Справа № 815/6630/15
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/6630/15

Справа № 815/6630/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Тишкової Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Сонекс» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, визнання заявлену декларантом митну вартість, стягнення надміру сплачених податків та зборів, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин через які заявлені декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Позивач зазначає, що ним до митного оформлення подано наступні документи: декларація митної вартості; документи що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний контракт; рахунок-фактура; банківські платіжні документи; інші платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують витрати позивача та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; інші транспортні документи; сертифікати походження товару; страхові документи та інше. Також позивач вказує на те, що відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом, лише на підставі спрацювання автоматизованої системи, доступ до якої митними органами обмежено для декларантів та відсутня можливість перевірки існування такого факту, про «можливе заниження» митної вартості. А розбіжностями відповідач вважає відсутність в інвойсах додаткових відомостей, які жодним чином не впливають на зміну числових показників, які відображають митну вартість імпортованого товару. Також в рішенні митного органу про коригування митної вартості від 02.09.2015 року визначено неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості, при чому митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в тому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 МК України. Окрім того, в рішенні про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

За таких обставин, позивач вважає, що подані декларантом документи необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару, а висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), позивач вважає необґрунтованим, а застосування резервного методу неправомірним, а надміру сплачені позивачем фінансові гарантії підлягають поверненню платнику з Державного бюджету України.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов, не заперечував щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання 31.03.2016 року не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав до суду письмові заперечення. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час перевірки відомостей щодо заявленої митної вартості товару встановлено спрацювання профілю ризику системи управління ризиками 105-2, 106-2 (можливе заниження митної вартості). Крім того, у результаті візуальної перевірки поданих декларантом документів встановлено, що ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: згідно п.4.2 зовнішньоекономічного контракту від 24.11.2014 року №24/0311-China інвойс повинен містити дату та номер контракту, але у поданих до митного оформлення комерційних інвойсах від 16.07.2015 року №150426 та №170426 відсутні зазначені посилання; п. 3.2 передбачено те, що оплата здійснюється у вигляді передоплати, на основі інвойсу. Разом з тим в поданих до митного оформлення комерційних інвойсах від 16.07.2015 року №150426 та №170426 відсутня інформація щодо умов оплати товару. На підставі цього, Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. На означену вимогу декларанта 02.09.2015 року були надані: лист ПП «СОНЕКС», який не має дати та номеру, та який має назву «бухгалтерська виписка по взаєморозрахункам»; довідка від 01.09.2015 року №20-03/09-2015, у якій зазначено ціну за секцію радіатору. Проте, ці документи не усунули розбіжностей в поданих декларантом документах та оскільки позивачем не надано до Одеської митниці ДФС додаткові документи, що запитувались митницею, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України виникли підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Також відповідач зазначає, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС, та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів є більшим, тому митну вартість товару позивача визнано на рівні 2, 799 доларів США за кг нетто. У зв'язку з викладеним та у відповідності до положень ч.2 ст. 55 Митного кодексу України Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 02.09.2015 року №500060001/2015/610143/2. Отже, відповідачем правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства та у межах своєї компетенції.

Також, щодо вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ПП «СОНЕКС» код ЄДРПОУ 30658841 суму надмірно сплачених податків та зборів у загальному розмірі 286 389, 87 гривень представником відповідача зазначено, що в адміністративному позові не наведені передбачені ст. 301 Митного кодексу України підстави для повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, а відтак позовна вимога щодо стягнення на користь позивача надмірно сплаченого мита задоволенню не підлягає.

Представник відповідача – Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області проти адміністративного позову заперечував, з підстав викладених в письмових запереченнях. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що Головне управління ДКСУ в Одеській області висновку про повернення з Державного бюджету України грошових коштів у сумі 286 389, 87 грн. на користь ПП «Сонекс» не отримувало, тому не мало жодних правових підстав на здійснення операції щодо повернення спірної грошової суми.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області не заперечував проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

27 серпня 2015 р. позивачем отримано електронне повідомлення від інспектора митного органу, в якому вказано, що у зв'язку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками 105-2, 106-2 щодо можливого заниження митної вартості та у зв'язку із тим, що подані документи містять розбіжності, а саме згідно п. 4.2 зовнішньоекономічного контракту від 24.11.2014 року №24/0311-China інвойс повинен містити дату та номер контракту, але у поданих до митного оформлення комерційних інвойсах від 16.07.2015 року №150426 та №170426 відсутні зазначені посилання. Крім того, п. 3.2 передбачено те, що оплата здійснюється у вигляді передоплати, на основі інвойсу, в поданому до митного оформлення комерційних інвойсах від 16.07.2015 року №150426 та №170426 відсутня інформація щодо умов оплати товару. З огляду на вищевикладене, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена ним особа зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновки про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

