Справа № 822/240/16
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/240/16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКозачок І.С.
при секретаріЛитвинюк К.Б.
за участі: позивача представника позивача представників відповідачівЯкубовського Д.Л. Герасимчук С.С. Грузевича В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 та командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Просить визнати протиправною відповідь командира військової частини НОМЕР_1 за №350/142/365ж від 05.02.2016 року, надану за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 щодо припинення проходження ним військової служби за контрактом.

Також просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вирішити питання про звільнення його з військової служби у зв`язку із закінченням строку дії контракту від 15.04.2011 року.

В обґрунтування вимог позивач зазначає про те, що у зв`язку із закінченням строку дії контракту про проходження військової служби він звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення, однак у задоволенні рапорту про звільнення йому було відмовлено.

Вказує, що у якості підстави для відмови відповідач послався на положення ч. 9 ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якою передбачено, що у разі настання особливого періоду дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації.

Вважає, що на цей час підстави, з якими Закон пов`язує можливість продовження дії контракту про проходження військової служби понад встановлені строки відсутні, тому відмова командира військової частини НОМЕР_1 його припинити, є протиправною.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримують.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнає. Надав до суду письмові заперечення, де зазначає, що у зв`язку з оголошенням Указами Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, від 6 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року №607/2014 та від 14 січня 2015 року №15/2015 часткової мобілізації, в країні настав та діє особливий період.

Вказує, що за таких обставин продовження строку дії контракту позивача понад встановлені терміни відповідно до наказу командира військової частини від 15 квітня 2014 року №83, відповідає приписам статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". А тому підстави для звільнення позивача з військової служби відсутні.

В задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачів, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 15 квітня 2011 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України укладений контракт про проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України.

Пунктом 3 контракту встановлено, що він є строковим та укладений на три роки. Відповідно до пункту 4 контракту сторони не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії контракту зобов`язуються укласти новий контракт або повідомити одна одну про небажання укладати контракт чи відмову в його укладенні.

Таким чином, 15 квітня 2014 року контракт з позивачем повинен був бути припинений. Разом з тим, 15 квітня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №83 строк військової служби ОСОБА_1 за контрактом продовжено понад встановлені терміни на період до оголошення демобілізації.

Судом встановлено, що підставою для продовження строку дії контракту стали Указ в. о. Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року №303/2014 та телеграма Міністерства оборони України від 18.03.2014 року №226/1/10-т.

29 січня 2016 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням строку дії контракту.

У відповіді від 05.02.2016 року на рапорт позивача зазначається, що згідно із ч.9 ст.23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації.

Вказано, що в країні діє особливий період, а його закінчення буде оголошене окремим Указом Президента України, після якого і буде проводитись звільнення військовослужбовців з військової служби за контрактом.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду.

Правове регулювання проходження військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 р. Відповідно до пункту "б" частини 2 статті 26 Закону звільнення зі служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом проводиться на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

За приписами частини 6 статті 26 Закону контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту (пункт "а").

Разом з цим, у силу положень частини 9 статті 23 Закону у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Таким чином, закінчення строку дії контракту є підставою для його розірвання у випадку, якщо сторони не виявили бажання щодо укладення нового контракту. У той же час можливість продовження строку дії контракту про проходження військової служби понад встановлений строк в односторонньому порядку законодавець пов`язує виключно з настанням особливого періоду.

Визначення "особливого періоду" міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991, у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 р. особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, дія особливого періоду, під час якого допускається продовження строку дії контракту, обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, а також часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Судом з`ясовано, що часткову мобілізацію в Україні було оголошено та проведено у декілька етапів. Так, зокрема Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року №303/2014 - починаючи з 18.02.2014р. по 02.05.2014 року; Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 року №454/2014 - починаючи з 07.05.2014р. по 20.06.2014 року; Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року №607/2014 - починаючи з 24.07.2014 р. по 06.09.2014 р., Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 починаючи з 20 січня 2015 року у три черги протягом 210 діб по 17 серпня 2015 року.

Таким чином, зазначеними Указами Президента України мобілізація як комплекс відповідних заходів зі сторони держави оголошувалась не безстроково, а була обмеженою у часі та стосувалась не усіх категорій військовослужбовців.

Слід звернути увагу й на те, що в Указі в. о. Президента України "Про часткову мобілізацію" №303/2014 від 17 березня 2014 року, на підставі якого було продовжено строк дії контракту позивача, взагалі не зазначалось про те, що дія цього Указу розповсюджується на осіб, які проходять військову службу за контрактом.

Суд встановив, що контракт між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України укладений задовго до подій, які стали причиною проведення мобілізації та відповідно запровадження особливого періоду, тому останній не є військовослужбовцем, прийнятим на військову службу внаслідок чи під час проведення мобілізації чи дії особливого періоду.

Що стосується посилання відповідача на ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо неможливості звільнення з військової служби під час дії особливого періоду до оголошення рішення про демобілізацію, то у п.3 цієї частини статті дійсно зазначено про необхідність прийняття рішення про демобілізацію для звільнення з військової служби за контрактом у зв`язку із закінчення його строку.

Однак, у даному випадку йдеться саме про ті контракти, які були укладені під час особливого періоду, у тому числі під час проведення мобілізації. У той же час контракт з позивачем був укладений задовго до подій, що стали причиною запровадження особливого періоду та мобілізації.

Відповідно до п.6 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15/2015 постановлено Міністерству оборони України провести звільнення військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію". Указом Президента України №254/2015 від 06.05.2015 року «Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 6 травня 2014 року № 454 "Про часткову мобілізацію" було постановлено провести у травні-липні 2015 року звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 6 травня 2014 року № 454 "Про часткову мобілізацію".

Отже, як вбачається з зазначених Указів Президента України, вони стосуються такого виду військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, а позивач даного виду військової служби не проходив.

Більш того, з позивачем не укладався новий контракт під час мобілізації та дії особливого періоду, відтак на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем при укладанні контракту у 2011 році, не поширюються вимоги Указів Президента України про часткову мобілізацію чи демобілізацію, а отже і норма Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" про продовження строку дії контракту до оголошення демобілізації.

Також як вбачається з матеріалів справи, станом на момент звернення позивача до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення 29 січня 2016 року, особливий період в Україні не діяв, оскільки діючі Укази Президента України про мобілізацію вичерпали свою дію виконанням, час проведення мобілізації минув, а воєнний час чи частково відбудовний період після закінчення воєнних дій у країні також відсутні.

За таких обставин, підстави, з якими Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу" пов`язує можливість продовження дії контракту позивача понад встановлені строки - відсутні, відтак відмова припинити дію контракту з позивачем не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Зважаючи на це, вимога позивача про зобов`язання вирішити питання про звільнення його з військової служби у зв`язку із закінченням строку дії контракту, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необґрунтованість заперечень відповідачів, зважаючи на що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:
адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 вирішити питання щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби за контрактом, викладену у відповіді від 05.02.2016 року на рапорт військовослужбовця.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі командира військової частини вирішити питання щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням строку дії контракту про проходження військової служби від 15.04.2011 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання. Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 08 квітня 2016 року 17.00

Суддя/підпис/І.С. Козачок
"Згідно з оригіналом" Суддя І.С. Козачок