Справа № 522/4673/16-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/4673/16-а

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Нікітіна С.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 березня 2016 року у справі за позовом Приморського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_3 про примусове видворення з України,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2016р. Приморський районний відділ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом про примусове видворення з України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця провінції Фу Тхо, посилаючись на наявність обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_3 ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення в країну походження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2016р., ухваленою в порядку письмового провадження, позов задоволено. Суд постановив примусово видворити з України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Приймаючи вказану постанову суд першої інстанції дійшов висновку про наявність, передбачених ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підстав для примусового видворення з України іноземця.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою позов Приморського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції взяв до уваги посилання позивача, що ОСОБА_3 із заявою про добровільне повернення до своєї країни не звертався, однак суд не встановлював, чи звертався відповідач з клопотаннями або письмовими заявами про надання йому статусу біженця або додаткового захисту. Судом не враховано, що рішення про примусове видворення повинно прийматися лише після того, як органи влади розглянули всю належну інформацію, яка їм доступна, та переконалися, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця реальної загрози бути вбитим або підданим нелюдському чи принизливому поводженню, катуванню.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції розглянуто справу з порушенням правил підсудності, оскільки дана справа підсудна окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному як адміністративному.

Приморський районний відділ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув до України 18.09.2014р. з території Соціалістичної Республіки В'єтнам за одноразовою візою типу НОМЕР_1, терміном дії з 11.09.2014р. по 10.12.2014р. Державний кордон перетнув у пункті пропуску «Бориспіль».

17.03.2016р. працівниками СБУ в Одеській області було затримано вказаного громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 та доставлено до Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області.

З пояснень відповідача, які були отримані працівниками Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, останніми було встановлено, що термін дії візи відповідача (дійсна на протязі 90 діб) закінчився 16.12.2014р., з цього часу він на території України перебуває незаконно, законного джерела існування та близьких родичів, які були б громадянами України, не має.

Постановою від 17.03.2016р. Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області за порушення відповідачем правил перебування в Україні, відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Суму штрафу сплачено відповідачем в добровільному порядку, про що свідчить квитанція від 17.03.2016р.

За встановлених обставин щодо відсутності у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення останнім вимог ст.ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що, за висновками суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.30 цього ж Закону, є підставою для видворення ОСОБА_3, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 зазначеного Закону іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно вимог ч.1 ст.30 цього ж Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу зазначених вище правових норм слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009р. №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у позивача були відсутні підстави для звернення до суду з позовом про видворення за межі України в примусовому порядку громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що в матеріалах адміністративної справи немає даних про те, що відносно відповідача відповідним компетентним органом приймалось рішення про примусове повернення і що він ухиляється від залишення території України у визначений цим органом строк або є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Обставини, на які посилався позивач, при умові неприйняття ним рішення про примусове повернення громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, не можуть бути підставами для задоволення позовних вимог про його примусове видворення за межі України.

Апеляційний суд вважає, що встановивши, що позовну заяву про примусове видворення подано до суду щодо особи стосовно якої рішення компетентним органом про примусове повернення не приймалось, суд першої інстанції повинен був відмовити в задоволенні такого позову.

Щодо ж до доводів апелянта про розгляд даної справи судом першої інстанції з порушенням правил підсудності, то апеляційний суд не бере їх до уваги, оскільки пунктом 6 частини 1 статті 18 КАС України передбачено, що адміністративні справи щодо примусового видворення іноземців або осіб без громадянства з України підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18.03.2016р. на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, як таку, що прийнята порушенням норм матеріального права та з неповним з'ясуванням обставин справи, і прийняти нову постанову, якою позов Приморського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 183-5, 185, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 березня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Приморського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_3 про примусове видворення з України - залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.