Справа № 826/27092/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 квітня 2016 року 08:00 №826/27092/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до 1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича
про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та нечинним рішення, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач-2), у якій просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо невнесення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором НОМЕР_2 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015;

2) визнати протиправними та нечинними рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про нікчемність договору НОМЕР_2 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Дельта Банк» та рішення тимчасової адміністрації щодо обмеження операцій щодо виплат за рахунками, відкритими на ім'я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві «Дельта Банк»;

3) визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не внесення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором НОМЕР_2 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015;

4) зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами акціонерного товариства «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором НОМЕР_2 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015;

5) зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників для здійснення виплат за вкладами публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за договором НОМЕР_2 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких їй має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначив, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства, не включено ОСОБА_1 до реєстру вкладників акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу, що порушує його майнові права.

Представник відповідача-1 проти позову заперечив, мотивуючи тим, що у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були відсутні будь-які первинні документи стосовно ОСОБА_1, як вкладника акціонерного товариства «Дельта Банк», а тому при складанні Загального реєстру використовувалась виключно інформація, що наявна у переданому уповноваженою особою переліку. За таких обставин, на думку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, що звернуті до нього.

Представник відповідача-2 проти позову заперечив, з підстав нікчемності договору НОМЕР_2 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Дельта Банк», оскільки, грошові кошти на рахунок позивача були залучені за рахунок третьої особи - іншого вкладника банку.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не прибув. Про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, докази чого, наявні в матеріалах справи. З заявами/клопотаннями до суду не звертався.

У судовому засіданні 22.03.2016 суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (банк) та ОСОБА_1, від імені та за дорученням якої на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №95 від 24.02.2015, діє фізична особа за законодавством України - громадянин України ОСОБА_3, укладено договір НОМЕР_2 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях (далі - договір банківського вкладу).

Відповідно до пункту 1.2. вказаного договору сума вкладу складає 200 000,00 грн.

Пунктом 1.6. договору банківського вкладу встановлено, що банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №2508.

Зазначений рахунок відкритий на підставі договору банківського рахунку №646 від 24.02.2015.

В подальшому, між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (банк) та ОСОБА_1, від імені та за дорученням якої на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №95 від 24.02.2015, діє фізична особа за законодавством України - громадянин України ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 від 24.02.2015, якою сторони домовилися викласти пункт 1.8. статті 1 Договору в наступній редакції:

«Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовилися, що п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються.

У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснене зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений».

Відповідно до платіжного доручення №20049846 від 24.02.2015 від ОСОБА_4 надійшли грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. В призначені платежу зазначено «переказ коштів на депозитний рахунок згідно депозитного договору НОМЕР_2 від 24.02.2015; дод. угода №1 від 24.02.2015».

Постановою Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних.

02 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України прийнято рішення №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, яку запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

Водночас, вказаним рішенням Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням від 08.04.2015 №71 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внесено зміни до рішення від 02.03.2015 № 51 та тимчасову адміністрацію банку запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 №147 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у акціонерному товаристві «Дельта Банк» по 02.10.2015 включно, а також на вказаний строк продовжено повноваження Кадирова В.В.

Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

На виконання даної постанови Національного банку України від 02.10.2015 №664 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації цього Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування з делегуванням їй всіх повноважень ліквідатора акціонерного товариства «Дельта Банк», визначених статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Як стверджує позивач, 16.09.2015 нею була подана заява на ім'я уповноваженої особи про надання інформації про включення чи не включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Тимчасова адміністрація листом від 28.09.2015 вих. №05-3092014 повідомила ОСОБА_1 про те, що тимчасовою адміністрацією здійснюється перевірка операцій за рахунками, відкритими на ім'я ОСОБА_1 в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», а тому операції щодо виплат тимчасово обмежені.

01.10.2015 тимчасова адміністрація листом №05-3094730 повідомила ОСОБА_1 про те, що обмеження по операціям щодо виплат продовжені, на підставі пункту 3 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

12.11.2015 ОСОБА_1 звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Однак, позивачка не отримала гарантованої суми та не отримала відповіді на свої заяви від 16.09.2015 та від 12.11.2015.

ОСОБА_1 вважаючи зазначену бездіяльність відповідачів протиправною та такою, що мала своїм наслідком невключення її до переліку вкладників та відповідно до Загального реєстру, звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд при вирішенні спору керується приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до пунктів 3-4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката, а вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

При цьому, в силу частини шостої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Суд зазначає, що вказаними приписами закону врегульовано порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за вкладами з моменту отримання рішення від уповноважених суб'єктів про відкликання банківської ліцензії.

В той же час, відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Згідно частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною третьою статті Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення, визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду (частина десята статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій (пункт 3 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави стверджувати про наявність обов'язку у Фонду або уповноваженої особи щодо здійснення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. При цьому, підстави нікчемності правочинів є вичерпними, а порядок їх встановлення визначені нормативно-правовими актами Фонду.

Так, на виконання частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями акціонерного товариства «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав встановлених законом.

На час перевірки, уповноваженою особою було прийнято рішення щодо встановлення обмежень по операціям щодо виплат за вкладом позивача, на підставі пункту 3 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З аналізу зазначеної норми вбачається, що уповноважена особа має право: продовжувати, обмежувати, припиняти здійснення банком будь-яких операцій, а тому позовна вимога в частині про визнання протиправним та скасування рішення тимчасової адміністрації щодо обмеження операцій щодо виплат за рахунками, відкритими на ім'я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві «Дельта Банк» є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

За результатами перевірки відповідачем-2 виявлено ознаки нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами - клієнтами банку після 16.01.2015.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в акціонерному товаристві «Дельта Банк» №813 від 16.09.2015 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі щодо договору НОМЕР_2 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях, укладеного позивачем з акціонерним товариством «Дельта Банк».

Оцінюючи підстави для невключення позивача до переліку вкладників, суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище, наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в акціонерному товаристві «Дельта Банк» №813 від 16.09.2015 застосовано наслідки нікчемності договору НОМЕР_2 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях, укладеного позивачем з акціонерним товариством «Дельта Банк», що є нікчемним з підстав, визначених пунктом 7 частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійшов висновку про нікчемність вказаного договору, оскільки кошти на банківський вкладний (депозитний) рахунок надійшли з банківського рахунку іншої особи ОСОБА_5 відкритого в акціонерному товаристві «Дельта Банк», що на думку відповідача свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування.

Як зазначено вище, додатковою угодою №1 до договору від 24.02.2015 №№2630/777/228955 пункт 1.8 вказаного договору викладено в наступній редакції: зарахування вкладі на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору.

Відповідно до пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в акціонерному товаристві «Дельта Банк» затверджених рішенням ради директорів акціонерного товариства «Дельта Банк» (протокол №14 від 20.03.2013) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладників від третьої особи не допускається.

Також, відповідно до пункту 2 частини другої, частини третьої статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у статі 204 Цивільного кодексу України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Проте, такі Правила не є нормою закону в розмінні згадуваних статей Цивільного кодексу України.

Крім того, зазначені Правила є обов'язковими насамперед для публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», проте останнім укладено згадувану додаткову угоду та здійснено перерахування коштів з рахунку ОСОБА_5 на рахунок позивача. Однак, наслідки нікчемності договору банківського вкладу змінюють обсяг прав та інтересів саме позивача. Відповідачем не надано суду доказів ознайомлення позивача з вказаними Правилами, отже укладання позивачем з акціонерним товариством «Дельта Банк» додаткової угоди не вказує на порушення позивачем норм законодавства.

Також, суд наголошує, що згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Тобто Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 12.01.2016 №К/800/46158/15, від 21.01.2016 №К/800/28390/15, від 09.02.2016 №К/800/36215/15.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оскільки відповідачами не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем норм законодавства при укладанні договору банківського вкладу та отриманні коштів на свій вкладний рахунок, отже доводи відповідачів про нікчемність договору банківського вкладу укладеного позивачем з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» є необґрунтованими.

Також, відповідачами не надано доказів наявності інших підстав визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» внаслідок яких правочин позивача з акціонерним товариством «Дельта Банк» є нікчемним.

У свою чергу відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Однак, будь-яких підстав відповідно до статті частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для відмови у відшкодування позивачу коштів судом не встановлено.

Враховуючи, що доводи відповідача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015 НОМЕР_2 не знайшли підтвердження під час вирішення справи, а обмеження операцій на рахунку позивача ґрунтується на припущеннях, які не підтверджено належними доказами, то наказ №813 від 16.09.2015 в частині визнання нікчемним вказаного договору банківського вкладу (депозиту) є безпідставним та підлягає скасуванню, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З наведеного слідує висновок, що за відсутності підстав нікчемності правочину уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович був зобов'язаний надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо вкладника ОСОБА_1 стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Враховуючи викладене, на думку суду, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не підлягають задоволенню, оскільки уповноваженою особою фактично відмовлено у включенні ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9.08.2012 року №14 (далі - Положення №14) уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Відповідно до пункту 2 та 4 розділу 4 Положення №14 Фонд складає на підставі переліку загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналізуючи наведені норми законодавства, можна зробити висновок, що перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду складається та подається Уповноважено особою Фонду один раз.

Разом з тим, відповідно до пункту 6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Отже, Загальний реєстр вкладників формується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виключно на підставі переліку вкладників або додаткової інформації, поданої уповноваженою особою Фонду.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог зобов'язавши уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подати додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 04.08.2015 №К/800/24809/15, від 19.01.2016 №К/800/34676/15, від 02.02.2016 №К/800/30158/15, від 04.02.2016 №К/800/36766/15, від 18.02.2016 №К/800/31032/15.

Частиною другою статті 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо не внесення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором НОМЕР_2 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича №813 від 16.09.2015 в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) НОМЕР_2 від 24.02.2015.

4. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором НОМЕР_2 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015.

5. В решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в сумі 1 461 (одну тисячу чотириста шістдесят одну) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський