Справа № 562/469/16-а
Суддя: Кушнір О. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 562/469/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

07.04.2016 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

при секретарі Парфенюк Т.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника-адвоката Чайковського О.В.,

представника відповідача Федорук О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві позивач ОСОБА_1 просить зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області зарахувати йому до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за вислугу років період роботи на посаді помічника машиніста тепловоза Здолбунівського цементно-шиферного комбінату з 20 серпня 1987 року по 20 серпня 1989 рік та провести відповідний перерахунок пенсії за вислугу років з дня звернення - 05 лютого 2016 року, обґрунтовуючи тим, що відповідач у вчиненні таких дій та здійснені перерахунку пенсії йому безпідставно відмовив.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та з аналогічних мотивів.

Представник відповідача позов не визнала, мотивуючи тим, що період роботи з 20 серпня 1987 року по 20 серпня 1989 рік, під час якого позивач відбував покарання у виді виправних робіт за вироком суду не був зарахований пенсійним органом до загального та безперервного стажу роботи, оскільки у його трудовій книжці відповідно до чинного на той час законодавства здійснено запис про те, що цей стаж роботи не зараховується. А рішення суду про зарахування даного періоду до стажу позивачем надано не було. Просить у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області та з 30 грудня 2014 року отримує пенсію по вислузі років по досягненню 55 років при стажі роботи понад 35років, з них спеціального 30 років, що не заперечується сторонами.

05 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою в управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про проведення йому перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи за період з 20 серпня 1987 року по 20 серпня 1989 рік.

Листом від 12 лютого 2016 року управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області покликаючись на ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», у проведені перерахунку пенсії відмовив.

У відповідності до п.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Вироком Шепетівського міського народного суду Хмельницької області від 20 серпня 1987 року, що набрав законної сили 27 серпня 1987 року, позивача ОСОБА_1 визнано винуватим за ст.102 КК УРСР та призначено покарання у виді 2 років виправних робіт по місцю роботи з утримання у дохід держави 20% заробітку.

Відповідно до ч.2 ст.3 КВК України порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

У період, який позивач просить зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу, був чинний Виправно-трудовий кодекс Української РСР, положенням ст.103 якого встановлювалось, що час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

У зв'язку з цим, за наказом директора Здолбунівського цементно-шиферного комбінату №24-к від 12 січня 1988 року в трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 внесено запис №17 про те, що стаж роботи останнього з 20 серпня 1987 року по 20 серпня 1989 рік не зараховується у загальний та неперервний стаж.

Пунктом 2.21 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року №637, встановлено, що до трудових книжок осіб, які відбули виправні роботи без позбавлення волі, власник або уповноважений ним орган підприємства за місцем роботи вносить запис про те, що час роботи у цей період не зараховується до загального та безперервного стажу (розділ "Відомості про роботу" трудової книжки, графа 3).

У тому разі, коли судом в установленому законом порядку час відбування виправних робіт без позбавлення волі включено до загального трудового стажу, у трудових книжках робиться запис про те, що цей час зараховується до безперервного трудового стажу. Зазначені записи вносяться до трудової книжки по закінченні фактичного строку відбування покарання, що установлюється за довідками органів МВС України. При звільненні засудженого з роботи у порядку, передбаченому чинним законодавством, і влаштуванні його на нове місце роботи відповідні записи вносяться до трудової книжки тим підприємством, на яке був прийнятий або направлений засуджений.

Підставою для внесення до трудових книжок передбачених цим пунктом записів є наказ (розпорядження) керівника підприємства, виданий згідно з рішенням суду.

У свою чергу за приписами ст.414-1 КПК Української РСР питання про включення до загального трудового стажу часу роботи в колонії-поселенні і відбування виправних робіт без позбавлення волі у випадках, передбачених відповідно статтями 33 і 103 Виправно-трудового кодексу України, вирішується суддею районного (міського) суду за місцем проживання особи, яка відбула покарання.

Зазначене питання розглядається суддею щодо особи, яка відбула покарання в колонії-поселенні, за спільним клопотанням органу, що відає виконанням покарання, і спостережної комісії при виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, а щодо особи, яка відбула виправні роботи без позбавлення волі, - за її клопотанням. До клопотання повинні бути додані копія вироку, довідка про відбуття покарання і характеристика відповідно адміністрації колонії-поселення або адміністрації та громадської організації підприємства, установи чи організації про роботу і поведінку особи в період відбування нею покарання.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм час відбування виправних робіт без позбавлення волі може бути включений в загальний трудовий (страховий) стаж лише при умові сумлінної роботи і зразкової поведінки у період відбування таких виправних робіт на підставі рішення суду за клопотанням особи, яка відбула виправні роботи без позбавлення волі.

Така правова позиція зокрема, висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12 травня 2015 року по справі №К/800/50026/13 (235/4367/13-а).

Аналіз кримінально-виконавчого законодавства, чинного на час відбування ОСОБА_1 покарання дає підстави для висновку, що виключення часу відбування виправних робіт зі стажу працівника було додатковим елементом покарання, від якого засуджений міг бути звільнений судом у встановленому законом порядку.

Відповідний запис про зарахування часу відбування покарання у виді виправних робіт до загального трудового стажу трудова книжка ОСОБА_1 не містить та будь-яких доказів ухвалення судом рішення про включення часу відбування виправних робіт до загального трудового стажу останнім не представлено.

Посилання позивача щодо зміни законодавства щодо порядку зарахування часу відбування засудженим покарання у виді виправних робіт в загальний стаж роботи, суд вважає помилковим з огляду на те, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Зворотна дія в часі застосовується лише щодо юридичної відповідальності, щодо якої застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

У даному випадку не вирішується питання про притягнення до юридичної відповідальності, а розглядається вимога позивача про зарахування йому трудового стажу, яке відбувається на умовах, визначених у відповідний період часу.

А згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем на час звернення до управління ПФУ в Здолбунівському районі Рівненської області за перерахунком пенсії з урахуванням стажу роботи з 20 серпня 1987 року по 20 серпня 1989 рік та під час судового розгляду справи не було надано відповідну постанову суду, прийняту відповідно до норм кримінального-процесуального законодавства, про включення цього періоду відбування виправних робіт до його загального трудового стажу та відповідні записи у трудовій книжці відсутні.

З огляду на викладене, позовна вимога ОСОБА_1 про зобов'язання здійснити йому перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу роботи з 20 серпня 1987 року по 20 серпня 1989 рік не ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 17, 94, 159, 160, 163, 167, 181 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 /десяти/ днів з дня її проголошення.

Текст повного рішення виготовлено 12 квітня 2016 року.

Суддя: