Справа № 344/767/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/767/16-а
Провадження № 2-а/344/120/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі с/з: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії

У судовому засіданні 05 квітня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_3 (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського

міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Управління

Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (надалі «Відповідач»), в якому просила визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо застосування при призначенні ОСОБА_3 пенсії у звязку з втратою годувальника з 09 вересня 2015 року показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн.; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок і виплачувати їй з 09 вересня 2015 року пенсію у звязку з втратою годувальника у розмірі, обчисленому із показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2014 рік, провівши доплату з урахуванням виплачених сум.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії Відповідача щодо застосування показника середньої плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік при призначенні Позивачу пенсії у звязку із втратою годувальника, є протиправними, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Як зазначила представник Позивача в судовому засіданні, у спірних правовідносинах ОСОБА_3 призначалася пенсія, а не здійснювалося переведення з одного виду пенсії на інший, а, відтак, застосування Відповідачем показника заробітної плати за 2007 рік є безпідставним.

Представник Відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов.

Зокрема, як зазначила представник Відповідача в судовому засіданні, оскільки у спірних правовідносинах первинне призначення пенсії у звязку із втратою годувальника було здійснено 24 травня 2005 року.

Відтак, як вказала представник Відповідача, посилаючись на положення статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 даного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оскільки при попередньому призначенні пенсії та, зокрема, в подальшому при «осучасненні» даної пенсії застосовувався показник середньої плати за 2007 рік, відтак, на думку представника Відповідача, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську правомірно було призначено Позивачу пенсію у звязку із втратою годувальника із застосуванням такого показника саме за 2007 рік.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представника Позивача, представника Відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 11 вересня 2015 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську із заявою про призначення пенсії за віком/по втраті годувальника.

Як зазначили в судовому засіданні представники сторін, оскільки станом на час звернення за призначенням пенсії були відсутні передбачені законом підстави для призначення Позивачу пенсії за віком, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську з 09 вересня 2015 року було призначено Позивачу пенсію у звязку із втратою годувальника (ОСОБА_4, який помер 08 травня 2000 року (Свідоцтво про смерть серія І-НМ № 055198 від 10 травня 2000 року).

Як підтверджується матеріалами справи, при призначенні ОСОБА_3 пенсії у звязку з втратою годувальника Відповідачем, враховуючи те, що даний вид пенсії уже призначався Позивачу на двох утриманців з травня 2000 року, було застосовано показник середньої заробітної плати, який був врахованих при первинному призначенні пенсії у звязку з втратою годувальника, за 2007 рік (у розмірі 1197,91 грн.).

Вважаючи такі дії Відповідача неправомірними, ОСОБА_3 звернулася до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням іншого показника середньої заробітної плати у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 11 січня 2016 року № 442/Д-15 Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську повідомило Позивача про відсутність підстав для застосування іншого показника середньої заробітної плати при нарахуванні пенсії.

На думку Позивача, дії Відповідача щодо застосування при призначенні їй пенсії у звязку з втратою годувальника показника середньої заробітної плати за 2007 рік, є протиправним та таким, що не ґрунтуються на положеннях законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Субєкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що субєкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон, так і повноваження, які є необхідними для реалізації субєктом владних повноважень своїх функцій (завдань).

«У спосіб» означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Іншими словами, при виконанні поставлених перед адміністративним судочинством завдань адміністративний суд перевіряє законність та обґрунтованість реалізації органом публічної адміністрації, його посадовою чи службовою особою компетенції (наданих законом повноважень). Критеріями такої перевірки є: відповідність оскаржуваного акта приписам, що встановлені у законі; дотримання органом меж повноважень, наданих йому законом; дослідження органом передбачених у законі обставин, що є підставою прийняття акта; збереження чинності законом, на основі якого прийнято акт; відсутність спотворення змісту закону, що покладений в основу рішення; додержання правил, строків, форми та процедури прийняття акта.

Як випливає зі змісту листа Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську від 11 січня 2016 року № 442/Д-15, висновок Відповідача про необхідність застосування при призначенні Позивачу пенсії у звязку з втратою годувальника показника середньої заробітної плати саме за 2007 рік ґрунтується на тому, що оскільки даний вид пенсії вже раніше призначався ОСОБА_3 на двох утриманців, тому при призначенні за заявою Позивача від 11 вересня 2015 року пенсії у звязку з втратою годувальника застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався при первинному призначенні даного виду пенсії.

При цьому, правовою підставою вищевказаного висновку Відповідачем зазначено положення статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_5), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками (частина 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Статтею 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено період, на який призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Так, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії врегульовано статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до частини 2 статті 40 вищевказаного закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії.

Зокрема, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частина 2 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано порядок переведення особи пенсіонера з одного виду пенсії на інший.

В той же час, у спірних правовідносинах ОСОБА_3 11 вересня 2015 року звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії, а не із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший.

При цьому, Судом встановлено, що раніше, а саме з травня 2000 року, ОСОБА_3, як законний представник неповнолітніх дітей, які перебували на утриманні її чоловіка ОСОБА_4, отримувала пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_4 на двох утриманців.

В той же час, у звязку з досягненням дітьми повноліття, виплату даної пенсії їй було припинено.

В подальшому, 11 вересня 2015 року ОСОБА_3, у звязку із виникненням в неї самої правових підстав для отримання пенсії по втраті годувальника, звернулася до Відповідача із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника.

Таким чином, висновок Відповідача про те, що у спірних правовідносинах відбулося переведення ОСОБА_3 з одного виду пенсії на інший є безпідставним, а посилання на положення частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необґрунтованими, оскільки належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 станом на 11 вересня 2015 року (час звернення із заявою про призначення пенсії) отримувала будь-який вид пенсії та звернулася до Відповідача про переведення з нього на пенсію у звязку з втратою годувальника в матеріалах справи відсутні і Відповідачем таких доказів Суду не надано.

Відтак, застосовування Відповідачем при призначенні Позивачу пенсії у звязку із втратою годувальника показника середньої плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік з посиланням на частину 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є протиправним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Суд звертає увагу на те, що при призначенні ОСОБА_3 пенсії у звязку з втратою годувальника на підставі її заяви від 11 вересня 2015 року застосуванню підлягає положення статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про протиправність дій Відповідача щодо застосування при призначенні ОСОБА_3 пенсії у звязку з втратою годувальника з 09 вересня 2015 року показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн., а тому знаходить підстави для зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок з 09 вересня 2015 року та забезпечувати виплату ОСОБА_3 пенсії у звязку з втратою годувальника у розмірі, обчисленому із показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2014 рік, провівши доплату невиплаченої суми.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо застосування при призначенні ОСОБА_3 пенсії у звязку з втратою годувальника з 09 вересня 2015 року показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн.

3. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок з 09 вересня 2015 року та забезпечувати виплату ОСОБА_3 пенсії у звязку з втратою годувальника у розмірі, обчисленому із показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2014 рік, провівши доплату невиплаченої суми.

4. Постанову суду у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.