02 вересня 2015 року позивачем, на лист старшого державного інспектора від 01.09.2015 року, надано відповідь (вих.. № 0109/15/1) від 01.09.2015 року з додатками: виписку з бухгалтерської документації по кор. рахунку 3721 по взаєморозрахункам з продавцем товару за ціною, зазначеною в інвойсах; висновок експерта від 01/09/2015 року №20-03/09-2015 про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експортною організацією; декларацію митної вартості; прямий зовнішньоекономічний контракт з виробником; рахунки-фактури та проформи-інвойси; банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару; транспортні перевізні документи, експортний прас-лист від виробника; копію митної декларації країни відправлення.

За результатами опрацювання поданих позивачем документів митним органом повідомлено декларанта про те, що лист ПП «СОНЕКС» який не має дати та номеру, та який має назву «бухгалтерська виписка по взаєморозрахункам», при цьому банківську квитанцію для підтвердження проведення оплати ПП «СОНЕКС» не надало, тому проведений даний платіж чи ні, не відомо. Довідка експерта ТОВ «Одеський аукціонний центр» від 01.09.2015 року №20-03/09-2015 містить ціну за секцію радіатора. У комерційних документах відсутня вартість за секцію, наявна вартість за одиницю, уточнення щодо мається на увазі в ТСД відсутнє, при цьому у гр. 31 містяться дані про кількість вантажу, що суперечать товаротранспортним документам (зазначене у гр. 31 ЕМД 2800 шт. у електронному інвойсі, комерційному інвойсі, пакувальному листі та інших 28 000 шт.).

Для випуску придбаного товару під гарантію позивачем було оформлено ВМД 500060001/2015/016376 від 03.09.2015 року із зазначенням вартості товару, визначеної з урахуванням рішення відповідача про коригування митної вартості за другорядним методом, та оплатило суму різниці в митних платежах загалом 299 108, 23 гривень на депозитний рахунок відповідача.

Після цього для підтвердження заявленої митної вартості підприємством ПП «СОНЕКС» до Одеської митниці ДФС додаткових документів не надавалось.

У відповідності до ч.1 ст.53 МК України, згідно з якою контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, Одеською митницею здійснено контроль правильності визначення митної вартості товарів, в ході якого встановлено, що подані декларантом документи на підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності.

Митним кодексом України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою особою під час декларування товарів (ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до частин 1-3 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

Другою частиною статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а третя частина цієї ж статті передбачає, що якщо документи, зазначені у частині другій статті 53, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) документи.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно ст.306 МКУ способом забезпечення сплати митних платежів є, зокрема, фінансові гарантії.

Відповідно до ч.1 ст.308 МКУ розмір фінансової гарантії визначається митним органом виходячи з суми митних платежів, що підлягає сплаті при випуску товарів для вільного обігу на митній території України або при вивезенні товарів за межі цієї території у митному режимі експорту.

Статтею 309 встановлено, що забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у формах: - надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа); - внесення коштів на відповідний рахунок або в касу митного органу (грошова застава).

Згідно ст.310 МКУ фінансові гарантії надаються митним органам, зокрема, під час декларування товарів до митних режимів, що передбачають сплату митних платежів або передбачають перебування товарів під митним контролем до моменту закінчення дії відповідного митного режиму. Фінансові гарантії надаються: - у вигляді документа; - у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок митного органу.

Судом встановлено, що 24.11.2014 р. між ПП «СОНЕКС» (Покупець) та «ZHEJIANG YONGKANG HONGFU DOOR MANUFACTURING AND TRADING CO., LTD» (Продавець), Китай, укладено зовнішньоекономічний контракт № 24/0311-Китай, предметом якого є продукцію, згідно Інвойсу, що придбаваються Покупцем у Продавця в узгодженій кількості, номенклатурі, асортименті, а покупець зобов’язаний прийняти даний товар та оплатити його в порядку та у строки, встановлені сторонами цього Контракту, згідно Інвойсу (рахунку-фактурі), виставленому покупцю. (п.1.1, 1.2 Контракту).

