Справа № 822/554/16
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/554/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Петричковича А.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області, про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

28.03.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому, посилаючись на порушення відповідачем законодавства та його прав, просить: 1) визнати дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26 жовтня 2014 року ) та за період з 29 березня 2015 року по день винесення рішення, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") неправомірними; 2) зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26 жовтня 2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по день винесення рішення, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо); 3) прийняте судом рішення допустити до негайного виконання; 4) встановити судовий контроль за виконанням постанови шляхом подання звіту виконання постанови.

Позивач в судове засідання не з'явилась, однак факсимільним зв'язком надіслала до суду заяву від 31.03.2016 року, про розгляд справи за її відсутності і вказала, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч належно був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак подав заперечення проти позову без реєстраційного номера від 11.04.2016 року та клопотання про зупинення розгляду справи до прийняття рішення ВАСУ в справі № К/800/53080/15.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але подав заперечення проти позову № 12-09/320-2623 від 31.03.2016 року в якому просив відмовити у задоволенні позову, а також просить розглядати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши докази по справі, прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Ухвалою суду від 11.04.2016 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до часу вирішення ВАС України справи № К/800/53080/15 (номер ХОАС - 822//5723/15).

ОСОБА_1 з 22.01.2008 року працює на посаді помічника судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області і їй присвоєно 9 ранг державного службовця, що підтверджується копією витягу з трудової книжки (стор. 10-11 справи).

Згідно Довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області №401/16 від 11.04.2016 року ОСОБА_1 нарахування і виплати зарплати проводились, виходячи з таких її окладів: жовтень 2014 року - липень 2015 року - 1218 гривень; серпень 2015 року - 609 гривень; вересень 2015 року - 375,82 гривень; жовтень 2015 року - грудень 2015 року - 2756 гривень; січень 2016 року - березень 2016 року - 5512 гривень.

На заяву позивача від 27 липня 2015 року до ТУ ДСА у Хмельницькій області щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати, відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", останнє листом від 27.08.2015 року повідомило ОСОБА_1 про те, що її вимоги про здійснення перерахунку задоволенню не підлягають, оскільки заробітна плата територіальним управлінням нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", однак станом на час розгляду заяви позивача відповідні зміни (визначені Законом України "Про судоустрій і статус суддів") до неї не вносились ( стор. 6 - 7 справи).

Відповідно до п.15 ч.1 ст.3 КАС України, публічна служба це - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правові, організаційні, економічні та соціальні умови реалізації громадянами України права на державну службу, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті регулює Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 3723-XII, державна служба в Україні це - професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 33 Закону № 3723-XII передбачено, що оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47).

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 482 у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", мінімальна місячна заробітна плата у 2014 році становила 1 218 гривень. Такий же розмір мінімальної зарплати було встановлено і на 2015 рік.

Згідно ч.1 ст. 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частину 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" було доповнено абзацом другим, згідно із Законом України від 14.10.2014 року N 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності з 26.10.2014 року, такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Водночас, відповідно до п.п. 2 п. 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено: - у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; - у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про державний бюджет України на 2015 рік". Абзацом третім п. 9 Прикінцевих положень якого було встановлено, що норми і положення частини третьої статті 69, статті 129, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015, затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно до нової редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ст. 147 Закону України № 2453-VI (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно п.п. 2 п. 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Отже, з 26.10.2014 року на думку суду, працівники апарату судів мають право на посадові оклади у розмірах, визначених абзацом 2 ч.1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", незважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" видатків на ці потреби не було передбачено і не виконання цієї норми Закону КМ України.

Кабінетом Міністрів України постановою № 644 від 02.09.2015 року "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" були внесені зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Зокрема, у схемі посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів місячний посадовий оклад було визначено як коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду. Окрім цього, було передбачено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду. Зазначені зміни були опубліковані та набрали чинності 09.09.2015 року.

