Справа № 813/2648/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 р. Справа № 876/7114/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

УПФ України у Франківському районі м. Львова 22.05.2015 року звернулося в суд з адміністративним позовом до ЛКП «Львівелектротранс», в якому просило стягнути з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в розмірі 719405,05 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова заборгованість в сумі 719 405,05 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ЛКП «Львівелектротранс» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ЛКП "Львівелектротранс", як комунальна власність територіальної громади м. Львова, підпорядковане, підзвітне і підконтрольне органу місцевого самоврядування - Львівській міській раді, уповноваженим органом якої щодо підприємства виступає Департамент житлового господарства та інфраструктури. Апелянт зазначає, що у зв'язку із значною заборгованістю бюджетів перед підприємством, що призвело до виникнення у підприємства заборгованостей з виплати заробітної плати, сплати податків і внесків, у тому числі й заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, керівництво підприємства неодноразово зверталось до уповноваженого органу стосовно виділення коштів на їх погашення. Такі звернення були і у зв'язку із заборгованістю з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому представником Відповідача було заявлено клопотання про залучення до справи в якості третьої особи Уповноваженого Власником підприємства органу - Департаменту житлового господарства та інфраструктури. Однак, вважає, що судом неправомірно дане клопотання було відхилено та прийнято постанову про стягнення з підприємства коштів.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ЛКП «Львівелектротранс» зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з розрахунків позивача у відповідача наявна заборгованість щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії за Списком № 1 та Списком № 2 складає 719 405,05 грн., що визнано представником відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача наявний обов'язок відшкодувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій згідно розрахунків, надісланих підприємству.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці сплачують до Пенсійного фонду суми, що покривають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах з особливо шкідливими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій та посад затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шах рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100 відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1 встановлює обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з додатком №6 до пункту 6.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, позивачем проведено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно вищезазначеної Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд зазначає, що обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов'язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем.

Підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, які надсилаються позивачу.

Управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова на адресу ЛКП «Львівелектротранс» за період грудень 2014 року та січень-березень 2015 року направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій згідно Списку №1 та Списку №2 призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ( № 344 від 08.12.2014 року, № 5 від 09.01.2015 року, № 43 від 10.02.2015 року, № 81 від 10.03.2015 року).

При цьому, колегія суддів зазначає, що вищезазначені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій товариством оскаржені не були, відповідач їх визнав та погодився з ними, тобто з моменту отримання вони є узгодженими.

Таким чином, борг відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, становить 719405,05 грн.

Судом першої інстанції не здобуто доказів сплати вищевказаної заборгованості.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем доказів про сплату заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період грудень 2014 року та січень-березень 2015 року в сумі 719405,05 грн. не подано, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо відсутності фінансування та складне фінансове становище підприємства, оскільки це не може бути підставою для звільнення останнього від обов'язку сплати узгоджених зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позову.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі №813/2648/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 12.04.2016 року.