Згідно п. 3.1 контракту ціна на товар та надані послуги вказується в доларах США, згідно Інвойсам (рахункам-фактурам) на кожну партію товару.

Оплата за товар по дійсному контракту може бути як у вигляді передоплати. Оплата здійснюється на підставі Інвойсу, виписаного виконавцем на адресу замовника на кожну партію товару або надану послугу. (п. 3.2, п. 3.7 Контракту).

Пунктом 4.2 контракту визначено, що товар поставляється в сухому, чистому вигляді, в упаковці, яка відповідає характеру поставляємого товару. На кожне вантажне місце повинно бути нанесено маркування з зазначенням найменування товару, ваги брутто/нетто, дати виготовлення. Кожна партія товару супроводжується наступними документами: коносамент, інвойс на партію, яка поставляється (з зазначенням номера та дати контракту, базису поставки, реквізитів продавця та покупця, країни походження); сертифікат якості, виданий виробником або уповноваженим органом Китаю; митну декларацію країни експортера; прас-лист на товари та/або каталог товарів, та/або Специфікацію, та/або прейскурант на товари, за умов, що усі або один з перерахованих документів використовується в господарській діяльності продавця.

Відповідно до пункту 4.5 контракту умови поставки – FOB - _NINGBO_ в редакції “Інкотермс-2000”.

15 червня 2015 року позивачем подано в банк платіжне доручення в іноземній валюті №8, яке прийнято банком 15 червня 2015 року та переказ коштів на рахунок ZHEJIANG YONGKANG HONGFU DOOR MANUFACTURING AND TRADING CO., LTD здійснений 19 червня 2015 року в сумі 38 082, 52 $.

08 липня 2015 року позивачем подано в банк платіжне доручення в іноземній валюті №8, яке прийнято банком 08 липня 2015 року та переказ коштів на рахунок ZHEJIANG YONGKANG HONGFU DOOR MANUFACTURING AND TRADING CO., LTD здійснений 14 липня 2015 року в сумі 38 082, 52 $.

Як вбачається з документів, до яких у митного органу виникли зауваження, а саме з комерційних інвойсів від 16.07.2015 року №150426 та №170426, в них дійсно не міститься дата та номер контракту, а також відсутня інформація щодо умов оплати товару. Разом з тим, до митного органу разом з митною декларацією були подані такі документи: проформа – інвойс HF-150426 від 12.04.2015 року, на підставі якого позивачем була здійснена оплата партії товару (радіаторів біметалічних), що підтверджується платіжним дорученням з відміткою банку про проведення платежу №8 від 15.06.2015 року, платіжним дорученням №8 від 19.06.2015 року; проформа – інвойс HF-170426 від 02.07.2015 року, на підставі якого позивачем була здійснена оплата партії товару (радіаторів біметалічних), що підтверджується платіжним дорученням з відміткою банку про проведення платежу № 10 від 08.07.2015 року, платіжним дорученням № 91216739 від 14.07.2015 року, заявою на покупку валюти №10 від 08.07.2015 року (а.с. 28, 29, 34, 35, 38-41, 140).

Так, проформи – інвойси № HF-150426 від 12.04.2015 року та № HF-170426 від 02.07.2015 року, містять дані щодо кількості товару, ціни товару, пакування, дати постачання, умов оплати (передоплата), номер, дата контракту, продавець, реквізити для оплати та саме на підставі цих документів була здійснена передоплата товару відповідно до умов контракту.

Також, як вбачається з платіжних доручень № 10 від 08.07.2015 року та № 8 від 15 червня 2015 року, поданих позивачем на виконання до банку та платіжних доручень № 8 від 19.06.2015 року, № 91216739 від 14.07.2015 року, з відмітками банку про проведення платежу, сума кожного платежу складає 38 082, 52 дол. США, призначення платежу: передоплата за контрактом 24/03/11-Китай від 24.11.2014 року, проформа-інвойс № HF-150426 від 12.04.2015 року та № HF-170426 від 02.07.2015 року.

Таким чином, дослідивши в сукупності подані до митного органу документи, суд вважає, що висновок митного органу, щодо відсутності доказів проведення платежу банком з огляду на те, що позивачем не надана банківська квитанція є необґрунтованим.

Посилання відповідача в обґрунтування правомірності винесення спірного рішення, викладені в рішенні про коригування митної вартості, а саме: «довідка експерту від 01.09.2015 року містить ціну на секцію радіатора, у комерційних документах відсутня вартість за секцію, присутня вартість за одиницю, уточнення щодо мається на увазі в ТСД відсутнє, при цьому у гр. 31 містяться дані про кількість вантажу, що суперечать товаротранспортним документам (зазначене у гр. 31 ЕМД 2800 шт. у електронному інвойсі, комерційному інвойсі, пакувальному листі та інших 28 000 шт.)», суд також вважає неспроможними з огляду на наступне.

Отже, зазначені неточності не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності які не дозволяють встановити вартість товару за зовнішньоекономічним контрактом.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

В постановах від 15.10.2013 р. у справі N 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі N 21-342а13 Верховний Суд України зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України під час перегляду справ про скасування рішень про коригування митної вартості, прийнятих вже на підставі норм Митного кодексу України 2012 року.

При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Фактично митний орган залишив поза увагою документи надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Верховний Суд України в постанові від 31.03.2015 р. по справі № 21-127а15 зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 57 Митного Кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України 2012 року підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Правильному застосуванню вказаної норми може сприяти розуміння логіки правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 01.10.2013 р. у справі N 21-354а13.

У постанові від 01.10.2013 р. у справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

В разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

В даному випадку митним органом використано МД № 500060001/2015/005104 від 05.03.2015 р., за якою ПП «СОНЕКС здійснено митну процедуру товару, отриманого від «ZHEJIANG YONGKANG HONGFU DOOR MANUFACTURING AND TRADING CO., LTD», що не відповідає вищевказаним нормативним приписам Митного кодексу України.

Як вбачається з МД № 500060001/2015/005104 від 05.03.2015 р та документів поданих ПП «Сонекс» поставки товару відбувалась на умовах CIF на відміну від умов поставки за МД № 500060001/2015/015823 від 26.08.2015 р. із додатками, які передбачають умови поставки FOB, що суттєво впливає на ціну товару, оскільки поставка на умовах FOB (Франко-борт продавець вважається таким, що виконав свої обов’язки з постачання товару з моменту перетину товаром борта судна в порту відвантаження. З цього моменту покупець повинен нести всі витрати та ризики загибелі чи пошкодження товару. Тільки для водного транспорту) не включає страхування на відміну від умов CIF (вартість, страхування, фрахт).

При цьому митним органом не було спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митного кодексу України. Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

В той же час, судом встановлено, що надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, що свідчить про порушення митним органом передбаченого ст.57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару.

Крім того, процедура консультацій з декларантом та досягнення згоди щодо неможливості застосування методів визначення митної вартості, які передбачені статтями 50 - 63 Митного кодексу України не проведена. В даному випадку в заявлених позивачем до митного оформлення документах митним органом на ознаки підробки вказано не було, а числові значення були однаковими в усіх документах, в т.ч. листі виробника, інвойсі, декларації країни походження відправлення, висновками експертних установ. Розбіжностей, що могли б вплинути на достовірність визначених числових значень не зазначено, що свідчить про формальний характер проведеної процедури консультацій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості від 02.09.2015 р. № 500060001/2015/610143/2 відповідачем було прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо позовних вимог в частині визнання заявленої декларантом митну вартість товару щодо товарів, які імпортуються ПП «СОНЕКС» код ЄДРПОУ 30658841 та стягнення з Державного бюджету України на користь ПП «СОНЕКС» код ЄДРПОУ 30658841 суму надмірно сплачених податків та зборів у загальному розмірі 286389,87 гривень, суд зазначає наступне.

За правилами ч.ч. 1, 5 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Аналіз положень ст.ст. 57, 58 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів. Тому суди, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Таким чином, питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та порядок повернення (вивільнення) сплаченої фінансової гарантії не може бути замінений на судове рішення, оскільки з огляду на положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади (правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 року № П-278/10).

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.12.2013 року у справі № 21-439а13, № 21-207а14 від 25.11.2014 р.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 94 якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню з Одеської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань судові витрати у розмірі 17 754, 38 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 128, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610143/2 від 02.09.2015 року.

В решті позовних вимог – відмовити.

Стягнути з Одеської митниці ДФС (код ЄДРПОУ 39441717) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «СОНЕКС» (код ЄДРПОУ 30658841) судовий збір у розмірі 17 754, 38 грн. (сімнадцять тисяч сімсот п’ятдесят чотири гривні тридцять вісім копійок).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук