Справа № 614/251/16-а
Суддя: Федченко В. М.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/251/16-а
провадження: 2-а/614/2/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016 р. Борівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Федченко В. М.

при секретарі Стрілець Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Борова адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 31.03.2016 р. звернувся до Борівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області щодо відмови йому в перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області провести позивачу перерахунок пенсії з 01.12.2015 р. на підставі довідки прокуратури Сумської області від 03.03.2016 р. № 24-зн-16, відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в чинній редакції Закону станом на день виходу позивачем на пенсію, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, та у подальшому здійснювати такі пенсійні виплати щомісячно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з лютого 1984 р. по жовтень 2001 р. він працював в органах прокуратури Харківської та Сумської областей. Звільнений за вислугою років у звязку з виходом на пенсію за посадою прокурора відділу прокуратури Сумської області. 15.10.2001 р. Управлінням праці та соціального захисту населення Зарічної районної в м. Суми ради йому призначена пенсія за вислугою років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 р. (№ 2663-111), в розмірі 90 % від заробітної плати посади прокурора відділу відповідно до довідки прокуратури Сумської області і з того часу отримував пенсію з врахуванням відповідних підвищень, що надавалися постановами Уряду.

09.03.2016 р. позивач звернувся в управління Пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області із заявою щодо перерахунку розміру пенсії і надав відповідну довідку № 24-зн-16 від 03.03.2016 р. прокуратури Сумської області про заробіток, з якої належить перерахунок пенсії. Але листом управління Пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області від 16.03.2016 р. позивачу було повідомлено, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII, з 01.06.2015 р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до ЗУ «Про прокуратуру». Постанова яка б надала можливість здійснення перерахунку на теперішній час відсутня.

Позивач вважає, що вказана відмова відповідача в проведенні перерахунку пенсії є незаконною та необґрунтованою, що грубо порушує його права, законні інтереси та норми Конституції України.

У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання надав заперечення проти позову ОСОБА_1 зазначаючи, що Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області не має правових підстав для здійснення перерахунку та виплат відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в редакції від 23.12.2010 р.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач з 15.10.2001 р. перебуває на обліку в УПФ України спочатку в Зарічному районі м. Суми, а потім в УПФ України в Борівському районі Харківської області. Йому була призначена пенсія відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», виходячи із максимального розміру 90 % від чинної на той час заробітної плати на посаді працівника прокуратури.

Відповідно до частин 1,2,3 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001 року, чинної на час призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001 року, чинної на час призначення пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

При цьому, відповідач не повинен застосовувати щодо перерахунку пенсії позивачу ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 02.03.2015 року, згідно якої пенсія призначається та не перевищує розміру 60 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Суд вважає, що внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру» від 02.03.2015 року повинні застосовуватись до працівників при виході на пенсію після прийняття і вступу в законну силу вищевказаних змін.

Згідно з ч.17 ст.50-1 цього Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001 року, чинної на час призначення пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до відповідача, позивач просив зробити перерахунок пенсії, а тому, відповідач повинен був провести перерахунок, керуючись ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в чинній редакції Закону станом на день виходу позивачем на пенсію).

Статтями 22, 92 ч. 1 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч.1 ст. 58 Конституції України закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

П. 5 ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 23.12.2015 р. визначає, що норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема ЗУ "Про прокуратуру", скасовуються з 01.06.2016 р. у разі неприйняття закону щодо призначення всіх пенсій до 01.06.2016 р. Тобто, на даний момент позивач має право на перерахунок пенсії.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати ОСОБА_1 пенсію, згідно довідки прокуратури Сумської області від 03.03.2016 р. № 24-зн-16, яка знаходиться в Ізюмському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 12.07.2001 року, з розрахунку 90% середнього заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 71, 159-163, 167 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру пенсії за вислугу років.

Зобовязати Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.12.2015 р. на підставі довідки прокуратури Сумської області від 03.03.2016 р. № 24-зн-16, відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в чинній редакції Закону станом на день виходу позивачем на пенсію, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, та у подальшому здійснювати такі пенсійні виплати щомісячно.

Стягнути з Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Борівський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Федченко В. М.