Отже, у період з набрання чинності 29.03.2015 року Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" до часу набрання чинності 09.09.2015 змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268, розмір посадового окладу працівника суду повинен був обчислюватись відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" у розмірі не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Оскільки, Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" набрав чинності (13 березня 2015 року) до набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", то останній після набрання ним чинності (з 29 березня 2015 року) почав впливати на розмір посадових окладів працівників апарату судів з урахуванням положення абзацу третього пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік": розмір окладів визначався безпосередньо Законом про судоустрій і статус суддів у редакції Закону про забезпечення права на справедливий суд, але лише до моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України про визначення розміру цих окладів.

Водночас, суд зауважує, що Закони України "Про державний бюджет України на 2015 рік" та "Про забезпечення права на справедливий суд" є спеціальними нормативно-правовими актами якими визначено механізм фінансування оплати праці працівників апарату суду та розміри заробітної плати відповідно, а тому пріоритет у застосуванні має той закон який прийнятий пізніше, а не той, який пізніше набрав чинності.

Вказана позиція суду узгоджується з позицію Конституційного Суду України про те, що фактором, який визначає пріоритет у правозастосуванні, є момент саме прийняття закону. Так, у справі № 18/183-97 Конституційний Суд України, зокрема, зазначив таке: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. До того ж сам Конституційний договір по суті передбачав втрату ним чинності і скасування чинної на момент його підписання Конституції з прийняттям нової Конституції України".

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач суду має право на перерахунок його посадового окладу за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року включно, відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") з урахуванням вимог ст.11 КАС України, відповідно до якої суд розглядає справу не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог.

Цей висновок суду першої інстанції, також підтверджується висновками ВАС України, затвердженими Пленумом Вищого адміністративного суду України №3 від 05.02.2016 року "Про довідку щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-УІ "Про судоустрій і статус суддів" у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів".

Вирішуючи клопотання позивача, які заявлені у позові, про негайне виконання рішення та встановлення судового контролю за виконанням постанови, суд зазначає наступне.

Негайне виконання - це виконання постанови суду до набрання нею законної сили, і спрямоване на усунення можливої небезпеки, що може настати за час від прийняття постанови до часу набрання нею законної сили. При вирішенні клопотання позивача про негайне виконання рішення суду, суд враховує, що вимоги позову є зобов'язальними, не має визначених ст. 256 КАС України підстав для вирішення питання забезпечення негайного виконання цієї постанови і позивач в обґрунтуванні позову не навів підстав необхідних для прийняття рішення про негайне виконання рішення та доказів цього і таких не встановив суд, тому це клопотання позивача не задовольняється.

Згідно ч.1 ст.267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини" "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Отже, судовий контроль є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист, яким є прийняття рішення судом, виконання його та контроль цього судом. У цій справі суд: 1) не встановив грубого і умисного порушення відповідачем Закону; 2) з урахуванням встановлених обставин справи у суду не має підстав вважати, що суб'єкт владних повноважень буде не виконувати рішення суду; 3) це є право суду, а тому не має підстав зобов'язувати відповідача подати звіт про виконання цього судового рішення. Крім цього, позивач у випадку порушення його прав при виконанні ( не виконанні) рішення суду може реалізувати своє право передбачене ч.9 ст.267 КАС України.

Частинами 1 - 2 ст.71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб'єкт владних повноважень не довів, що діяв межах Закону, допустивши бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу зарплати у повному обсязі, відповідно до вимог Закону, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов задовольняється частково.

На підставі викладеного, керуючись Законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", "Про Державний бюджет України на 2014 рік", "Про державний бюджет України на 2015 рік", "Про прокуратуру", "Про оплату праці" і ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 99, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 23.03.2016 року задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року ) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 року , відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (надбавка за вислугу років, інше).

В решті позовних вимог відмовити.

Копії постанови надати сторонам.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/А.І. Петричкович
"Згідно з оригіналом" Суддя А.І. Петричкович