Справа № 1570/4654/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2016 р. м. Київ К/800/36232/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області Державної податкової служби

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2013

у справі №1570/4654/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промринок «Котовський»

до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2013, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС від 17.07.2012 № , № та № .

ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права: п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996, п.п. 2.8, 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, ст. 238, ч. 2 ст. 250 Господарського кодексу України, ч.ч. 2, 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС проведено планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.03.2012, за результатами якої складено акт від 04.07.2012 № 487/22/25046121. Актом перевірки зафіксовано порушення позивачем:

1) п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що слугувало підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 17.07.2012 № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 266487 грн., в т.ч.: 266486 грн. основного платежу та 1 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивачем оскаржується в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 228272 грн.

Порушення позивачем вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що слугувало підставою для визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість в оскаржуваній частині, за висновками податкового органу полягало у неправомірному включенні позивачем до складу валових витрат витрат за операціями з ТОВ «Айленд і К». В обґрунтування відсутності права на валові витрати відповідач посилається на те, що в акті перевірки від 12.05.2011 № 818/23/25046121 викладено висновки про нікчемність укладених у лютому 2011 року правочинів з вказаним контрагентом;

2) п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, що слугувало підставою для складення податкового повідомлення-рішення від 17.07.2012 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 25160 грн.

Згідно з висновками податкового органу, вчинення позивачем вказаних порушень полягало у нероздрукуванні на реєстраторі розрахункових операцій ЕРА 201.01 з фіскальним номером фіскальних звітних чеків в кількості 74 за 15.01.2011, 16.01.2011, 23.01.2011, 12.02.2011, 13.02.2011, 20.02.2011, 27.02.2011, 07.03.2011, 20.03.2011, 27.03.2011, 16.04.2011, 17.04.2011, 24.04.2011, 14.05.2011, 15.05.2011, 22.05.2011,28.05.2011, 29.05.2011, 11.06.2011, 12.06.2011, 19.06.2011, 26.06.2011, 16.07.2011, 17.07.2011, 19.07.2011, 20.07.2011-24.07.2011, 26.07.2011-29.07.2011, 31.07.2011, 13.08.2011, 14.08.2011, 21.08.2011, 23.08.2011-28.08.2011, 11.09.2011,17.09.2011, 18.09.2011, 20.11.2011, 27.11.2011, 11.12.2011, 17.12.2011,18.12.2011, 24.12.2011, 25.12.2011, 31.12.2011, 14.01.2012, 15.01.2012, 22.01.2012, 29.01.2012, 11.02.2012, 12.02.2012, 19.02.2012, 26.02.2012, 11.03.2012, 11.03.2012, 17.03.2012, 18.03.2012, 25.03.2012.

3) п. 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, що полягало у перевищенні встановленого ліміту готівкових коштів у касі за 01.02.2011 та за 01.06.2011. Сума перевищення складає 36641,74 грн.

Також податковим органом зафіксовано порушення позивачем вимог п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637

Висновки про ці порушення слугували підставою для складення податкового повідомлення-рішення від 17.07.2012 № про застосування до позивача згідно з Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання бігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 75663,48 грн.

І. При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, повноти встановлення обставин та їх правової оцінки в частині вирішення справи щодо визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток за податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2012 № 000325301 в сумі 228272 грн. суд касаційної інстанції виходить з такого.

Як зазначено раніше, неправомірність формування позивачем валових витрат за операціями з ТОВ «Айленд і К» податковий орган пов'язує з висновками, викладеними в акті перевірки ТОВ «Промринок «Котовський» від 12.05.2011 № 818/23/25046121, яким зафіксовано відсутність об'єктів оподаткування за операціями в лютому 2011 року через дефекти в правовому стані контрагента - ТОВ «Айленд і К».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі акта перевірки від 12.05.2011 № 818/23/25046121 було складено податкове повідомлення-рішення від 25.05.2011 № .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2012 у адміністративній справі № 2а/1570/8697/2011 адміністративний позов ТОВ «Промринок «Котовський» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.05.2011 № .

Згідно з інформаційними ресурсами Єдиного державного реєстру судових рішень, право на доступ до яких згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262 IV мають судді, судом касаційної інстанції встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012 у справі № 2а/1570/8697/2011 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2012 залишено без змін.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що фактичне вчинення позивачем господарських операцій з ТОВ «Айленд і К» підтверджено первинними документами, які повністю відображають зміст і характер операцій, складені з дотриманням вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено обставини щодо реальності операцій позивача з ТОВ «Айленд і К», суд касаційної інстанції вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанції щодо неправомірності визначення позивачу грошових зобов'язань з податку на прибуток за податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2012 № .

ІІ. При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, повноти встановлення обставин та їх правової оцінки в частині вирішення справи щодо застосування до позивача за податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2012 № штрафних (фінансових) санкцій в сумі 25160 грн. суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 9 частини першої статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) зобов'язує суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судами попередніх інстанцій достовірно встановлено, що позивач використовує три реєстратори розрахункових операцій: ЕРА 201.01 № , ЕРА 201.01 № та Мини-500.02МЕ № .

Реєстратор розрахункових операцій ЕРА 201.01 № знаходиться в кабінеті інспектора ОСОБА_3, доступ до якого іншим особам заборонено.

