Справа № 826/14005/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м. Київ К/800/13459/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:
головуючого: Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й.,

при секретарі: Борілло Ю.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 , представника Головного управління Національної гвардії України,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (далі ГУВВ МВС) України, правонаступником якого є Головне управління Національної гвардії України, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року,

встановив:
У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУВВ МВС України, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно вирішення питання про вжиття заходів для відновлення законності в організації та веденні квартирного обліку у військовій частині (далі в/ч) НОМЕР_1 в частині, що стосується визначення його черговості у цьому обліку, зобов`язавши вжити відповідні заходи. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що його вперше зараховано на квартирний облік у 1989 році, однак у в/ч НОМЕР_1 не зараховують 10 років попереднього часу перебування на такому обліку (з 1989 по 1999 роки). Позивач вважає, що відповідач ухиляється від вирішення питання щодо відновлення законності в організації та веденні квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 , вказуючи при цьому на лист від 1 серпня 2013 року вих. № 3/23/4-к-149 на його звернення від 8 липня

2013 року.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 жовтня 2013 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року та прийняти нову постанову про задоволення позову.
Представник ГУВВ МВС України (правонаступником якого є Головне управління Національної гвардії України) 11 квітня 2014 року надав заперечення на касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, вислухавши пояснення сторін, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами норм права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Матеріалами справи встановлено, що постановою Франківського районного суду міста Львова від 22 травня 2007 року, яка набрала законної сили, у справі за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 про визнання права на забезпечення житлом та нечинним рішення житлово-побутової комісії, позовні вимоги задоволено: визнано за ним право на забезпечення житлом та перебування на квартирному обліку у списках осіб, які користуються правом позачергового житла з 1989 року; визнано незаконним та скасовано рішення житло-побутової комісії в/ч НОМЕР_2 , згідно протоколу засідання від 9 грудня 2005 року, щодо перенесення підполковника ОСОБА_1 у списках черговиків з 6 липня 1999 року на 9 вересня 1994 року. Постановою старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 11 лютого 2013 року відкрито виконавче провадження (ВП № 36491368) з виконання виконавчого листа № 2а-164/07, виданого 25 липня 2012 року Франківським районним судом міста Львова, про визнання за ОСОБА_1 права на забезпечення житлом та перебування на квартирному обліку у списках осіб, які користуються правом позачергового житла з 1989 року. За цією постановою: боржник в/ч НОМЕР_2 , стягувач ОСОБА_1 . У подальшому, 11 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду міста Львова із заявою, у якій просив замінити сторону виконавчого провадження, а саме: боржника в/ч НОМЕР_2 на Управління Північного територіального командування ВВ МВС України (в/ч НОМЕР_1 ). Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 27 червня 2013 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ГУВВ МВС України стосовно вирішення питання про вжиття заходів для відновлення законності в організації та веденні квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 в частині, що стосується визначення його черговості у цьому обліку, суди виходили з наступного.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилим приміщенням затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 (далі Порядок № 1081).
Пунктом 24 Порядку № 1081 визначено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії в/ч, яке затверджується командиром в/ч. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією в/ч винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.
На виконання приписів Порядку № 1081 МВС наказом від 28 липня 2007 року № 278 затверджено Інструкцію з організації забезпечення, надання військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України та членам їх сімей житлових приміщень (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 1.5 Інструкції (в редакції, чинній станом на 1 серпня 2013 року) питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або в судовому порядку. Перелік військових частин, які ведуть квартирний облік, затверджується ГУВВ МВС України щороку.
Згідно пункту 1.6 Інструкції уся житлова площа, яка надходить до внутрішніх військ МВС України для забезпечення військовослужбовців, розподіляється рішенням ГУВВ МВС України між військовими частинами, виходячи з часу перебування військовослужбовців на квартирному обліку та з урахуванням існуючих у військовослужбовців пільг, а для надання службових житлових приміщень - пропорційно кількості військовослужбовців, які потребують службових житлових приміщень, рапорти яких зареєстровані у військовій частині в Книзі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових приміщень.
З метою дотримання вимог чинного законодавства при веденні обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу та використання житлової площі у військових частинах утворюються житлово-побутові комісії (абзац 1 пункту 3.3 Інструкції).
Згідно пункту 3.6 Інструкції у ГУВВ МВС України наказом командувача внутрішніх військ МВС України створюється центральна житлово-побутова комісія, яка здійснює контроль за обліком і розподілом житлової площі у військових частинах внутрішніх військ МВС України, а також веде власний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та надає дозвіл на переведення житлової площі з державного житлового фонду в комунальну власність.
Відповідно до пункту 4.4 Інструкції уся житлова площа, яка надходить до внутрішніх військ МВС України для забезпечення військовослужбовців, розподіляється рішенням ГУВВ МВС України між військовими частинами, виходячи з часу перебування військовослужбовців на квартирному обліку. Розподіл житлової площі проводиться житлово-побутовою комісією зазначеної частини серед військовослужбовців, які перебувають на квартирному обліку. Черговість розподілу житлової площі визначається пропорційно до кількості осіб, які перебувають на квартирному обліку, у відсотковому відношенні до видів черги, у межах календарного року поставлення на квартирний облік, з урахуванням попереднього забезпечення. Рішення житлово-побутової комісії військової частини розглядається і затверджується центральною житлово-побутовою комісією ГУВВ МВС України.
Згідно пункту 6.3 Інструкції ГУВВ МВС України періодично проводиться перевірка стану обліку та використання житлової площі, закріпленої за військовими частинами.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР) органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

За змістом частини 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

8 липня 2013 року позивач звернувся до начальника ГУ командувача ВВ МВС України стосовно розподілу до Управління Північного територіального командування ВВ МВС України житлової площі, для забезпечення його родини житлом для постійного проживання.

29 липня 2013 року засобами телефонного зв`язку відповідач поінформував позивача про розгляд його звернення.

1 серпня 2013 року відповідач за вих. № 3/23/4-к-149, тобто у визначений частиною 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР строк, направив відповідь на вказане звернення ОСОБА_1 , зазначивши, що відповідно до рішення житлово-побутової комісії Управління Північного територіального командування ВВ МВС України від 13 травня 2010 року (протокол № 5) датою зарахування його на квартирний облік військової частини визначено 6 липня 1999 року, на обліку при вказаному управлінні він перебуває на загальних підставах за № 20 та у списках на позачергове отримання житла, відповідно до пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з 11 серпня 2010 року за № 23. При цьому позивача сповіщено, що при надходженні житлової площі до цього управління питання забезпечення його житлом буде розглянуто на засіданні житлово-побутової комісії згідно з чергою та відповідно до вимог чинного законодавства або може бути вирішено шляхом отримання грошової компенсації за наявності належного фінансування.

Фактично позивач ОСОБА_1 не погоджується з інформацією, що наведена у відповіді відповідача за вих. № 3/23/4-к-149.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що ГУВВ МВС України, контролюючи облік і розподіл житлової площі у в/ч НОМЕР_1 , не наділено повноваженнями організовувати та вести квартирний облік у ній.
За правилами частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій прийнято законні і обґрунтовані рішення, а тому підстав для їх скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 224, 230, 231 КАС України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі позовом ОСОБА_1 до Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, правонаступником якого є Головне управління Національної гвардії України, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку, визначеному статями 237 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.