Справа № 813/4276/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 р. Справа № 876/12345/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 р. по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Галичина» до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

11.08.2015 року позивач - Приватне акціонерне товариство "Галичина" (далі - ПрАТ «Галичина») звернулось до суду із позовом до відповідача - Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі - СДПІ з ОВП у м. Львові) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.04.2015 року № /4842.

В обґрунтування вимог позовної заяви ПрАТ «Галичина» зокрема покликається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення неправомірно винесено відповідачем на підставі акту позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Галичина» від 18.03.2015 року № 71/28-06-40-01/25553579.

Позивач вказує, що господарські операції між ПрАТ «Галичина» та її контрагентом - Приватним підприємством «Агентство маркетингових досліджень» (далі - ПП «Агентство маркетингових досліджень») мали реальний характер, що підтверджується звітами маркетингових послуг. Замовлення позивача щодо надання контрагентом вказаних послуг зумовлено тим, що серед персоналу ПрАТ «Галичина» не числяться дистриб'ютори та регіональні представники товариства, а маркетологи завантажені іншою роботою, і з цієї причини для отримання необхідної інформації було залучено ПП «Агентство маркетингових досліджень». Крім того, підприємство позивача не несе відповідальності за можливе порушення податкового законодавства і несплату податків контрагентом.

ПрАТ «Галичина» вказує на те, що чинним законодавством не встановлено конкретних вимог щодо змісту звітів маркетингових послуг, а тому зауваження і висновки перевіряючих щодо недоліків в них є надуманими. На переконання позивача достатніми первинними документами, на підтвердження здійснення ним господарських операцій є акти здачі-приймання виконаних робіт.

Крім того, ПрАТ «Галичина» стверджує, що висновки про порушення норм податкового законодавства можуть бути зроблені лише на підставі перевірки саме первинних бухгалтерських документів. А первинні документи, були надані податковому органу у повному обсязі, і повністю підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

А тому, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за результатами перевірки з помилковими висновками є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції погодився із доводами податкового органу, що ПрАТ «Галичина» надано до перевірки первинні документи бухгалтерського обліку, які є формально складеними, і не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом. Позивачем не доведено, що його відносини як платника та його контрагента мали реальний характер та що надані послуги були фактично вироблені контрагентом та отримані і використані у власній господарській діяльності платником.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ПрАТ «Галичина» оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі (аналогічних тим, що були наведені у позовній заяві). Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що СДПІ з ОВП у м. Львові проведена позапланова виїзна перевірка ПрАТ «Галичина» (), за результатами якої складено акт від 18.03.2015 №71/28-06-40-01/25553579.

Актом перевірки встановлено порушення ПрАТ «Галичина»: п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.1 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України від 02.12.2010 року, що призвело до :

-заниження податкового зобов'язання по загальній декларації з ПДВ за липень 2014 року на суму 200786,56 грн.;

- заниження податкового зобов'язання по декларації ПДВ за липень 2014 року у спеціальному режимі оподаткування переробного підприємства на суму 404356,77 грн.

На підставі акту перевірки СДПІ з ОВП у м. Львові 02.04.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення №/4842, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 907715,0 грн., в тому числі основний платіж 605143,33 грн. та штрафні санкції в сумі 302571,67 грн.

Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням - рішенням, ПрАТ «Галичина» оскаржило його в адміністративному порядку, однак рішеннями вищестоящих інстанцій таке було залишено без змін, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи юридичну оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В силу п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В силу п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Так, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Із положень ч. 1, 2, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як наслідок, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті вищевикладених правових норм та наявних у справі матеріалів, колегія суддів бере до уваги обставини, встановлені податковим органом при здійсненні перевірки ПрАТ «Галичина». Так, відповідно до акту перевірки податковим органом встановлено, що ПрАТ «Галичина» у липні 2014 року проводило взаєморозрахунки із ПП «Агентство маркетингових досліджень» () на підставі договору № 58 від 01.01.2014 року «Про надання маркетингових послуг». Згідно умов цього договору виконавець зобов'язувався надати маркетингові послуги, а замовник прийняти й оплатити надані послуги.

