Справа № П/811/322/16
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Справа №П/811/322/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Момонт Г.М., розглянув порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Ленінського відділу Державної виконавчої служби по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції

про зобов'язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ленінського відділу Державної виконавчої служби по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції про зобов'язання Ленінського відділу Державної виконавчої служби по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого майна, яке належить ОСОБА_1, в тому числі з автомобілю Chevrolet Aveo SF69Y, № кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрованого 08.12.2007 р. - накладеного постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 22.10.2010 р., запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №10780042, внесений 02.02.2011 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є власником автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, № кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрованого 08.12.2007 р. При зверненні до нотаріуса з приводу укладення договору купівлі-продажу належного йому автомобіля позивачу стало відомо про наявність не скасованого арешту накладеного на усе рухоме майно постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 22.10.2010 р. Позивач зазначає, що 28.03.2016 р. він звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з рухомого майна, однак Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ листом №9491/04-31/5 від 30.03.2016 р. повідомив, що не може зняти арешт, оскільки виконавче провадження щодо виконання в межах якого накладено арешт не збереглося у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідачем подано заперечення на позовну заяву (а.с.22).

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.22).

На підставі усної ухвали, прийнятої в судовому засіданні 13.04.2016 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.25), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СРВ №684241 належить автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрований 08.12.2007 р. (а.с.6).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №49281617 від 29.03.2016 р. (а.с.9-10) встановлено, що 02.02.2011 р. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером 10780042 реєстратором Кіровоградської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано арешт на все рухоме майно ОСОБА_1 на підставі постанови Ленінського ВДВС від 22.10.2010 р. Запис вилучено за завершенням п'ятирічного терміну зберігання, оскільки термін дії запису до 02.02.3016 р.

28.03.2016 р. представник ОСОБА_1 звернувся до начальника Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ із заявою про зняття арешту з рухомого майна (а.с.7), однак листом від 30.03.2016 р. №9491/04-31/5 повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна боржника у зв'язку з тим, що виконавчі провадження завершене (а.с.8).

Відповідачем письмово повідомлено суд про неможливість надання постанови від 22.10.2010 р., якою накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_1, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 1-3 роки (а.с.22).

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 р. №1255-ІV реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

З огляду на зміст абз.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів у випадках, встановлених законом належить до публічних обтяжень.

Згідно з ч.1, 2 ст.41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п'яти днів із дня його припинення.

Відповідно до ч.1. 2 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк.

Згідно з абз.5 п.24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. №830 записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Таким чином, вилучення запису про обтяження внаслідок припинення строку зберігання записів у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не є доказом припиненням публічного обтяження.

Як встановлено судом до Державного реєстру обтяжень рухомого майна не вносилося запису про припинення обтяження усього рухомого майна ОСОБА_1 зареєстрованого на підставі постанови Ленінського ВДВС від 22.10.2010 р.(а.с.9).

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі за текстом - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. №2274/5 (далі за текстом - Порядок) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Згідно з п.9.10 Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Отже, знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.

Зважаючи на зміст ч.1 ст.30 Закону завершення виконавчого провадження здійснюється внаслідок його закінчення; повернення виконавчого документа стягувачу та повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, який його видав.

Статтею50 Закону встановлені наслідки завершення виконавчого провадження.

Так, відповідно до змісту ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Таким чином, після завершення виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний зняти арешт, накладений на майно боржника.

Судом встановлено, що виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_1 завершено, однак арешт всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем знято не було, що позбавляє позивача права розпорядження належним йому рухомим майном.

Відповідно до п.3.13 Порядку на кожному виконавчому провадженні, що передане на зберігання, повинна бути резолюція безпосереднього керівника державного виконавця, яку він накладає після ретельної перевірки всіх документів у виконавчому провадженні.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто рішення про зняття арешту приймається тим органом, який прийняв рішення про накладення арешту шляхом винесення постанови про скасування арешту майна.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі викладеного, враховуючи те, що на відповідача покладено обов'язок при завершенні виконавчого провадження вчинити дії щодо скасування арешту, які при завершенні виконавчого провадження вчинені не були, зважаючи, що накладений арешт перешкоджає позивачу розпоряджатися належним йому рухомим майном, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає присудженню ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Ленінського відділу Державної виконавчої служби по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159- 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов'язати Ленінський відділ Державної виконавчої служби по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого майна, яке належить ОСОБА_1, накладеного постановою Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 22 жовтня 2010 року (запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №10780042, внесений 02 лютого 2011 року).

Присудити ОСОБА_1, ід. номер НОМЕР_2 (25006, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Ленінського відділу Державної виконавчої служби по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт