Справа № 510/1377/14-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 510/1377/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Сорокін К.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 08.10.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області про визнання протиправними дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області про визнання протиправними дії.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 08.10.2014 року позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця, у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування від дня досягнення пенсійного віку, тобто з 25 квітня 2014 року.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до записів у трудовій книжці, прийняв присягу державного службовця та працював у Ренійській митній службі, та Придунайській митниці з 18 травня 1993 року по 01 серпня 2013 року, на посадах головного інспектора, старшого інспектора, начальника оперативного відділу, провідного інспектора, радника митної служби III рангу, інспектора митної служби та I, II, III та IV рангу,

15 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про розрахунок розміру пенсії, у вересні 2013 року надав необхідні довідки, а 13.09.2013 року отримав відповідь, що розмір пенсії буде складати 3478,84 грн.

У грудні 2013 року, позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про припинення виплати пенсії військовослужбовця, у зв'язку з переходом на інший вид пенсії - пенсію державного службовця, після чого отримав відмову, у зв'язку з тим, що позивач не досяг пенсійного віку, та не працював на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

20 квітня 2014 року ОСОБА_1 набув пенсійного віку та звернувся до Управління пенсійного фонду України в Ренійському районі із заявою про розрахунок пенсії та 29.05.2014 року отримав відповідь, що розмір пенсії буде нижче за пенсію яку позивач отримує. Однак, ОСОБА_1 вважає, що працівники пенсійного фонду обчислили пенсію на загальних підставах, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тому у призначенні пенсії державного службовця позивачу було відмовлено.

Суд першої інстанції вирішуючи справу по суті дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу», державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За записами у трудовій книжці визначається як загальний стаж роботи, так і стаж роботи, який дає право на відповідну пенсію.

Згідно записів трудової книжки, позивач з 18.05.1993 року по 01.08.2013 року працював на посадах в органах митної служби, а саме на посадах головного інспектора, старшого інспектора, начальника оперативного відділу, провідного інспектора, радника митної служби III рангу, інспектора митної служби та I, II, III та IV рангу.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про державну службу», регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Відповідно до ст.. 573 Митного кодексу України, посадовим особам органів доходів і зборів присвоюються такі спеціальні звання, як дійсний державний радник податкової та митної справи, державний радник податкової та митної справи І рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи І рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи І рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Спеціальні звання податкової та митної справи присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну службу» у новій редакції, при перебуванні на державній службі державному службовцю присвоюється ранг у межах відповідної категорії зайнятої посади, про що робиться запис у трудовій книжці державного службовця. А у трудовій книжці позивача, відповідний запис чи будь-які інші записи, які б свідчили про перебування позивача на державній службі відсутні. Натомість, відповідно до записів трудової книжки, позивачу під час перебування на посадах в органах митної служби присвоєно спеціальні звання, які ані Законом України «Про державну службу», ані Кабінетом Міністрів України, не віднесені до категорій державка службовців.

Згідно зі ст. 588 Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Виходячи з вищезазначеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а відмова Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області у призначенні пенсії позивачу винесена з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Ренійського районного суду Одеської області від 08.10.2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є.Зуєва

суддя О.А.Шевчук

суддя А.Г.Федусик