На виконання умов вказаного договору ПП "Агентство маркетингових досліджень" на адресу ПрАТ «Галичина» виписані акти здачі - приймання виконаних робіт, податкові накладні, звіти маркетиногових послуг. Згідно з виписками банку та карткою бухгалтерського рахунку 631 по контрагенту ПП "Агентство маркетингових досліджень" за липень 2014 року прерахування ПрАТ «Галичина» коштів на ПП "Агентство маркетингових досліджень" в якості оплати за надані маркетиногові послуги по акту здачі-приймання маркетиногових послуг від 31.07.2014 року № 008066 протягом липня 2014 року не проводилось. Станом на 31.07.2014 року на бухгалтерському рахунку 631 по контрагенту ПП "Агентство маркетингових досліджень" обліковується кредитове сальдо на суму 3630860,0 грн.

Згідно з наданими ПрАТ «Галичина» для перевірки вищезазначеними первинними документами ПП "Агентство маркетингових досліджень" надавало маркетингові послуги по дослідженню продукції ТМ «Галичина», продаж якої здійснювався у торгових точках мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

Суми податку на додану вартість по отриманих від ПП "Агентство маркетингових досліджень" вищевказаних податкових накладних ПрАТ «Галичина» відображено у реєстрі отриманих накладних за липень 2014 року та включено до податкового кредиту в декларацію з ПДВ за липень 2014 року на загальну суму 605143,33 грн.

Перевіркою встановлено, що у наданих для перевірки звітах маркетингових послуг міститься інформація, яку ПрАТ «Галичина» отримує в процесі здійснення взаємовідносин із покупцями (без отримання додаткових маркетингових послуг). У наданих ПП "Агентство маркетингових досліджень" звітах маркетингових досліджень відображена інформація щодо різниці між кількістю реалізованої продукції ПрАТ «Галичина» за звітний та за попередній місяці у відсотковому відношені в розрізі окремих продуктів, інформація щодо об'ємів продажу продукції ТМ «Галичина» у торгівельних пунктах мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» у кількісному та вартісному еквіваленті.

Також, встановлено, що у звітах щодо проведення фокус-групових досліджень міститься загальновідома інформація щодо продуктів харчування, крім цього, не зазначені адреси, за якими проводилися дослідження, не вказано кількість опитуваних споживачів, не визначено кількісні та вартісні показники здійснених маркетингових досліджень та взагалі не вказано повного змісту проведених робіт і не вказано, на чому ґрунтується вартість отриманих маркетингових послуг.

Додаток б/н від 01.07.2014 до договору про надання маркетингових послуг № 58 від 01.01.2014 складений у м. Дніпропетровську та підписаний від ПрАТ «Галичина» ком. директором ОСОБА_1 Акт здачі-примання маркетингових послуг від 31.07.2014 року № 008066 складений у м. Дніпропетровську та підписаний від ПрАТ «Галичина» керівником ком. департаменту ОСОБА_2

Однак, для перевірки не надано наказів на відрядження вказаних керівників ПрАТ «Галичина» до м. Дніпропетровська у липні 2014 року. Згідно з оборотно-сальдовою відомістю ПрАТ «Галичина» по рахунку 372 «Розрахунки з підзвітними особами» за липень 2014 року вказаним працівникам кошти під звіт не видавались, та звіти про відрядження такими працівниками також не подавалися.

Крім того, згідно з даними АС «Податковий блок», у липні 2014 року ПП «Агентство маркетингових досліджень» одночасно здійснювало продаж послуг іншим контрагентам, кількість яких становила 41 суб'єкт господарювання. Загальний обсяг поставок за липень 2014 року без ПДВ становить 27642926 грн.

Відповідно до поданої ПП «Агентство маркетингових досліджень» форми 1-ДФ на підприємстві чисельність працюючого персоналу протягом ІІІ кварталу 2014 року становила 18 чоловік, що очевидно недостатньо для здійснення маркетингових досліджень у зазначених обсягах одночасно за вказаний період для вказаної кількості контрагентів з використанням такої чисельності працівників.

Крім цього, за результатами перевірки податковим органом встановлено, що кількість торгівельних пунктів («тп») мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» у містах, де проводилися маркетингові дослідження становила: м. Дніпропетровськ - 86 тп., м. Київ - 67 тп., м. Запоріжжя - 36 тп., м. Харків - 45 тп, м. Полтава - 14 тп, м. Новомосковськ - 4 тп, м. Павлоград - 8 тп, м. Дніпродзержинськ - 17 тп, м. Кривий Ріг - 38 тп, що також вказує на невідповідність фактичного здійснення маркетингових досліджень щодо продукції ТМ «Галичина», реалізованої в даних пунктах за допомогою працівників ПП «Агентство маркетингових досліджень».

ПрАТ «Галичина» також надано для перевірки договір постачання № 44196 від 01.01.2014 року, укладений із ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець), у якому зазначено, що сторони зобов'язуються використовувати систему автоматизованого обміну даними та документами в електронній формі. За допомогою даної системи сторони обмінюються документами, які містять інформацію щодо кількості, асортименту, ціни товару, назви та адрес складів, дані щодо повернення товарів тощо, що у свою чергу дає можливість позивачу отримувати необхідну інформацію, яку він замовляв у маркетологів.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з наявним у матеріалах справи договором від 01.01.2014 року №58, а саме п.1.2, п.3.1 даного договору, перелік, вартість та вид послуг, які виконавець має надати ПрАТ «Галичина», вказується в додатку до даного договору, який є його невід'ємною частиною. В додатку №1 від 01.01.2014 року зазначено 19 найменувань послуг, що надаються згідно умов договору.Однак, як встановлено згідно наданих позивачем звітів, останньому було надано послуги лише по чотирьом позиціям.

Акт здачі - прийняття виконаних робіт не містить обсягу наданих послуг, не конкретизовано обсяг послуг; відсутній розрахунок вартості послуг, не конкретизовано їх фактичний зміст. Акт містить лише посилання на договір. Проте в самій угоді не зазначено суми, яку ПрАТ «Галичина» має сплатити виконавцю за надані послуги. В додатку №1 до даного договору зазначено вид послуг та ціна за окрему послугу. Однак, загальна кількість наданих послуг та оплата за ці послуги договором не обумовлена. Тобто, ПрАТ «Галичина» не надано конкретного розрахунку загальної вартості наданих послуг.

Слід також зазначити, що у звітах щодо проведення фокус-групових досліджень міститься загальновідома інформація щодо продуктів харчування, крім цього, не зазначено адресу, за якою проводилися дослідження, не вказано кількість опитуваних споживачів, не визначено кількість та вартісні показники здійснених маркетингових досліджень та взагалі не вказано повний зміст проведених робіт, не вказано, на чому ґрунтується вартість отриманих маркетингових послуг, не містять конкретного розрахунку вартості наданих послуг.

А тому, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що наявні у ПрАТ «Галичина» документи не можуть вважатися первинними документами, що відображають господарську операцію, вони не можуть бути і доказом витрат, на підставі якого позивачем сформовано податковий кредит. Лише наявність у позивача документів, які відповідно до Закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, які не відображають сутності господарських операцій, є формальною а не субстантивною підставою для включення до складу цього кредиту.

Колегія суддів вважає, що ПрАТ «Галичина» надано до перевірки первинні документи бухгалтерського обліку, які є складеними формально, і не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між ПрАТ «Галичина» та ПП «Агентство маркетингових досліджень».

ПрАТ «Галичина» не доведено, а судом не здобуто доказів того, що відносини позивача як платника та його контрагента мали реальний характер та що надані послуги були фактично вироблені контрагентом та отримані і використані у власній господарській діяльності платником.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов до вірного переконання, що факт реального здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом не підтверджується первинними документами встановленої форми. Долучені ПрАТ «Галичина» документи не відображають у повній мірі зміст господарських операцій.

Тому, в даному випадку, встановлені під час розгляду справи обставини підтверджують висновки СДПІ з ОВП у м. Львові, констатовані в Акті перевірки від 18.03.2015 року № 71/28-06-40-01/25553579, а відтак податкове повідомлення-рішення від 02.04.2015 року № /4842, прийняте на підставі зазначеного акту перевірки, скасуванню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 р. по справі № 813/4267/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 12.04.2016 року.