Справа № 826/16062/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2016 року № 826/16062/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі також - відповідач), в якому просив: - визнати протиправним повністю податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 24.12.2014р. № про сплату 3 639 283,94 грн. податкового зобов'язання з ПДФО та 909 820, 99 грн. штрафних (фінансових) санкцій, а всього 4 549 104 (чотири мільйони п'ятсот сорок дев'ять тисяч сто чотири) грн. 93 коп.; - скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 24.12.2014р. № про сплату 3 639 283, 94 грн. податкового зобов'язання з ПДФО та 909 820, 99 грн. штрафних (фінансових) санкцій, а всього 4 549 104 (чотири мільйони п'ятсот сорок дев'ять тисяч сто чотири) грн. 93 коп.;

- стягнути з відповідача на користь позивача 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 24.12.2014р. № винесене на підставі неповних даних, не відповідає об'єктивній дійсності, є нечинним і протиправними, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на його необґрунтованість та безпідставність.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.10.2013р. по 31.12.2013р., за результатами якої складено Акт від 10.11.2014р. №5575/26-58- 17-01-17- (далі - акт перевірки).

В ході перевірки відповідачем встановлено порушення:

- п. 57.1 ст. 57, п. 138.1 ст. 138, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст.163, п.п. 164.2.9 п., пп.164.2.17 «д» 164.2 ст. 164, п. 170.2 ст. 170, п. 176.1, ст. 176 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 24.12.2014р. №, згідно якого позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, що є фізичною особою за основним платежем на суму 3 639 283, 94 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 909 820, 99 грн.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю податкового повідомлення - рішення, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва. Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Матеріали справи свідчать, що на підставі наказу № 2225 від 20.10.2014р., виданого ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, відповідно до вимог п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.10.2013р. по 31.12.2013р.

Так, в ході перевірки відповідачем встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 не задекларовано дохід в сумі 1500,00 грн. за ознакою « 112» (інвестиційний прибуток (дохід) від операцій з інвестиційними активами) отриманий від ФОП Прокопенко Лесі Володимирівни, Р.Н.О.К.П.П. НОМЕР_1, не задекларовано дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо, сума боргу платника податку анульовано кредитором за його самостійним рішенням за ознакою «126» від ПАТ «ПУМБ»,СДРПОУ 14282829 в сумі 2 671 502,00 грн., не підтверджено фактично понесені витрати на придбання інвестиційного активу (корпоративні права) ТОВ «Помічниця» в сумі 18 735 900,00 грн., що призвело до не сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 3 639 283, 94 грн., чим порушено п. 57.1 ст. 57, п. 138.1 ст. 138, пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п. 164.2.9 п., пп. 164.2.17 «д» 164.2 ст. 164, п. 170.2 ст. 170, п. 176.1, ст. 176 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями.

З огляду про що відповідач вказував на правомірність податкового повідомлення - рішення від 24.12.2014р. №.

Надаючи правову оцінку наведеним доводам відповідача щодо правомірності податкового повідомлення - рішення №, суд виходив із наступного.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідно до Договору купівлі - продажу частки (корпоративних прав) від 26.02.2013р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В., реєстраційний номер 571, позивач передав у власність ТОВ «ЛОРЕТО ГРУП» () частку (корпоративні права) в статутному капіталі ТОВ «Помічниця» () в розмірі 99, 9% статутного капіталу Товариства, яка в грошовому вираженні становила 18 734 026,41 грн. Вартість продажу даної частки згідно Договору становила 14 113 798,00 грн.

Відповідно до Договору купівлі-продажу частки (корпоративних прав) від 26.02.2013р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В., реєстраційний номер 572 (копія додається), позивач передав у власність громадянина України ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2) частку (корпоративні права) в статутному капіталі ТОВ «Помічниця» () в розмірі 0,01% статутного капіталу Товариства, яка в грошовому вираженні становила 1 873,59 грн. Вартість продажу даної частки згідно Договору становила 1 500,00грн.

Таким чином, позивачем відчужено корпоративні права - 100% частки статутного капіталу ТОВ «Помічниця», грошове вираження якої становить 18 735 000,00 грн., а загальна вартість продажу такої частки склала 14 115 298,00 грн.

Продаж зазначеного інвестиційного активу здійснено за домовленістю з ПАТ «ПУМБ» з метою погашення заборгованості за Кредитним договором, в результаті чого й було здійснення прощення Банком боргу, про який йдеться вище.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, відповідно до п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

З наведених вище приписів чинного податкового законодавства вбачається, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Таким чином, відсотки за користування кредитом та пеня, нараховані банком відповідно до умов кредитного договору, та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу, який підлягає оподаткуванню згідно з абз. д) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Поряд з цим, згідно п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Крім того, матеріали справи свідчать, що позивачем було подано уточнення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013р., у якому відображено розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами.

З даного розрахунку вбачається, що у 2013 році позивачем здійснено операцію з продажу інвестиційного активу - корпоративних прав (частки в статутному капіталі ТОВ «Помічниця» в розмірі 100%), із від'ємним фінансовим результатом - отримання інвестиційного збитку.

Відповідно до п. 170.2.2 ст. 170 ПК України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу.

Відповідно до пп. 170.2.3. ст. 170 ПК України, якщо в результаті розрахунку інвестиційного прибутку, виникає від'ємне значення, воно вважається інвестиційним збитком.

Відповідно до пп. 170.2.6. ст. 170 ПК України, до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що за наслідком продажу інвестиційного активу позивача у 2013 мав місце інвестиційний збиток, і значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами є від'ємними, то відповідні суми не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 24.12.2014р. №.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 560, 28 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур