Справа № 679/133/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/133/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Фурсевич О.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

06 квітня 2016 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Нетішині Хмельницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

21 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області про визнання протиправним (незаконним) та скасування розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області 105951 від 27.11.2014 року вид перерахунку - Перерахунок - зміна виду розрахунку.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 січня 2015 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 21 січня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області про визнання протиправним (незаконним) та скасування розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області 105951 від 27.11.2014 року вид перерахунку вид перерахунку - Перерахунок - зміна виду розрахунку.

Ухвалою суду першої інстанції позов залишено без розгляду на підставі ст.ст. 99-100 КАС України у зв'язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Колегія суддів вважає помилковим вказаний висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 99 КАС України передбачає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Зокрема, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.1 ст. 100 КАС України).

Так, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначає, що позивач просить визнати протиправним (незаконним) та скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області 105951 від 27.11.2014 року вид перерахунку Перерахунок - зміна виду розрахунку, про прийняття якого йому було відомо ще в січні 2015 року, оскільки саме тоді ним було подано позов до суду про визнання протиправним та скасування вищевказаного розпорядження і постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року в задоволенні такого позову було відмовлено.

Однак судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, як досліджено з постанов Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року, на яку посилається суд І інстанції, судом не вирішувалось питання про включення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів роботи згідно з листом від 15 липня 2013 року.

Крім того, повний текст постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року, було складено 21 липня 2015 року, натомість, позивач звернувся до суду 21 січня 2016 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Таким чином, при розгляді даного позову суду першої інстанції слід було належним чином дослідити питання поважності причин пропуску строку звернення з позовом, а позов у частині, поданій в межах шестимісячного строку - вирішувати по суті.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Крім того, очевидно, з прецедентного права Європейського Суду про те, що "право на суд", з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Так у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з пунктом 4 статті 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Нетішині Хмельницької області про перерахунок пенсії скасувати.

Справу направити до Нетішинського міського суду Хмельницької області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 квітня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.