Справа № 522/4671/16-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/4671/16-а

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравчук Т.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приморського РВ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення з України, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року Приморський РВ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернувся з адміністративним позовом, в якому просив примусове видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув до України 06.12.2014 року з території Соціалістичної Республіки В'єтнам за одноразовою візою типу НОМЕР_1, терміном дії з 27.11.2014 року по 20.05.2015 року. Державний кордон перетнув у пункті пропуску «Одеса». Документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 відсутні. При собі має копію паспорта громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам НОМЕР_2, який виданий 07.08.2014 року терміном дії до 07.08.2024 року. Термін дії візи (дійсна на протязі 90 діб) закінчився 04.03.2015 року . З цього часу громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України перебуває незаконно. На території України проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Під час перебування в Україні громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 законного джерела існування не мав. Також він немає близьких родичів які були б громадянами України. 17 березня 2016 року працівниками Служби Безпеки України в Одеській області громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 було доставлено до Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Примусово видворено громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Соціалістичної Республіки В'єтнам, провінція Хинг Іен, за межі території України.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув до України 06.12.2014 року з території Соціалістичної Республіки В'єтнам за одноразовою візою типу НОМЕР_1, терміном дії з 27.11.2014 року по 20.05.2015 року. Державний кордон перетнув у пункті пропуску «Одеса». Документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 відсутні. При собі мав копію паспорта громадянки Соціалістичної Республіки Вєтнам НОМЕР_2, який виданий 07.08.2014 року терміном дії до 07.08.2024 року. Термін дії візи (дійсна на протязі 90 діб) закінчився 04.03.2015 року . З цього часу громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України перебуває незаконно. На території України проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Під час перебування в Україні громадянин Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_2 законного джерела існування не мав. Також він немає близьких родичів які були б громадянами України. 17 березня 2016 року працівниками Служби Безпеки України в Одеській області громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 було доставлено до Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області.

Задовольняюся адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухилився від виїзду з України, в добровільному порядку не покинув територію України, чим порушив законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію" .

Частиною першою статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їхні дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави (частина перша статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства") .

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" .

Рішення про примусове видворення повинно прийматися після того, як органи влади розглянули всю належну інформацію, яка їм доступна, та переконалися, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському або принизливому поводженню чи покаранню, бути вбитим або підданим нелюдському чи принизливому поводженню з боку недержавних суб'єктів, якщо влада країни, куди вони видворяються, партії чи організації, які контролюють цю державу або значну територію цієї держави, включаючи міжнародні організації, не можуть чи не бажають забезпечувати належний та ефективний захист, або наражатиметься на небезпеку внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки, чи виникнення інших ситуацій, які б могли відповідно до міжнародного права або національного законодавства бути підставою для надання міжнародного захисту.

За змістом ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" випливає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Рішення про відмову в продовженні терміну перебування під підпис доводиться до відома іноземця чи особи без громадянства, при цьому вони попереджаються про необхідність виїхати з України у встановлений строк.

У разі невиїзду без поважних причин з України іноземця чи особи без громадянства після відмови у продовженні терміну перебування відносно них може бути прийнято рішення про примусове повернення або примусове видворення за межі України відповідно до статей 26 та 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", яке може бути оскаржено в порядку адміністративного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 не приймалось відповідне рішення про примусове видворення за межі України, отже, позивачем порушений порядок звернення до суду з адміністративним позовом про видворення іноземця, крім цього, позивачем не надані суду докази того, що особа буде ухилятися від виконання такого рішення.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому, керуючись п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.1, 3, 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року у справі № 522/4671/16-а - скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приморського РВ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин