Справа № 461/4230/15а,2а/461/270/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 р. Справа № 876/11763/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Іщук Л. П., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 18 серпня 2015 року в справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірними дій Головного управління юстиції у Львівській області щодо нездійснення керівництва управлінням Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та координування та контролю за їх діяльністю; визнання протиправними дій державного виконавця при винесенні постанови від 26 березня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 46990947; скасування постанови державного виконавця від 26 березня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 46990947.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що виконавче провадження за даним виконавчим листом вже було закінчене постановою від 28 травня 2014 року.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 18 серпня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 26 березня 2015 року ВП № 46990947.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Шестака О. В. від 26 березня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 46990947 про примусове виконання виконавчого листа № 461/2096/13-а, виданого 10 грудня 2013 року Галицьким районним судом м. Львова про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області продовжити ОСОБА_1 виплату надбавки до пенсії на утримання сина - ОСОБА_3, у відповідності до п. а ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до закінчення сином навчального закладу, тобто до 30 червня 2014 року.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у вказаному Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України Про виконавче провадження, іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і вказаним Законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Встановлено, що виконавче провадження за даним виконавчим листом № 461/2096/13а від 10 грудня 2013 року, виданим Галицьким районним судом м. Львова, закінчене постановою від 28 травня 2014 року ВП № 41430749, яка надійшла на адресу позивача 02 червня 2014 року та зареєстрована за № 2643/5.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 28 травня 2014 року ВП № 41430749 була оскаржена в судовому порядку ОСОБА_1 та в подальшому скасована рішенням суду, а саме постановою Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2015 року, яка набрала законної сили 07 травня 2015 року, після її перегляду в апеляційному порядку та залишенню без змін Львівським апеляційним адміністративним судом.

Відтак, колегія суддів зазначає, що у державного виконавця не було достатніх правових підстав виносити 26 березня 2015 року постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46990947, оскільки на той момент ще не було скасовано рішенням суду постанову про закінчення виконавчого провадження від 28 травня 2014 року ВП № 41430749 (рішення суду набрало законної сили 07 травня 2015 року).

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова державного виконавця від 26 березня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 46990947 - не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 18 серпня 2015 року в справі № 461/4230/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Л. П. Іщук

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 12 квітня 2016 року.