У вихідні дні та дні відпуски інспектора ОСОБА_3 позивачем для здійснення розрахункових операцій використовуються реєстратори розрахункових операцій ЕРА 201.01 № та Мини-500.02МЕ № , а реєстратор розрахункових операцій ЕРА 201.01 № не використовується.

Дні з датами 15.01.2011, 16.01.2011, 23.01.2011, 12.02.2011, 13.02.2011, 20.02.2011, 27.02.2011, 07.03.2011, 20.03.2011, 27.03.2011, 16.04.2011, 17.04.2011, 24.04.2011, 14.05.2011, 15.05.2011, 22.05.2011,28.05.2011, 29.05.2011, 11.06.2011, 12.06.2011, 19.06.2011, 26.06.2011, 16.07.2011, 17.07.2011, 19.07.2011, 20.07.2011-24.07.2011, 26.07.2011-29.07.2011, 31.07.2011, 13.08.2011, 14.08.2011, 21.08.2011, 23.08.2011-28.08.2011, 11.09.2011,17.09.2011, 18.09.2011, 20.11.2011, 27.11.2011, 11.12.2011, 17.12.2011,18.12.2011, 24.12.2011, 25.12.2011, 31.12.2011, 14.01.2012, 15.01.2012, 22.01.2012, 29.01.2012, 11.02.2012, 12.02.2012, 19.02.2012, 26.02.2012, 11.03.2012, 11.03.2012, 17.03.2012, 18.03.2012, 25.03.2012 були вихідними днями та днями відпустки інспектора ОСОБА_3, реєстратор розрахункових операцій ЕРА 201.01 № не вмикався та розрахунки із застосуванням цього РРО не здійснювалися.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2012 № за незабезпечення щоденного друку фіскальних звітних чеків.

ІІІ. При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, повноти встановлення обставин та їх правової оцінки в частині вирішення справи щодо правомірності застосування до позивача за податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2012 № штрафних (фінансових) санкцій суд касаційної інстанції виходить з такого.

До позивача застосовані штрафні санкції за порушення вимог п. 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, що полягали у перевищенні ліміту готівкових коштів у касі, допущені 01.02.2011 та 01.06.2011.

Визнаючи протиправним податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податковий орган не мав права застосовувати штрафні санкції на підставі Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95, який є підзаконним нормативно-правовим актом, оскільки застосування штрафних санкцій, не передбачених Податковим кодексом України та іншими Законами України, не дозволяється. При цьому суди застосували ст. 250 ГК України.

Суд касаційної інстанції не може погодитися з такою позицією судів попередніх інстанцій, з огляду на таке.

Між Верховною Радою України та Президентом України 08.06.1995 був прийнятий Конституційний Договір № 1к/95-ВР про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 25 цього Конституційного Договору Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Президент України видав Указ від 12.06.1995 № 436/95, яким врегулював питання відповідальності суб'єктів господарювання за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Податковий кодексу України визначає вичерпний перелік порушень, за які передбачено штрафні санкції, серед яких відсутнє порушення як перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах та видача готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів та відсутня відповідальність за це.

Водночас зазначене питання прямо врегульоване в Указі № 436/95.

Окрім того, незважаючи на зміни, які в подальшому вносились до Указу № 436/95, правове регулювання відповідальності за вказані порушення не змінилося.

Таким чином, відносини стосовно відповідальності суб'єктів господарювання за такі порушення як перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах та видача готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів не врегульовані Податковим кодексом України, прийнятим у часі пізніше, ніж видано Указ № 436/95. На час виникнення спірних відносин не було прийнято й будь-яких інших законів, сфера дії яких би охоплювала такі відносини.

Наведена вище позиція суду касаційної інстанції відповідає позиції, вкладеній Верховним Судом України, зокрема в постанові від 02.04.2013 у справі № 21-77а13 за позовом Глобинського споживчого товариства до ДПА в Полтавській області, Кременчуцької ОДПІ Полтавської області ДПС про визнання рішення нечинним.

Частиною 2 цієї статті, якою ця стаття доповнена Законом України від 02.12.2010 № 2756-VI (набрав чинності з 01.01.2011), зі сфери її дії виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Таким чином, лише у період до 01.01.2011 - часу набрання чинності Податковим кодексом України, санкції за порушення законів, які не є законами з питань оподаткування, належали до адміністративно-господарських санкцій, застосування яких було можливим лише в межах строків, встановлених статтею 250 зазначеного Кодексу, тобто не пізніше шести місяців з дня виявлення порушення і не пізніше року з дня його вчинення.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо необхідності врахування встановленого ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України річного строку з часу вчинення порушення до часу застосування штрафних санкцій при застосування штрафних санкцій до позивача.

Судами не з'ясовано та не встановлено обставин щодо вчинення позивачем порушень вимог п. 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, що також стали підставою для застосування за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2012 № штрафних (фінансових) санкцій.

Судами попередніх інстанцій не досліджено таких обставин.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанцій дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень в частині вирішення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2012 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 75663,48 грн. з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2012 № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 228272 грн. та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 25160 грн. залишаються без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2013 в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області Державної податкової служби від 17.07.2012 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 75663,48 грн. скасувати, а справу направити в цій частині на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2013 в частині задоволення позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області Державної податкової служби від 17.07.2012 № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 228272 грн. та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 25160 грн. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в частині залишення судових рішень без змін Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун