Справа № 822/425/16
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/425/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіЛабань Г.В.
при секретаріВересняк А.А.
за участі:представіників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансформатор сервіс" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового рішення-повідомлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 02.03.2016 року за № форми В1.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансформатор сервіс" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2015 року в сумі 450000 грн., про що складено акт перевірки від 29.01.2016р. №253/15-2/3161759. На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 02.03.2016 року за № форми "В1" про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 114591 грн.. з яких 76394 грн. - сума завищеного бюджетного відшкодування, та 38197 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач вважає вказане податкове повідомлення - рішення таким, що суперечить нормам чинного законодавства та просить визнати його протиправним та скасувати.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що складення акту перевірки від 29.01.2016р. №253/15-2/3161759 року та прийняття на його основі оскаржуваного податкового повідомлення - рішення було здійснено відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Трансформатор сервіс" зареєстроване 25.07.2001 року в виконавчому комітеті Хмельницької міської ради (), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії, взято на податковий облік 30.07.2001 року за №7585 та перебуває на обліку в ДПІ у м.Хмельницькому.

Основним видом діяльності товариства за КВЕД є: виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів (31.10.1).

Податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Трансформатор сервіс" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2015 року, за результатами якої складено акт від 29.01.2016р. №253/15-2/3161759. На підставі вказаного акту ДПІ у м.Хмельницькому прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 02.03.2016 року за №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 114591 грн.. з яких 76394 грн. - сума завищеного бюджетного відшкодування, та 38197 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій.

Документальною перевіркою встановлено, що ТОВ "Трансформатор сервіс", в порушення п. 198.1, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, п.201.10 р "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ у листопаді 2015 року на 76 394 грн.

Щодо твердження відповідача стосовно зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 76394 грн., суд враховує наступне.

В перевіряємий період між позивачем та ТОВ "ТДВ Брістон" було укладено договір поставки №03-06 від 03 червня 2015 року.

Відповідно до умов вказаного договору постачальник (ТОВ "ТДВ Брістон") зобов'язується передати у власність покупця (ТОВ "Трансформатор - сервіс") трансформаторне масло (товар), а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти й оплатити товар. (1.1) Постачання Товару здійснюються автомобільним транспортом на умовах власної доставки за рахунок Постачальника пр. Миру, 101 Б - м. Хмельницький. (1.2) Постачальник зобов'язаний поставити товар протягом 14 днів з дати оплати (Додатку № 1 до Договору). (2.1) Покупець зобов'язаний сплатити Постачальникові загальну ціну товару шляхом 100% передоплати протягом 3 (трьох) банківських днів з дати виставленого рахунку (2.3)

На підтвердження отримання товару ТОВ "Трансформатор - сервіс" від ТОВ "ТДВ Брістон" надано: видаткову накладну №1 від 10 червня 2015 року, товаро - транспортну накладну №1 від 10 червня 2015 року, податкову накладну №610012 від 10 червня 2015 року, копію розрахунку - фактури №СФ-0000355 від 12.06.2015 року, копію акту здачі прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000350 від 12.06.2015 року, копію технічного паспорту.

Суд не бере до уваги твердження відповідача, про відсутність належного документального підтвердження факту отримання позивачем у ТОВ "ТДВ Брістон" трансформаторного масла, оскільки наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27.07.2015 у справі № К/800/56974/13.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо органом державної податкової служби вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб органу державної податкової служби нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.187.1 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує Факт постачання послуг платником податку.

Статтею 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують фати здійснення господарських операцій.

Частиною 2 статті 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємства, установи, від імені яких складено документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст, обсяг та одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу Ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок створення, прийняття і відображення підприємствами у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. № 168/704.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів.

Відповідно до п. 5 ст. 8 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" - підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологією обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 67 ГК України відносини Товариства з іншими суб'єктами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі господарських договорів.

Згідно з принципом свободи договору, закріпленим ст. 62 ЦК України та п. 2 ст. 67 ГК України, суб'єкти господарювання вільні у виборі контрагента, предмету договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, з урахуванням звичаїв ділового обігу та вимог розумності та справедливості. Дана норма законодавства надає право Товариству укладати будь-які необхідні йому договори для досягнення мети своєї діяльності. Слід зауважити, що Договір не є первинним документом, адже він свідчить про намір вчинити які-небудь дії, але не підтверджує факт їх здійснення.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 241 Цивільного кодексу України передбачено, що наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Суд звертає увагу на те, що згідно із п.8 Наказу № 10 податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Відповідно до п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Суд вважає хибними посилання представника відповідача на помилку при складанні товаро - транспортної накладної, а саме: не зазначення коду УКТЗ, оскільки з наданих паспорту №11/12 від 05.06.2015 року (а.с.134) та сертифікату відповідності (а.с.135) вбачається, що трансформаторна олива вироблена ТОВ "Запорізьке екологічне підприємство", а відтак не є імпортованим товаром. Тому зазначення коду УКТЗ не є обов'язковим реквізитом при заповнені ТТН.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України до обов'язкових реквізитів податкової накладної відноситься такий реквізит, як - опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п. 201.6, п. 201.7. ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суну коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", факти здійснення господарських операцій (в тому рахунку з постачання товарів) фіксуються у первинних документах, котрі є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Пункт 44.1. ст. 44 ПК України передбачає, що платники податків зобов'язані, для цілей оподаткування, вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або задаткових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відносно сумнівів податкового органу щодо поставки товару, суд вважає, що вони необґрунтовані, оскільки в матеріалах справи містяться копії технічних паспортів на транспортні засоби, якими і здійснювалась поставка товару (а.с.136) та копія розрахунку - фактури №СФ-0000355 від 12.06.2015 року, копія акту здачі прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000350 від 12.06.2015 року.

Стосовно твердження відповідача щодо реальності вчинених позивачем в перевіряємий період господарських операцій, суд вважає, що вони підтвердженні наданими до перевірки та в судовому засіданні належним чином оформленими первинними документами.

Відтак, судом встановлений рух активів позивача під час здійснення господарських операцій з контрагентами протягом перевіряємого періоду. Реальність господарських взаємовідносин підтверджуються первинними документами, оформленими належним чином.

Крім того, суду не надано доказів звернення до суду з позовом до ТОВ "ТДВ Брістон" щодо реальності здійснення господарських операцій з контрагентами у перевіряємий період.

Зазначені обставини відповідачем не спростовані будь-якими належними доказами.

Отже, суд вважає, що податковий орган неправомірно позбавив ТОВ "Трансформатор сервіс" права на включення до бюджетного відшкодування суми в розмірі 76394 грн., безпідставно виніс податкове повідомлення - рішення від 02.03.2016року №, а відтак воно підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З огляду на це, відповідачем не доведено, а судом не встановлено правомірність оскарженого податкового повідомлення - рішення, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "В1" № від 02.03.2016 року, винесене відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансформатор сервіс" Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансформатор сервіс" судовий збір у сумі 1718,87 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11 квітня 2016 року

Суддя/підпис/Г.В. Лабань
"Згідно з оригіналом" Суддя Г.В. Лабань