Справа № 336/3618/15-а
Суддя: Артемова Л. Г.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №336/3618/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

Головуючого судді: Артемової Л.Г.,

при секретарі: Аксьоновій О.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя, третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Запорізький абразивний комбінат», про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та просить визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Запоріжжі про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобовязати відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що він має право на призначення пенсії, оскільки має загальний трудовий стаж, який підпадає під Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

15.02.2015 року, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, надавши усі наявні документи, проте йому було відмовлено.

Позивач отримав повторну відмову у призначенні пільгової пенсії.

Позивач вважає, що існують умови для призначення пенсії, оскільки він надав усі необхідні документи для призначення пенсії. Уточнюючу довідку не надав, оскільки ПАТ «Запорізькій абразивний комбінат» відмовив у видачі такої довідки.

Ухвалою суду від 29.03.2016 року в задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено, адміністративний позов в частині вимог з 09.07.2013 року по 03.02.2015 року залишений без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача заперечував, посилаючись на те, що для призначення пенсії на пільгових умовах необхідна уточнююча довідка від підприємства.

Третя особа ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» надав письмові пояснення, згідно яких визнає позов та зазначає, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка, довідка вимагається лише у випадку відсутності записів у трудовій книжці.

Вивчивши обставини справи, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Суд на підставі ст.2 КАС України перевірив, чи діяв відповідач на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, протягом розумного строку.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10.11.1975 року по 14.11.1977 року проходив службу в рядах радянської армії, з 13 червня 1985 року по 19.01.1993 року працював змінним майстром ДРО ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» та має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ст. 13 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», так як має стаж роботи за повним робочим днем на роботах із особливо важкими і шкідливими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України (р. ХV п. 8 а).

Згідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Пропорційний вихід на пенсію чоловіків по списку № 2:

Кількість відпрацьованих років Час виходу на пенсію

(по списку № 2) (років)

6 років 3 місяці 58

7 років 6 місяців 57

10 років 56

12 років 6 місяців 55

Набувши право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою на призначення пенсії. Але йому було рекомендовано звернутися до ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» за отриманням уточнюючих довідок.

За направленням УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя позивач звертався до ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» для підтвердження наявного трудового стажу за Списком № 2, але мені йому відмовлено, оскільки, до проведення атестації робочих місць (1994 рік) пільгова пенсія працівникам нараховувалась відповідно до діючого на той час законодавства, по Довідникам, а саме:

Постанови ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173

Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1996 № 10.

Таким чином, для підтвердження наявного пільгового стажу ПАТ Запорізький абразивний комбінат» не зобовязаний надавати уточнюючі довідки, що підтверджується постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2011 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2012 року по справі № 2а-0870/125/11.

Зважаючи на вищенаведене, позивач знову звернувся до УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах (Список № 2 згідно п.2 р. ХV ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»)

Листом від 15 лютого 2015 року позивачеві було відмовлено в зарахуванні періоду його роботи, яка зазначена в трудовій книжці у ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» з 13 червня 1985 року по 19.01.1993 року на посаді змінного майстру ДРО ВАТ «Запорізький абразивний комбінат», та знову рекомендовано мені підтвердити період роботи уточнюючими довідками.

Суд вважає відмову УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя в призначенні пенсії протиправною та такою, що не відповідає діючому законодавству з наступних причин:

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про загальний військовий обовязок i військову службу» та статтею 8 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення" визначено право на пільгове пенсійне забезпечення особам, які мають на день введення в дію цього Закону (на 1 січня 1992 року) стаж на роботах, що давали право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно з Пунктом 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 р., який діяв у період моєї роботи, було передбачено, що до роботи, зазначеній в списку № 1, № 2, прирівнюється, зокрема, служба в складі Збройних Сил СРСР.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 року №637 основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є трудова книжка, яка була надана відповідачу для призначення пенсії.

Приведені вище спірні правовідносини врегульовано Законом України від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (даліЗакон № 1788-ХІІ), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок). Позивач працював у ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» до набуття чинності даних законів, до 1993 року.

Відповідно до діючого на той час законодавства, вносити додаткові відомості до трудової книжки не вимагалось.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності з абзацом 1 пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Перелік документів у відповідності до п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637 надається у випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

В трудовій книжці позивача містяться відомості щодо наявності у нього права на пенсію на пільгових умовах, що цілком узгоджується із змістом приведених норм. Але відповідач проігнорував дані вимоги і відмовився мені призначати пенсію.

Відповідно до ч.1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу вищенаведених норм нормативно-правових актів, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. Отже у разі сумніву щодо стажу, з якого визначається право на пільгову пенсію, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

До проведення атестації робочих місць («Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442), пільгова пенсія працівникам нараховувалась відповідно до діючого на той час законодавства, по Довідникам, а саме відповідно до Постанови ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173 та Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1996 № 10. Спеціальність, за якою я працював, внесена до Списку № 2 з 1956 року. Таким чином, підтверджувати наявний пільговий стаж іншим документом, окрім трудової книжки, та надавати уточнюючі довідки, позивач не зобовязаний.

Згідно п. 6 Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 р. № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців», яка була чинна на час внесення записів у трудову книжку, до трудової книжки заносяться відомості про працівника: прізвище, імя, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність, відомості про роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Записи про найменування роботи або посади, на які прийнято працівника, провадяться: для робітників у відповідності з найменуванням професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікованому довіднику робіт і професій робітників, тобто відповідно до діючого на той час законодавства, вносити додаткові відомості до трудової книжки не вимагалось.

Будь-яких посилань на невідповідність запису в трудовій книжці пільгового стажу відповідачем не наведено.

Посилання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на те, що єдиним доказом наявності спеціального трудового стажу є уточнююча довідка підприємства, не може прийматися до уваги, виходячи з норм ч. 1 ст. 69 КАС України, згідно яких доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, особа, яка працювала на підприємстві, не несе відповідальність за виконання чи невиконання вимог закону підприємством і не може нести жодної відповідальності за те, що підприємство не зберегло архіви чи то документація знищена.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У звязку з тим, що будь-яких посилань на не відповідність запису в трудовій книжці пільгового стажу позивача відповідачем не наведено і вимог для надання (витребування) у нього уточнюючих довідок не існувало, а отже і відмова в призначенні позивачеві пенсії є неправомірною.

Конституцією України проголошено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21); У відповідності із статтею 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними (ч.1); конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ч.2), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту і обсягу існуючих прав і свобод (ч.3). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у випадках, передбачених законом. (ч.1 ст.46)

Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч.2 ст.19 Закону України від 05.10.2000 р. №2017-ІІІ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії").

Згідно із приписами ч.3 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З огляду на зміст ч.1 ст. 94 КАС України на користь позивача з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя підлягає стягненню судовий збір у розмірі 74,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 11-12, 41, 69-71, 94, 122, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя щодо непризначення ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі заяви позивача від 04.02.2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та проводити виплати з 04.02.2015 року.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 74,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя, із одночасним надісланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Г.Артемова