Справа № 823/252/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року справа № 823/252/16

11 год. 35 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Попельнухи Ю.І.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача - не прибув,

представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Куцівська сільська рада Смілянського району Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2016 у Черкаський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі-відповідач) з адміністративним позовом про:

визнання протиправною та скасування відмови відповідача від 11.02.2016 №А-262/0-1057/6-16 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства площею 3,0 га та 3,3 га в адміністративно-територіальних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (далі - земельні ділянки);

зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу в оренду вищевказаних земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Позов мотивований тим, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок в оренду за відсутності правових підстав.

Відповідач та третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору явку представників у судове засідання не забезпечили, заперечень на позов не надали, хоча повідомлені про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, надавши їм оцінку з точки зору достовірності, належності, допустимості та повноти, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 02.04.2015 позивач звертався до відповідача із заявами про надання йому вищевказаних земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, до яких додав копії трудової книжки, диплому, паспорта та викопіювання місця розташування земельних ділянок. Рішеннями відповідача від 08.07.2015 у задоволенні цих заяв відмовлено.

Ці дії позивач оскаржив у судовому порядку. За наслідками вирішення спору постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 у справі №823/2328/15 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 13.11.2015 (які набрали законної сили) визнано протиправними дії головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок для ведення фермерського господарства та зобов'язано відповідача повторно розглянути заяви позивача про надання йому дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

05.01.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищенаведених земельних ділянок для ведення фермерського господарства, до якої додав копії зазначеної постанови суду та виконавчого листа у справі №823/2328/15.

Листом від 11.02.2016 №А-262/0-1057/6-16 відповідач повідомив позивача про неможливість позитивного вирішення вищевказаної заяви з огляду на те, що земельні ділянки включені до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах.

Надаючи оцінку встановленим обставинам суд врахував, що земельні відносини в Україні відповідно до ст.3 Земельного кодексу України від 24.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень на підставі ч.2 ст.116 ЗК України.

Суд врахував ч.4 ст.122 ЗК України, якою передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності передає у власність або у користування для всіх потреб центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Відповідно до підп.12 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року №14, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно з ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 ст.123 ЗК України встановлено строк розгляду відповідного клопотання для органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в один місяць та передбачає лише одне з двох можливих видів рішення: надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови в його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу наведених норм права вбачається, що перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є вичерпний, а відтак посилання відповідача в оскаржуваній відмові (у листі) на те, що вищевказані земельні ділянки включені до переліку ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, не узгоджується з викладеними нормами законодавства. Крім того суд врахував, що жодних доказів на підтвердження наявності зазначених обставин відповідач суду не надав всупереч витребування судом, а листом від 12.02.2015 №10 Куцівська сільська рада Смілянського району Черкаської області повідомила відповідача, що не заперечує щодо надання позивачу дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду вищевказаних земельних ділянок.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними доказами правомірності прийнятого рішення.

Суд згідно з ч.1 ст.9 КАС України при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому суд дійшов висновку, що оскаржувана відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою прийнята всупереч вимогам чинного законодавства.

З викладених обставин вбачається, що вказана відмова, викладена у листі відповідача від 11.02.2016 №А-262/0-1057/6-16, є фактично відповідним рішенням суб'єкта владних повноважень. Тому з урахуванням повноважень суду під час прийняття постанови, визначених ч.2 ст.162 КАС України, суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства площею 3,0 га та 3,3 га в адміністративно-територіальних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Щодо решти позовних вимог суд врахував, що згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями треба розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10 встановлено, що з огляду на норми КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Оскільки вищевказаними вимогами нормативно-правових актів надання дозволу на розробку проекту землеустрою реалізується шляхом видання державним органом відповідного розпорядчого акту, втручатися в його управлінську діяльність суд позбавлений повноваження, а позовна вимога зобов'язати відповідача надати відповідний дозвіл задоволенню не підлягає задоволенню.

Суд наголошує, що згідно з висновком Верховного суду України, викладеному в постанові від 10.12.2013, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її в оренду.

Разом з цим відповідно до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки під час розгляду справи суд встановив протиправність рішення відповідача про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проектів землеустрою, дотримуючись завдання адміністративного суду згідно з ч.2 ст.11 КАС України, для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення в оренду вищевказаних земельних ділянок для ведення фермерського господарства та прийняти рішення в порядку, спосіб, за формою та в строки, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Врахувавши пропорційність задоволених позовних вимог суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову в сумі 826,50грн.

Керуючись ст.ст.2, 11, 94, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, оформлене листом від 11.02.2016 №А-262/0-1057/6-16, про відмову у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства площею 3,0 га та 3,3 га в адміністративно-територіальних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення в оренду вищевказаних земельних ділянок для ведення фермерського господарства та прийняти рішення в порядку, спосіб, за формою та в строки, що передбачені чинним законодавством.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір за подання цього позову в сумі 826,50грн. (вісімсот двадцять шість гривень 50 коп.).

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання її повного тексту. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 11.04.2016