Справа № 826/754/15
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

7 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Прокопенка О.Б.,

суддів: Гриціва М.І., Кривенди О.В.,-

розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Київської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), заступника директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Вавриш А.В., Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Центру надання адміністративних послуг апарату Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа - Прокуратура міста Києва, про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 подала заяву до Верховного Суду України про перегляд Верховним Судом України з підстав, встановлених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року, якою постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року про відмову в задоволенні позову залишено без змін.

У заяві ОСОБА_2 посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: статей 116, 118 Земельного кодексу України.

На обґрунтування заяви додає копії рішень Вищого адміністративного суду України від 2 жовтня 2013 року та 7 жовтня 2015 року, 17 березня 2016 року (справи №№ К/800/22626/13, К/800/46430/14, К/800/46952/15 відповідно), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а також копію постанови Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13) про невідповідність оскаржуваного судового рішення викладеному у цій постанові висновку щодо застосування вище вказаних норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Проте ухвалу Вищого адміністративного суду України від 2 жовтня 2013 року не можна вважати такою, що дає підстави для допуску справи до провадження та перегляду її Верховним Судом України, оскільки суд касаційної інстанції зазначеним рішенням рішення судів попередніх інстанцій скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто рішення по суті спору у цій справі не приймав.

Аналіз ухвал Вищого адміністративного суду України від 7 жовтня 2015 року, 17 березня 2016 року та оскаржуваного рішення не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на підставу, передбачену пунктом 5 частини першої статті 237 КАС, слід зазначити, що аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про невідповідність оскаржуваної ухвали суду касаційної інстанції викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статей 116, 118 Земельного кодексу України, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду справ.

Як убачається із самої заяви, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків касаційного суду у цій справі фактично зводяться до правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів, які були встановлені під час розгляду справи, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Зазначене не дає підстави для висновку про обґрунтованість поданої заяви.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Київської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), заступника директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Вавриш А.В., Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Центру надання адміністративних послуг апарату Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа - Прокуратура міста Києва, про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії; за заявою ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачО.Б. Прокопенко
Судді: М.І. Гриців О.В. Кривенда