Справа № 804/16380/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Летуча Г.І.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії,-
15.12.15р. гр. ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Межівської районної державної адміністрації, в якому з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд:
- визнати незаконними дії Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області стосовно відмови видати гр.ОСОБА_1 документ на право на земельну частку (пай) її батька ОСОБА_3 та відмови видати дозвіл на розробку технічної технічної докумнетації на земельну частку (пай);
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після смерті її батька у 1995р. та матері у 2001 році спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з прав на майновий пай в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Колос», що знаходиться в с. Преображенка Межівського району Дніпропетровської області, підтвердженого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серії НОМЕР_1, виданого Преображенською сільською радою 03.04.2002р. на частку в майні пайового фонду КСП "Колос" в розмірі 0.2179 відстоків, або 8416 гривень 95 коп., що належав гр. ОСОБА_3, чоловікові спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем якого була ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. З метою реалізації свого права на землю 01 листопада 2015 року позивач звернулася з заявою до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з проханням винести рішення про виділення спірної земельної ділянки їй у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у визначеному розмірі для членів КСП "Колос" Межівського району. Однак, на даний час Межівською районною державною адміністрацією рішення про відмову чи про надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку (пай) та виділення у власність земельної ділянки у натурі (на місцевості) не прийнято.
Позивач стверджує, що своєю бездіяльністю відповідач не виконує обов'язків покладених на нього Законом України Про землеустрій», а саме:
- забезпечення реалізації державної політики у галузі використання та охорони земель,
- вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.
Крім того, стверджує позивач, Указом Президента України №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року передбачено, що право на земельну частку /пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.
Мати та батько позивачки були пенсіонерами, залишалися членами КСП "Колос" Межівського району Дніпропетровської області. Таким чином із-за грубого порушення Законів України та бездіяльності Межівської районної державної адміністрації, стверджує позивач, остання не має можливості реалізувати своє право на земельну частку/пай, яке прийняла у спадщину за законом, а тому вимушена за захистом своїх прав звернутися до суду.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
В письмових запереченнях представником відповідача зазначено, що частиною 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Абзацом 2 частини 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормамиЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Батько позивачки, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2, видане виконкомом Преображенської сільської ради 20 грудня 1995р. АТ «Колос» державний акт на право колективної власності на землю отримало 22 лютого 1996р. зазначені факти свідчать про те, що батько позивачки, ОСОБА_3, права на земельну частку не мав, оскільки на момент отримання АТ «Колос» державного акту на право колективної власності на землю вже не був членом АТ у зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 На підставі вищевикладеного Межівська райдержадміністрація вважає, що підстав для надання дозволу позивачу на розробку технічної документації немає.
Відповідно до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з такихї підстав.
Громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - батьки позивачки на загальних зборах були прийняті в Колективне сільськогосподарське підприємство імені Калініна, Межівського району, Дніпропетровської області (далі АТ «Колос» ).
Відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) с. Преображенка, Межівського району, Дніпропетровської області, який має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» - визначено частку пайового фонду підприємства в розмірі 0.2179 відсотків.
Згідно з Свідоцтвом про право власності на майновий пай серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) с. Преображенка, Межівського району, Дніпропетровської області, яка має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» - визначено частку майна пайового фонду підприємства в розмірі 0.1488 відсотків.
Будучи членом АТ «Колос», с. Преображенка, Межівського району, Дніпропетровської області, батько позивачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. При розпаюванні землі АТ «Колос», кожному члену акціонерного товариства, згідно списку, який додавався до Державного акту серії
Позивач зверталася до директора АТ «Колос», до начальника земельного відділу у Межівському районі з питаннями про наявність земельного паю у ОСОБА_3, однак останні повідомляли, що ОСОБА_3 не був внесений у список про паювання і частка землі йому не виділялася, тому що він помер до отримання АТ «Колос» в 1996 році державного Акта на право колективної власності на землі колишнього колгоспу ім.Калініна.
Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно з п. 17 Розділу Х ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Державний нотаріус Межівської державної нотаріальної контори посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Преображенської сільської ради від 12.07.2001р., за реєстровим №72, спадкоємцем майна гр. ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є гр.. ОСОБА_1, яка мешкає в АДРЕСА_1.
Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з права на майновий пай в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «КОЛОС», що знаходиться в с, Преображенка Межівського району Дніпропетровської області, підтвердженого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серії ДН-МЕ-VІІІ №358, виданого Преображенською сільською радою 03.04.2002р. на частку в майні пайового фонду КСП «КОЛОС», в розмірі 0,2179 відсотків, або 8416 (вісім тисяч чотириста шістнадцять) гривень 95 коп., що належав гр.ОСОБА_3, чоловікові спадкодавця, я кий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем якого була ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
Згідно з списком членів КСП, який додано до Державного акту на право колективної власності на землю АТ «КОЛОС», Межівського району від 22.02.1996р. батько позивачки ОСОБА_3 зазначений у списку членів за №304 та був членом АТ «КОЛОС».
01.11.15р. ОСОБА_1 звернулась до Межівської районної державної адміністрації, з заявою стосовно прийняття рішення про виділення земельної ділянки на яку мав право батько позивачки, їй у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у визначеному розмірі для членів АТ «КОЛОС», Межівського району та про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай).
У відповідь на заяву позивачки, Межівська районна державна адміністрація, з посиланням на ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначила, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У зв'язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай), відповідачем було рекомендовано гр. ОСОБА_1 звернутися до Межівського районного суду з метою поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
Також, стосовно запиту ОСОБА_1 від 08.10.2015р. до Відділу Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області про надання інформації про реєстрацію та видачу сертифікатів на право на земельну частк у(пай0 батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відділ Держземагента у Межівському районі повідомив, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Межівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Межівської районної державної адміністрації від 27.02.1997р. №70-р зареєстрований та виданий сертифікат за №314 серія ДП 016937 розміром 6,91 в умовних кадастрових гектарах на ім'я ОСОБА_4 , а також повідомило, що ОСОБА_3 у вищезазначеній книзі не зареєстрований і сертифікат не отримував.
Відповідно до п. 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" № 720/95, 08.08.1995 р., встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Згідно з п. 2 Указу №720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003 р. право на земельну частку (пай) мають:
колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;
громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.
Відповідно до ст. 2 Закону № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Відповідно до ст. 3 Закону № 899-IV підставою для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Згідно з ст. 5 Закону № 899-IV сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):
розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку;
приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);
уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);
уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);
укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;
сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;
надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);
розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);
організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом;
оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку;
приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).
Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про землеустрій» № 858-IV, 22.05.2003 р., до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері землеустрою належать:
а) забезпечення реалізації державної політики у галузі використання та охорони земель;
б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм щодо використання та охорони земель;
в) координація діяльності державних органів земельних ресурсів;
г) координація здійснення землеустрою і державного контролю за використанням та охороною земель;
ґ) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;
д) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.
Згідно з п. (а) ст. 22 Закону № 858-IV землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.
Враховуючи вищевказане, суд не приймає доводів відповідача про те, що батько позивачки, ОСОБА_3, права на земельну частку не мав, оскільки на момент отримання АТ «Колос» державного акту на право колективної власності на землю вже не був членом АТ у зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1, а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданий помилково та не має юридичної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Між тим, для повного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити адміністративний позов шляхом визнання протиправними дій Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області стосовно відмови гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку та виділення цієї земельної ділянки у власність на території Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов'язання Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку/пай площею 6,91 умовних кадастрових гектарів, розміщеної на території Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та виділення цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва, на яку вона має право згідно сертифіката серії НОМЕР_1 на право на земельну частку/пай виданого Головою Преображенської сільської ради 03.04.2002р. і свідоцтв про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_5 від 08.08.2002р. та серії НОМЕР_4 від 12.09.2005р., виданих Державним нотаріусом Межівської державної нотаріальної контори.
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд також вважає за необхідне стягнути на користь позивача з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 1948,80 грн.
Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов гр. ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області стосовно відмови гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку та виділення цієї земельної ділянки у власність на території Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку/пай площею 6,91 умовних кадастрових гектарів, розміщеної на території Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та виділення цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва, на яку вона має право згідно сертифіката серії НОМЕР_1 на право на земельну частку/пай виданого Головою Преображенської сільської ради 03.04.2002р. і свідоцтв про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_5 від 08.08.2002р. та серії НОМЕР_4 від 12.09.2005р., виданих Державним нотаріусом Межівської державної нотаріальної контори
Стягнути на користь гр. ОСОБА_1 з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 1948,80 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя С.В. Ніколайчук