Справа № 817/277/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/277/16

11 квітня 2016 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Моделпак"
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Моделпак» (далі - ТОВ «Моделпак») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання до бюджету за наслідками яких складено акт за №8 від 11.01.2016 року; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 16.01.2016 року.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.113). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в січні 2016 року податковим органом було проведено перевірку своєчасності сплати позивачем узгодженого податкового зобов'язання до бюджету. Однак, вважає, що податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі акту даної перевірки необґрунтоване та неправомірне, оскільки перевірка проведена податковим органом не на підставі та не в межах їх повноважень. Так, стверджував, що у разі проведення відповідачем камеральної перевірки, ним порушено строки її проведення, у випадку, якщо це документальна невиїзна позапланова перевірка - не дотримано процедури проведення, зокрема, не прийнято та не вручено позивачу рішення про проведення такої перевірки, повідомлення. А тому, на думку позивача, зафіксована в акті перевірки інформація не може бути взята до уваги судом як належним доказ, оскільки така інформація одержана з порушенням закону. У зв'язку з цим вважає дії податкового органу щодо проведення перевірки протиправними, а податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2016 року - таким, що підлягає скасуванню. З таких підстав, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.115) та письмові заперечення на позовну заяву (а.с.108), в яких позов не визнав. В обґрунтування заперечень пояснив суду, що за підсумками проведення камеральної перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженого податкового зобов'язання до бюджету, податковим органом було встановлено порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість у зв'язку з чим відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Вважає дії податкового органу щодо проведення перевірки правомірними та законними, а податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2016 року правомірним і таким, що не підлягає скасуванню. У зв'язку з наведеним, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України у зв'язку з тим, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.01.2014 року ТОВ «Моделпак» подало до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року №, 19.02.2014 року - за січень 2014 року №, 20.03.2014 року - за лютий 2014 року № та 18.04.2014 року - за березень 2014 року № (а.с.12-52).

11.01.2016 року податковим органом проведено перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання до бюджету за вказаними податковими деклараціями, за результатами якої складено акт №8 від 11.01.2016 року (а.с.9).

Зі змісту акту вбачається, що «в порушення п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України ТОВ «Моделпак» порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість».

На підставі вказаних висновків відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2016 року, згідно з яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 7418,34 грн. за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» (а.с.10).

Не погоджуючись з правомірністю проведеної перевірки та прийнятого за її наслідками податкового повідомлення-рішення, ТОВ «Моделпак» звернулося до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Як свідчить акт перевірки від 11.01.2016 року, податковим органом проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 та пп.20.1.28 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України.

При цьому, зміст вказаного акту не дає суду можливості встановити, який вид перевірки, визначений Податковим Кодексом України, було проведено податковим в даному випадку. У своїх запереченнях на позовну заяву представник відповідача вказав на проведення саме камеральної перевірки.

Згідно з ст.62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Даний перелік видів перевірки вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Порядок проведення камеральних перевірок визначений ст.76 Податкового кодексу України, відповідно до якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

За приписами п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Як встановлено судом, податкові декларації, що перевірялися податком органом, подані 17.01.2014 року, 19.02.2014 року, 20.03.2014 року та 18.04.2014 року відповідно, в свою чергу, камеральна перевірка здійснена відповідачем 11.01.2016 року, тобто з порушенням встановленого законодавцем граничного строку її проведення.

Крім того, суд звертає увагу, що пунктом 3.1 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 року за №165 (далі - Методичні рекомендації), визначено особливості проведення камеральних (електронних) перевірок податкової звітності з податку на додану вартість.

