Справа № 817/3391/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3391/15

30 березня 2016 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник Форет М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на безпідставність та не обґрунтованість висновків податкового органу щодо заниження за перевіряємий період зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та відповідно безпідставність висновків відповідача щодо отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та при цьому стверджував, що припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем не дає підстав для висновків контролюючого органу про безповоротність фінансової допомоги, наданої за договором поворотної фінансової допомоги на умовах повернення відповідних коштів позикодавцеві та не припиняє зобов'язань позичальника щодо повернення позики. Враховуючи те, що за умовами договору №14 від 30.04.2014 між позивачем та позикодавцем строк позики складає 5 років, а строк дії договору закінчується тільки 30.04.2019, а також факт повернення позики у повному обсязі, що підтверджується відповідною заявою позикодавця, висновки відповідача щодо отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги є безпідставними, відтак донарахування суми податку на доходи фізичних осіб є протиправним. З таких підстав просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.71-72). Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що оскільки за позивачем на момент припинення підприємницької діяльності рахувалася заборгованість по поворотній фінансовій допомозі згідно з договором №14 від 30.04.2014 у сумі 2595000,00 грн., відповідна сума вважається безповоротною фінансовою допомогою та враховується при визначенні об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Таким чином, податковим органом правомірно донараховано позивачу суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю за 2014 рік та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 25 відсотків визначеної суми податкового зобов'язання. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем 24.04.2014, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за номером 2 032720 (а.с.56-57); перебувала на податковому обліку у відповідача з 25.04.2014, про що зазначено безпосередньо в акті перевірки та сторонами не заперечується (аркуш акта 2, а.с.10).

26.12.2014 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивачем на підставі власного рішення (а.с.43).

З матеріалів справи встановлено, що на підставі наказу від 28.08.2015 №531 та наказу від 04.09.2015 №542, направлення від 28.08.2015 №132/506/17-16-17-01 (а.с.73-77) відповідно до пп.78.1.7 п.78.1, п.78.2, п.78.4 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України в період з 31.08.2015 по 04.09.2015 посадовою особою Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено позапланову документальну виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_3 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 24.04.2014 по 08.09.2015.

За результатами перевірки складено акт №128/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 15.09.2015 (а.с.9-22), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, ст.65, п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб всього у сумі 439547,76 грн., у тому числі за 2014 рік на суму 439547,76 грн.

Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на підставі акта №128/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 15.09.2015 прийнято податкове повідомленням-рішенням № від 25.09.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності" на суму 549434,70 грн., в тому числі в сумі 439547,76 грн. - за основним платежем та 109886,94 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.6).

За результатом адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення-рішення залишене без змін, а скарги позивача - без задоволення (а.с.23-41).

Вважаючи винесене податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернулась до суду про його скасування.

Вирішуючи спір по суті судом враховано наступне.

Перевіркою правильності визначення валового доходу, відображеного у податковій декларації про майновий стан і доходи та розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих позивачем від провадження підприємницької діяльності за 2014 рік, з даними про суми валового доходу встановленими перевіряючим у ході перевірки, встановлено розбіжність на суму 2595000,00 грн. за рахунок не включення до складу валового доходу суми поворотної фінансової допомоги, отриманої позивачем на розрахунковий рахунок, яка залишилася не повернутою на дату припинення підприємницької діяльності.

Таким чином, за результатом перевірки податковим органом встановлено заниження позивачем оподатковуваного доходу податком на доходи з фізичних осіб за 2014 рік на суму 2595000,00 грн. у зв'язку з чим визначено суму податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 439547,76 грн.

Судом встановлено, що 30.04.2014 між ФОП ОСОБА_4 (Позикодавець) та ФОП ОСОБА_3 (Позичальник) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 14 (а.с.42), відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у розмірі 2630000,00 грн., які позичальник зобов'язується повернути у визначений договором строк.

Згідно з пунктом 4.1 цього договору строк позики становить 5 (п'ять) років. Відповідно до пункту 5.1 договору після закінчення строку, визначеного в п. 4.1 цього договору, позичальник зобов'язується протягом 30-ти календарних днів повернути позикодавцеві позику. А пунктом 4.2 цього ж договору передбачено що строк, визначений у п.4.1, може бути продовжений за домовленістю сторін.

Як пояснив суду представник позивача, протягом 2014 року позивач здійснювала роздрібну торгівлю у неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, а вказані кошти (позичку) отримала на розрахунковий рахунок та використала у ході господарської діяльності, а саме у проведенні розрахунків за придбані у ТОВ "Вино Лівадії" товари, а саме: алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв, соків та інше.

Вказана обставина зазначена безпосередньо в акті перевірки (аркуш акта 5, а.с.13) та сторонами не заперечується, відтак не підлягає доказуванню у ході судового розгляду.

Станом на дату внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення підприємницької діяльності позивач повернула суму позики за договором від 30.04.2014 №14 у сумі 35000,00 грн., залишалась не повернутою сума позики у розмірі 2595000,00 грн. (а.с.44-45).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 26.01.2015 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік (а.с.78-82). Згідно з даними декларації сума доходу одержаного від провадження господарської діяльності складає 3159712,00 грн., в той час як за даними перевірки відповідача 5757412,00 грн., що на 2595000,00 грн. більше задекларованого та складає суму неповернутої позивачем поворотної фінансової допомоги, отриманої за договором № 14 від 30.04.2014 (аркуш акта 6, а.с.14).

В ході судового розгляду справи встановлено, що саме висновок податкового органу про віднесення позивачем безповоротної фінансової допомоги до складу доходу став підставою донарахування податкового зобов'язання по податку з доходів з фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій у відповідному розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (підпункт 162.1.1.).

Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1. пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Так, пунктом 177.2. статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Проте, пунктом 165.1 статті 165 Податкового кодексу України визначено доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Зокрема, підпунктом 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається зокрема основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Як встановлено зі змісту акта перевірки, податковий орган дійшов висновку про заниження позивачем зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в силу не включення до валового доходу поворотної фінансової допомоги в розмірі 2595000,00 грн., отриманої від ФОП ОСОБА_4

Як пояснив суду представник відповідача, оскільки на момент припинення підприємницької діяльності вказана сума кошів не була повернута позивачем позикодавцеві, зазначена сума розцінюється контролюючим органом як безповоротна фінансова допомога, що за правилами розділу ІV Податкового кодексу України підлягає включенню до валового доходу для визначення суми чистого оподатковуваного доходу та розрахунку суми податку з доходів фізичних осіб.

З такими висновками відповідача суд не погоджується зважаючи на наступне.

Відповідно до п.7.6 договору №14 від 30.04.2014 у випадку реорганізації, ліквідації позичальника як підприємця (утрата статусу підприємця), позичальник несе всі обов'язки та відповідальність за договором особисто як фізична особа.

Частиною 1 статті 647 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Про повернення позивачем поворотної фінансової допомоги (позики) та отримання позикодавцем ОСОБА_4 грошової суми у 2595000,00 грн. як повного та остаточного розрахунку за боргові зобов'язання по договору позики №14 від 30.04.2014 свідчить наявна в матеріалах справи заява від 15.12.2015, справжність підпису ОСОБА_4 на якій посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. (а.с.70).

Таким чином, наведені обставини свідчать про повернення позивачем поворотної фінансової допомоги у повному обсязі.

Відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

В той час як поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Оскільки за змістом укладеного між позивачем (позичальником) та позикодавцем договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №14 від 30.04.2014 не передбачено нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування коштами, отриманими у позику, а сума отриманої позики повернута позивачем у повному обсязі позикодавцеві, висновки відповідача про отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги суд вважає безпідставними, позаяк припинення підприємницької діяльності позивачем не зумовлює припинення зобов'язання повернення суми позики за визначеними у договорі №14 від 30.04.2014 домовленостями та не є критерієм розмежування поворотної та безповоротної фінансової допомоги в силу приписів податкового законодавства, що закріплено у підпункті 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. За таких обставин відсутні підстави для визнання отриманих коштів позики безповоротною фінансовою допомогою.

Враховуючи те, що отримання позивачем поворотної фінансової допомоги відповідно до умов договору №14 від 30.04.2014 підлягає обов'язковому поверненню у визначений строк, а сума отриманої допомоги повернута позивачем у повному обсязі, відповідна сума поворотної фінансової допомоги не повинна включатися до складу доходу суб'єкта господарювання для визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності.

Таким чином, висновки відповідача про заниження суми оподаткування доходу в 2014 році на загальну суму 2595000,00 грн. спростовується матеріалами справи.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду позивач належними та допустимими доказами підтвердила правомірність формування податку на доходи фізичних осіб.

Висновок податкового органу щодо порушення ОСОБА_3 пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, ст.65, п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у сумі 439547,76 грн., не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а відтак збільшення податкового зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій за його заниження суд вважає необґрунтованим.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушено законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 25.09.2015 №.

Судові витрати присуджуються на користь позивача у відповідності до ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 25.09.2015 №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 5494,34 грн. (п'ять тисяч чотириста дев'яносто чотири грн. 34 коп.).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.