Справа № 802/111/16-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/111/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

06 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

за участю: секретаря судового засідання: Нечаюк Т.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Горбач Маргарити Леонідівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Рахункової палати України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Рахункової палати України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення апеляційної скарги і просила оскаржувану постанову залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 01.08.2008 року ОСОБА_2, був зарахований на посаду головного спеціаліста відділу з питань виконання державного бюджету, промисловості та аграрної політики територіального управління Рахункової палати по Вінницькій, Житомирській, Кіровоградській та Хмельницькій областях (у м. Вінниця). 04.04.2013 року позивач досяг пенсійного віку 60 років і 05.04.2013 року йому призначено пенсію за віком. Після призначення пенсії він продовжував працювати на вищезазначеній посаді. 16.04.2014 року на підставі наказу Рахункової палати від 10.04.2014 №67-к згідно поданої заяви ОСОБА_2, його звільнено з займаної посади, в зв'язку з досягненням граничного віку державного службовця відповідно до вимог статті 37 Закону №3723. Також, у заяві про звільнення останній просив відповідача виплатити йому грошову допомогу в розмірі 10 посадових окладів відповідно до вимог чинного законодавства, проте отримав відмову, яка слугувала підставою для звернення ним до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивача звільнено з займаної посади після набуття законної сили Закону України від 27.03.2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", яким внесено зміни до Закону "Про державну службу" (далі Закон №3723), зокрема виключено правову норму щодо виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів державним службовцям при виході на пенсію, то відповідач правомірно відмовив йому виплаті вказаних коштів.

Колегія суддів погоджується за такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.13 ст.37 Закону №3723 ( в редакції чинній на час досягнення позвичам 60 років), державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Законом України від 27 березня 2014 року №1166 "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав законної сили з 1 квітня 2014 року розділом II внесено зміни до ряду законодавчих актів. Пунктом 24 розділу II Закону №1166 зазначено, що у Законі України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490; 2012 р., № 12-13, ст. 82; 2013 р., № 14, ст. 89; 2014 р., № 11, ст. 132; із змінами, внесеними Законом України від 4 липня 2013 року № 404-VII):

1) частину першу статті 34 виключити;

2) у статті 37:

у частині першій цифри "80" замінити цифрами "70";

частину тринадцяту виключити.

Частиною 2 прикінцевих положень закону №1166 зазначено, що зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім: абзацу другого підпункту 3 пункту 3, підпунктів 2 і 3 пункту 8, пункту 23, абзацу другого підпункту 2 пункту 24, пункту 25, пункту 2 підпункту 28 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 травня 2014 року.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.11.2013 № 11-рп/2013 зазначено, що грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 по досягненню 60 років оформив пенсію за віком з 05.04.2013 року відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Права на пенсію згідно Закону №3723 на вказану дату позивач не мав, а набув його лише з 05.10.2013 року, проте не перейшов на пенсію державного службовця і не звільнився у зв'язку з виходом на пенсію та продовжував працювати.

Таким чином, позивач після набуття права на пенсію державного службовця, виявивши бажання працювати, втратив на той час право на отримання разової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, а станом на 16.04.2014 року (дата припинення позивачем державної служби), ч.13 ст.37 Закону №3723 втратила чинність.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач звільнився з посади державного службовця, після набуття законної сили Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", то відповідач не мав обов'язку виплатити йому грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів у відповідності до частини 13 статті 37 Закону України "Про державну службу".

Також суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правомірно не взято до уваги посилання позивача на ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи та вірно зазначив, що в даній статті йдеться про застосування норм у часі щодо юридичної відповідальності фізичної особи, тоді як предметом позову у даній справі є виплата грошової допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 квітня 2016 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.