідача щодо проведення перевірки своєчасності, достовірності та повноти нарахування єдиного соціального внеску, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, встановлюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", статтею 2 якого закріплено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною другою статті 2 вказаного Закону визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктом 1.1. ст.1 Податкового кодексу України визначено, що цей кодекс регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Разом з тим, відповідно до п. 1.3 цієї ж статті, Податковий кодекс України не регулює погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", органи доходів і зборів мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом, а також проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приватний нотаріус є фізичною особою, а в трактуванні Податкового кодексу України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - самозайнятою особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, та не є суб`єктом, що зобов'язаний надавати відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску органам доходів і зборів та не підлягає перевірці ними з цього приводу.

Положеннями пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. п. 75.1, 75.1.1 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п. 86.1 ст. 86 Податкового Кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.3 ст. 86 Податкового Кодексу України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Таким чином, дії відповідача з проведення планової документальної виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування єдиного соціального внеску є неправомірними.

Щодо відповідальності платника податків, передбаченої п. 119.2 ст. 119 ПКУ, за неподання податкової звітності про суми доходів, сплачених фізичним особам - підприємцям, колегія суддів зазначає наступне.

Форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за № 228/25005. Цим же наказом затверджено Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (далі - Порядок).

Відповідно до п.18.1 ст. 18 ПКУ, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до п.14.1.180 ст. 14 ПКУ, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.1.2 Порядку, дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Таким чином, податковим агентом визнається особа, яка не лише виплачує дохід фізичній особі, але й нараховує, утримує та сплачує податок до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Відповідно до п. 177.8 ст. 177 ПКУ, під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності.

Тобто, самозайнята особа є податковим агентом у відношенні до фізичної особи - підприємця і відповідно, повинна подавати ф. 1-ДФ, лише у випадку, коли самозайнята особа виплачує дохід фізичній особі-підприємцю, та нараховує, утримує і сплачує податок до бюджету з цього доходу.

Щодо правомірності прийняття рішення № ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, від 16.09.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок нарахування і сплати фінансових санкцій з єдиного внеску визначається Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449.

Відповідно до п. 1 розділу VII вказаної Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Згідно п. 12 Інструкції, суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем рішення про застосування штрафних санкцій винесено окремим рішенням, що є порушенням вимог вказаної вище Інструкції.

Крім того, штрафні санкції розраховуються у відсотковому співвідношенні до розміру донарахованого єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування, а враховуючи, що судом під час розгляду справи встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-47 від 19.11.2015 року у розмірі 100 541,34 грн. є незаконною, то відповідно і донарахована в рішенні № від 16.09.2015 р. сума штрафних санкцій є необґрунтованою.

За правилами частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування свого рішення покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення ст. 71 КАС України та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України, котрими встановлена презумпція правомірності рішень платника податків, суд доходить до висновку, що поданих суб'єктом владних повноважень доказів є явно недостатньо для висновку про правомірність спірних рішень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 16.09.2015 р. № , вимога № Ф-47 від 19.11.2015 року та рішення № від 16.09.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Також колегія суддів зазначає, що викладена вище позиція відображена в рішеннях Вищого адміністративного суду України по справам № К/800/5902/14, № К/800/19206/14, № К/800/10869/13.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року по справі № 820/11321/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір.

04 березня 2016 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду відстрочено Державній податковій інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 р. по справі №820/11321/15 до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі (а.с. 142).

Оскільки на час постановлення даної ухвали другим відповідачем не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 р. по справі №820/11321/15, наявні підстави для стягнення з Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області судового збору в розмірі 3001 грн. 11 коп. на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016р. по справі № 820/11321/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір у розмірі 3001 (три тисячі одну) гривню 11 копійок на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст ухвали виготовлений 11.04.2016 р.