Так, п.3.1.1 Методичних рекомендацій встановлено, що податкова звітність, подана платником ПДВ, проходить арифметичний та логічний контроль - автоматизовану перевірку, складовими якої є: перевірка правильності визначення податкового періоду (відповідно до статті 202 Кодексу), своєчасності надання звітності (дотримання строків, встановлених пунктом 49.18 статті 49 та статтею 203, з урахуванням пункту 49.20 статті 49 Кодексу), правильності вибору форми декларації; перевірка логічного зв'язку між окремими звітними і розрахунковими показниками, перевірка узгодженості показників, що переносяться з додатків до декларацій, порівняння звітних показників з показниками попередніх звітних періодів; перевірка відповідності значень окремих рядків декларації звітного (податкового) періоду значенням окремих рядків декларації попереднього звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.3.1.3 Методичних рекомендацій з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: перевірка обґрунтованості застосування ставок податку (статті 193 - 195 Кодексу) і податкових пільг (стаття 197, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договори (угоди), ратифіковані Верховною Радою України), правильності відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; попередня оцінка податкових декларацій і розрахунків щодо достовірності окремих звітних показників, наявності сумнівних фактів або невідповідностей, що вказують на можливі порушення податкового законодавства; при перевірці декларацій, в яких заповнені рядки 8.1, 8.1.1 та 16.1 - 16.1.3, необхідно з'ясувати причини коригування, правильність заповнення форми та відповідність цих коригувань статті 192 Кодексу; відпрацювання сум податку на додану вартість, які формують податковий кредит за податковими накладними, не зареєстрованими в ЄРПН; відпрацювання руху імпортованих та/або підакцизних товарно-матеріальних цінностей; перевірка правильності відображення даних, задекларованих в уточнюючому розрахунку; зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що проведення перевірки своєчасності сплати грошового зобов'язання у межах камеральної перевірки чинним законодавством не передбачено; камеральна перевірка повинна бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків (у даному випадку - у податкових деклараціях з ПДВ за грудень 2013 року, січень, лютий, березень 2014 року).

Матеріали справи свідчать, що в ході перевірки, оформленої актом №8 від 11.01.2016 року, відповідачем, окрім даних, зазначених у податкових деклараціях з ПДВ за грудень 2013 року, січень, лютий, березень 2014 року були використані також і інші документи (зокрема, платіжні доручення).

Тобто, податковий орган провів перевірку не податкової звітності позивача, а перевірку своєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання, що, відповідно до п.75.1.2. ст. 75 Податкового кодексу України, є предметом документальної перевірки, а не камеральної.

Так, в силу вимог пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено ст.79 Податкового кодексу України. Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судом встановлено, відповідачем не заперечувалося, що податковим органом не приймалося будь-яке рішення, що оформлене наказом керівника податкового органу, про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Моделпак»; копія наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки не була вручена (надіслана) посадовим особам позивача; відповідачем не було надіслано (вручено) посадовим особам позивача письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Дані обставини дають суду підстави для висновку, що податковим органом було порушено порядок проведення перевірки позивача внаслідок недотримання вимог ст.79 Податкового кодексу України.

Одночасно, судом встановлено, що в період з 02.11.2015 року по 27.11.2015 року посадовими особами податкового органу було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Моделпак» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт №366/17-16-22-02/37598260 від 04.12.2015 року (а.с.63-107).

У розділі 3.2.3 вказаного акту надано висновок щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість, правомірності декларування сум податку, що підлягають бюджетному відшкодуванню.

Зокрема, зі змісту акту вбачається, що в ході перевірки податковим органом перевірялися податкові декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року, за січень 2014 року, за лютий 2014 року та за березень 2014 року (с.23 акту перевірки).

Згідно з висновком перевіряючого «перевіркою дотримання термінів сплати податку на додану вартість за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року порушень не встановлено» (ст.25 акту).

Тобто, до проведення 11.01.2016 року перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ за грудень 2013 року, січень, лютий та березень 2014 року, податковим органом вже було проведено перевірку позивача з тих самих питань за той самий період.

Попри це, можливість проведення повторної перевірки платника передбачена, зокрема, підпунктом 78.1.12 пункту 78.1. статті 78 Податковим кодексом України, у разі коли органом державної податкової служби вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб органу державної податкової служби нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Рішення про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Однак, під час розгляду справи відповідачем не надано рішення вищестоящого органу про призначення повторної перевірки, як і не надано доказів проведення відносно працівників ДПІ у м.Рівному, які проводили попередню перевірку, службового розслідування або повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального порушення.

В силу вимог до п.81.3 ст.81 Податкового кодексу України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, здійснивши 11.01.2016 року перевірку своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання до бюджету, оформлену актом №8 від 11.01.2016 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому такі дії податкового органу є протиправними.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2016 року не відповідає вказаним вище критеріям правомірності, є необґрунтованим та підлягає скасуванню як таке, що прийняте за результатами перевірки, дії відповідача по проведенню якої визнані судом протиправними.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності проведення 11.01.2016 року перевірки та обґрунтованості прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2016 року.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

В силу вимог ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області щодо проведення перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання до бюджету за наслідками яких складено акт за №8 від 11.01.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Ш" за № від 16.01.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Моделпак" сплачений судовий збір у розмірі 2756 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.