Справа № 643/845/16-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р.Справа № 643/845/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2016р. по справі № 643/845/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова про перегляд постанови Московського районного суду м. Харкова №2-а-1679/2010 від 05.02.2010 р. за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИЛА:

28.01.2016 року позивач, ОСОБА_1, звернулась до Московського районного суду м. Харкова з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Московського районного суду м. Харкова №2-а-1679/2010 від 05.02.2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова, в якій, уточнивши позовні вимоги, просила суд: виключити з постанови слова та цифри «по 31.12.2007 року» та «з 22.05.2008 по 31.12.2008 року".

В обгрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1, зазначає, що у січні 2016 року їй стало відомо, що 07.08.2014 року Верховний Суд України прийняв постанову, в якої вказав, що:«... якщо особа має право на доплату до пенсії, виплата якої не обмежена у часі, а підвищення до пенсії є додатковою виплатою , яка в свою чергу пов'язана з виплатою пенсії, то доплата до пенсії також має не обмежений у часі граничний строк виплати, а тому вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати і виплачувати відповідні періодичні платежі дітям війни, суди не мають підстав обмежувати орган, відповідні за здійснення їх нарахувань і виплат, певним часовим проміжком, якщо не відбулось змін у законодавстві.

На день винесення постанови суду від 05.02.2010 року ні сторонам по справі ні суду не були і не могли бути відомі положення вказаної постанови Верховного Суду України від 08.07.2014 року.

Також судом при винесенні постанови від 05.02.2010 року не було враховане те, що Законом України від 19.12.2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 цього Закону для осіб, які є інвалідами, не зупинялась, а тому вона, як дитина війни і інвалід другої групи має право у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на підвищення к пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2007 року без обмеження за часом виплати в майбутньому.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року заяву про перегляд постанови Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2010 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Заявник, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на її думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Московського районного суду м. Харкова №2-а-1679/10 від 05.02.2010 року було задоволено позов ОСОБА_2 і зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок її пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміну, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2011 року дана постанова суду залишена буз змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.03.2013 року постанова районного суду і ухвала апеляційного адміністративного суду в частині зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок її пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року по 06.12.2008 року скасовано і справу в цієї частині направлено на новий розгляд.

В частині зобов'язання здійснити перерахунок її пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміну, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 06.12.2008 року по 31.12.2008 року постанова районного суду залишена буз змін.

На даний час постанова знаходиться на виконання в Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави передбачені ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 242 КАСУ постанова або ухвала суду, що набрало законної сили, може бути переглянуто у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправдивого висновку експерта, завідомо неправдивого перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалене незаконне або необгрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановления ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Таким чином, ст. 245 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладено в основу судового рішення. Судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору і виявлення їх після прийняття судового рішення по справі.

Колегія суддів зауважує, що згідно ч.2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Правєдная проти Росії" від 18.11.2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Крім того, згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" від 27.02.1981 року за №1 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 15, як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд (наприклад, виявлення факту, що сторона була недієздатною, угода чи актовий запис недійсні, що є або скасований заповіт на майно, наявність даних про недійсність розірваного судом шлюбу, вказівки Конституційного Суду України про преюдиціальність його рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів, пов'язаних із правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта тощо).

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв'язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Так, в якості наявності нововиявлених обставин, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 07.08.2014 року.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що вказана постанова не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 245 КАС України, оскільки не існувала на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Тобто, заявником не надано доказів існування обставин, що не могли бути відомі сторонам або суду під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених ст. 245 КАС України підстав для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2010 року по справі № 2а-1679/2010.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про перегляд за нововиявлиними обставинами.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 253, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09.03.2016р. по справі № 643/845/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 08.04.2016 р.