Справа № 815/4676/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ К/800/52585/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс»

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року

у справі № 815/4676/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс»

до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Південної митниці Міндоходів

за участю Прокуратури Одеської області,

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» (далі - ТОВ «Еві Текс») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Південної митниці Міндоходів, в якому, просило визнати протиправною бездіяльність щодо неповернення надмірно сплачених ТОВ «Еві Текс» мита та податку на додану вартість, які було зараховано до бюджету, та стягнути вказані суми.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що митна вартість товару, ввезена на митну територію України позивачем, повинна була обчислюватись за першим методом її визначення, що підтверджують наявні в позивача документи. Зазначає, що надмірно сплачені до бюджету кошти підлягають поверненню платнику незалежно від того, в результаті помилки митного органу або в результаті помили платника виникла така переплата.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, відповідач вважає касаційну скаргу необґрунтованою, тому просить залишити її без задоволення, рішення судів - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що 12 червня 2012 року між ТОВ «Еві Текс» (покупець) та Компанією «CORTDALE ENTRPRISES S.A», Panama (продавець), укладено контракт № ЕСЕ-1, відповідно до п. 1.1 якого Компанія «CORTDALE ENTRPRISES S.A», Panama, зобов'язується поставляти, а ТОВ «Еві Текс» приймати товар та оплачувати кошти за його придбання згідно специфікацій поставки або інвойсів. Загальна сума контракту становить 5000000 доларів США (п. 2.1). Строк дії контракту 3 роки з моменту підписання (п. 2.2.). Валютою контракту є долари США (п. 2.3). Ціна товару встановлюється для кожної партії і вказується в інвойсах на конкретну поставку. Умови поставки - CIP, CIF, DDU, DAF, CPT кордон України (в редакції INCOTERMS-2000).

В специфікації від 12 червня 2012 року, що є додатком до контракту № ЕСЕ-1, визначено перелік товарів, поставка якого передбачена цим контрактом з визначенням кодів товарів.

В подальшому до вказано контракту внесено зміни щодо його ціни та керівника ТОВ «Еві Текс».

Виконуючи умови контракту № ЕСЕ-1 від 12 червня 2012 року Компанією «CORTDALE ENTRPRISES S.A» поставлено ТОВ «Еві Текс» товар загальною фактурною вартістю 7552509,13 грн., згідно з інвойсами для кожної партії товару: 12/07/0244 від 24 липня 2012 року, 12/07/0240 від 24 липня 2012 року, 12/07/0170 від 17 липня 2012 року, TIAN062 від 20 червня 2012 року, 12FL045 від 16 липня 2012 року, 12FL047 від 16 липня 2012 року, ECE/9400/1 від 22 серпня 2012 року, CLIE12025 від 24 липня 2012 року, 251/U від 04 липня 2012 року, 203/D від 13 червня 2012 року, 246/D від 14 червня 2012 року, 252/D від 04 липня 2012 року, 253/D від 12 липня 2012 року, 254/D від 17 липня 2012 року, 257/Х від 14 липня 2012 року, 258/D від 24 липня 2012 року, 260/Х від 20 липня 2012 року, 12/07/0180 від 18 липня 2012 року, 12/06/0159 від 15 червня 2012 року, 12/07/0181 від 18 липня 2012 року, 12/07/0242/1 від 30 липня 2012 року, 12/07/0243/1 від 30 липня 2012 року, 12/07/0183/1 від 23 липня 2012 року, 12/07/0241/1 від 29 липня 2012 року, 12/07/0120 від 12 липня 2012 року, 12/07/0220 від 22 липня 2012 року, 12/07/0021 від 02 липня 2012 року.

Товар, що вказаний в інвойсах, заявлений до митного оформлення в серпні 2012 року за митними деклараціями: №500060001/2012/009257, №500060001/2012/009452, №500060001/2012/009454, №500040001/2012/010263, №500060001/2012/009498, №500060001/2012/009493, №500060001/2012/009479, №500060001/2012/009567, №500060001/2012/009578, №500040001/2012/010352, №500040001/2012/010456, №500060001/2012/009591, №500060001/2012/009592, №500060001/2012/009691, №500060001/2012/009819, №500060001/2012/009811, №500060001/2012/009827, №500060001/2012/009764, №500060001/2012/009768, №500060001/2012/009770, №500060001/2012/009837, №500060001/2012/009844, №500060001/2012/009847, №500060001/2012/009849, №500060001/2012/009851, №500060001/2012/009854, №500060001/2012/009840.

Всі зазначені ВМД прийняті Південною митницею до оформлення та оформлені відповідно до приписів митного законодавства.

Митна вартість товарів визначена позивачем самостійно за 6 (резервним) методом із зазначенням даних щодо вартості товару за інвойсами у рядку 42 в загальній сумі 7552509,13 грн., та з врахуванням коригування ціни товару у графі 45 визначено митну вартість в загальній сумі 36847206,03 грн.

Відповідно до рядку 47 ВМД, ТОВ «Еві Текс» нараховані та сплачені платежі у загальній сумі 12096726,19 грн. (мито на товари, що ввозяться на територію України у сумі 3939404,15 грн., та податок на додану вартість у сумі 8157322,04 грн.).

25 січня 2013 року ТОВ «Еві Текс» звернулось до Південної митниці із заявою № 25-01/1 про повернення надмірно сплаченого мита та податку на додану вартість у загальній сумі 9673341,81 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок підприємства.

Південною митницею 05 лютого 2013 року за вихідним № 11/4.2-8/1692 направлено на адресу позивача лист про необхідність надання картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про визначення митної вартості, оскільки митна вартість товару визначена самостійно позивачем та за результатами контролю правильності її визначення митним органом прийнято рішення про можливість застосування митної вартості заявленої декларантом. Зазначений лист отриманий позивачем, однак витребувані документи до Південної митниці ТОВ «Еві Текс» не надавалися.

Позивач, вважаючи таку відмову митного органу щодо повернення надмірно сплачених митних платежів протиправною, звернувся до суду з даним позовом про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач самостійно декларував митну вартість за резервним методом, а митний орган не приймав жодних рішень та не вчиняв дій або бездіяльності, які б визнавались протиправними, тому підстави для повернення надмірно сплачених митних платежів відсутні.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 та ст. 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МК України).

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Вказана норма кодексу кореспондує з нормою п. 4 ч. 3 ст. 52 МК України, відповідно до якого (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, відповідно до якого декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, не приймав рішення про зміну, тобто самостійне визначення митної вартості товарів, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК України, щодо визначення митної вартості товару.

Якщо ж саме митний орган, не погодившись із задекларованою митною вартістю декларантом, визначив митну вартість товарів, а в подальшому буде прийнято рішення суду про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів повертається декларанту у порядку, передбаченому законодавством.

Такий самий висновок міститься в численний рішеннях Верховного Суду України, зокрема, в постановах від 02 лютого 2016 року у справі 21-347а14, від 16 лютого 2016 року у справі № 21-298а14, від 23 лютого 2016 року у справі 21-328а14, від 16 березня 2016 року у справі 21-344а14, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів наступна.

Відповідно до пп. 43.1-43.5 ст. 43 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно з п. 1 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 (далі - Порядок повернення коштів) цей Порядок розроблено відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України та статей 43, 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до змісту пп. 1-4 розділу ІІІ Порядку повернення коштів для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом ДМСУ, Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом ДМСУ.

Відповідно до п. 1 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України 30.12.2013 N 882/1188 (далі - Порядок взаємодії), який прийнятий на заміну відповідного Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України, затвердженого наказом ДМСУ, Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147, Порядок взаємодії регламентує взаємовідносини територіальних органів Міністерства доходів і зборів України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

П. 5 Порядку взаємодії передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

За змістом п. 7 Порядку взаємодії орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи Міндоходів, місцеві фінансові органи, органи Казначейства проводять шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи.

За платежами, належними державному бюджету, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

Відповідно до п.п. 8-10 Порядку взаємодії орган Міндоходів несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.

Висновки реєструються органами Казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Відповідно до Порядку взаємодії основною умовою повернення коштів є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 45 БК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для такого висновку. У разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення декларант може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у ст. 301 МК України, ст. 43 ПК України і ст. 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. В той же час цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Такий самий висновок міститься також в численний рішеннях Верховного Суду України, вказаних вище.

З урахуванням тієї обставини, що позивачем не оскаржувались дії, рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів та остання декларантом визначалась самостійно, в митного органу відсутні правові підстави для складання висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Судами ухвалено законні та обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» відхилити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: