Справа № 202/988/16-а
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/988/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

складі судді: Бєльченко Л.А.,

при секретарі Терещук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об*єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську (далі УПФУ) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача, зазначаючи, що з 21.12.1997 року по 11.01.2016 року він перебував на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як офіцер МВС України. На теперішній час він перебуває на обліку у Лівобережному обєднаному УПФУ в місті Дніпропетровську. Після звільнення з ОВС України він з 22.12.1997 року по 20.11.2013 року продовжував працювати. 12.12.2015 року він звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про припинення виплати йому пенсії за вислугу років з 12.01.2016 року у звязку із виникненням права на пенсію за віком. З 01.02.2016 року йому припинено виплату пенсії за вислугу років. 12.01.2016 року він звернувся до Лівобережного обєднаного УПФУ в місті Дніпропетровську із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 10.02.2016 року під час ознайомлення з матеріалам пенсійної справи йому стало відомо, що при розрахунку пенсії УПФУ було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік, яка враховувалася раніше при призначенні йому пенсії за вислугу років. Він вважає, що дії відповідача щодо призначення йому пенсії за віком меншого розміру порушують його право на отримання належного йому пенсійного забезпечення та є протиправними. Позивач зазначає, що при призначенні йому пенсії за віком відповідач неправомірно застосував частину 3 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якої при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Відповідно до статті 49 цього Закону виплата йому, позивачеві, пенсії за вислугу років була припинена, а про відновлення її виплати до відповідача він не звертався. Позивач вважає, що при призначенні йому пенсії згідно частини першої статті 40 цього Закону повинна враховуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Тому позивач просив суд визнати дії УПФУ щодо нарахування йому пенсії за віком протиправними; скасувати розпорядження УПФУ від 21.01.2016 року № 130 щодо нарахування йому пенсії за віком; зобовязати УПФУ здійснити призначення та виплату йому пенсію за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2013, 2014, 2015 року) та коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 40 цього Закону з 12.01.2016 року з врахуванням раніше виплачених сум.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, Лівобережного обєднаного УПФУ в місті Дніпропетровську, в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та зазначила, що сам факт призначення пенсії передбачає, що особа вперше скористалася своїм правом на призначення державної пенсії, а отже в разі припинення її виплати та звернення за призначенням пенсії за іншим Законом слід вважати таке звернення переведенням з одного виду пенсії на інший. Звернення позивача за призначенням пенсії за віком вважати первинним немає підстав, так як йому раніше вже призначалася пенсія за вислугу років. Представник відповідача зазначила, що при переведенні з виплати пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовується показник середньої заробітної плати за той рік, в якому позивач звертався за призначенням попереднього виду пенсії. Тобто, якщо пенсію призначено за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01.01.2008 року, то середня заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначається з урахуванням пункту 4 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у розмірі 928,81 грн., після 01.05.2012 року - згідно Постанови КМУ № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року у розмірі 1197,91 грн. Так, як позивач скористався своїм правом вибору державної пенсії, подана ним заява з вимогою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є заявою про переведення з одного виду пенсії на інший. Тому представник відповідача просила суд відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 21.12.1997 року по 11.01.2016 року перебував на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як офіцер МВС України.

З 01.02.2016 року позивачеві за його заявою припинено виплату пенсії за вислугу років у звязку із виникненням у нього права на пенсію за віком (а.с. 24, 25).

З копій матеріалів пенсійної справи вбачається, що 12.01.2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком (а.с. 85).

Відповідач, розраховуючи пенсію за віком ОСОБА_1, застосував показники середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік, яка була врахована під час призначення пенсії за вислугу років в 1997 році (а.с. 28).

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 цього Закону регламентований порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за цим Законом, на інший.

Судом встановлено, що позивач з 21.12.1997 року по 01.02.2016 року отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В подальшому позивач просив призначити йому пенсію за віком на підставі Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, відповідач мав керуватися в даному випадку положеннями частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що для визначення заробітної плати для обчислення пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що позивач вже скористався своїм правом на призначення пенсії, коли звертався до УПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років, а тому показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час першого призначення пенсії за вислугу років (за 2007 рік) є незмінним і має застосовуватися при подальшому переведенні з одного виду пенсії на інший, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_1 з 21.12.1997 року звернувся до УПФУ за отриманням пенсії за вислугу років відповідно до Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а з 12.01.2016 року за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог та можливості їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 КАС України судовий збір підлягає стягненню з Лівобережного об*єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимог ОСОБА_1 до Лівобережного об*єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити .

Визнати неправомірними дії Лівобережного об*єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську щодо нарахування пенсії за віком ОСОБА_1.

Скасувати Розпорядження № 130 від 21. 01.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районні міста Дніпропетровська щодо нарахування пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Лівобережне об*єднане Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до пункту другого статті 40 Закону України № 1058-1У від 09.07.2003 року «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати ( доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії

( 2013, 2014, 2015 роки), та коефіцієнта заробітної плати ( доходу) застрахованої особи у відповідності до абзацу третього частини першої статті 40 Закону України «Про загально обов*язкове державне пенсійне страхування», та виплатити з 12.01.2016 року з урахування фактично виплачених сум.

Стягнути з Лівобережного об*єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551.20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

ОСОБА_2