Справа № 810/1146/16
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року 810/1146/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Державна фіскальна служба України про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Державна фіскальна служба України про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2016 ВП №50626838.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду №810/1046/15 від 03.03.2016 прийнята з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження відкрито за заявою Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, яке не приймало участі в розгляді справи №810/1046/15, а тому в силу закону не може виступати стягувачем в даному виконавчому провадженні та пред'являти вказаний виконавчий лист до виконання.

У судовому засіданні 07.04.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні 07.07.2016 проти позову заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позову. Однак, письмових заперечень проти позову до суду не надали.

У судове засідання, призначене на 11.04.2016, з'явились представники позивача та відповідача та подали до суду заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Третя особа у судове засідання не з'явилась.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Державна фіскальна служба України звернулась до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" фінансових санкцій у вигляді штрафу у сумі 19 866 257 грн. 76 коп.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 у справі №810/1046/15 за позовом Державної фіскальної служби України до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про стягнення фінансових санкцій, адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь Державного бюджету України фінансові санкції у сумі 19 866 257,76 грн.

03 березня 2016 року на виконання даного судового рішення Київський окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №810/1046/15, яке було отримано Державною фіскальною службою України 11.03.2016.

Так, з наданої представником відповідача копії матеріалів виконавчого провадження №50626838 судом встановлено, що 22 березня 2016 року заступник начальника Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про направлення виконавчого документа від 22.03.2016 №1176/9/28-10-23-22.

До вказаної заяви було додано наступні документи: заяву про відкриття виконавчого провадження від 21.03.2016 №1158/9/28-10-2322, яка підписана заступником начальника Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників ОСОБА_1; виконавчий лист Київського окружного адміністративного суду №810/1046/15, виданий 03.03.2016; копію довіреності Міжрегіонального головного управлінням ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 18.03.2016 №1147/9/28-10-23-22, якою уповноважено заступника начальника ОСОБА_1 представляти інтереси Міжрегіонального головного управлінням ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Вказана заява була зареєстрована Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 22 березня 2016 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції.

25 березня 2016 вказана заява про направлення виконавчого документа разом із доданими до неї документами була передана на розгляд заступнику начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2.

25 березня 2016 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 за результатами розгляду заяви Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників відкрито виконавче провадження ВП №50626838 з примусового виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду №810/1046/15 від 03.03.2016.

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2016 ВП №50626838 була направлена відповідачем засобами поштового зв'язку 28.03.2016 та отримана позивачем 31.03.2016, що підтверджується копією фіскального чека та відомостями з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження пересилання поштових відправлень.

Однак, не погодившись із діями державного виконавця щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникла між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)

Отже, основною функцією виконавчого провадження є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою, зокрема, на підставі виконавчих листів, що видаються судами.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

При цьому, положеннями статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів.

З аналізу приписів вказаної статті слідує, що стягнення в дохід держави коштів, за виконавчим документом, виданим судом, має застереження щодо органу, який виступає від імені держави, вповноваженим на стягнення в дохід держави коштів.

Норми даної статті передбачають, що стягнення в дохід держави коштів за судовим рішенням на користь чи в інтересах держави відбувається за зверненням того органу, за позовом якого судом було винесено відповідне рішення.

Як було встановлено судом, постанова Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 у справі №810/1046/15 про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь Державного бюджету України фінансові санкції у сумі 19866257,76 грн. була прийнята за позовом Державної фіскальної служби України.

Отже, враховуючи вимоги ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", належним стягувачем за постановою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 у справі №810/1046/15 є саме Державна фіскальна служба України, оскільки саме за її позовом прийнято відповідне судове рішення.

Однак, як було встановлено судом, із заявою про примусове виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду №810/1046/15 від 03.03.2016 звернулось Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, яке в силу вимог ч. 1, ч. 3 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" не має повноважень на подання такого виконавчого документа до примусового виконання, оскільки такий орган не приймав участі в розгляді справи №810/1046/15.

В той же час, суд не приймає до уваги надану представником третьої особи копію довіреності Державної фіскальної служби України від 15.03.2016 №99-99-10-17/81, якою уповноважено заступника МГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП ОСОБА_1 представляти інтереси ДФС України, з огляду на наступне.

Як було встановлено судом та підтверджується матеріалами виконавчого провадження, копії яких були надані представником відповідача, із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду №810/1046/15 від 03.03.2016 звернувся заступник начальника Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників ОСОБА_1, до якої додав, зокрема, копію довіреності Міжрегіонального головного управлінням ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 18.03.2016 №1147/9/28-10-23-22, якою уповноважено заступника начальника ОСОБА_1 представляти інтереси Міжрегіонального головного управлінням ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, а не ДФС України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що із наданої представником відповідача копії матеріалів виконавчого провадження №50626838 вбачається, що воно пронумеровано та в ньому відсутня будь-яка довіреність ДФС України, яка була подана разом із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду №810/1046/15 від 03.03.2016.

Таким чином, судом встановлено, що із заявою про відкриття виконавчого провадження звернувся неналежний стягувач.

Відтак, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" відкрив виконавче провадження за заявою Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, яке не може виступати стягувачем за виконавчим листом Київського окружного адміністративного суду №810/1046/15 від 03.03.2016, оскільки такий орган не приймав участі в розгляді справи №810/1046/15.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2016 ВП №50626838 прийнята за відсутності підстав, передбачених статтями 8, 19 Закону України "Про виконавче провадження", та без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, у зв'язку з чим вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Враховуючі викладені норми чинного законодавства, всебічно розглянувши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог і, відповідно, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2016 ВП №50626838.

Стягнути на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" () судові витрати у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.