Справа № 214/1140/16-а
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/1140/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 березня 2016 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій та рішень субєкта власних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (далі - Відповідач) щодо припинення з 01.06.2015 року виплати їй пенсії в раніше призначеному розмірі відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязати Відповідача відновити їй з 01.06.2015 року виплату раніше призначеної пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплатити недоплачену суму пенсії. Свої вимоги позивач вмотивувала тим, що їй з 04.07.2014 року була призначена пенсія за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 02.08.1976 року по даний час вона працює на посаді державного службовця. У звязку зі змінами в законодавстві їй з 01.04.2015 року було припинено виплату пенсії, оскільки вона є державним службовцем. У подальшому, вона звернулась до Відповідача із заявою про поновлення виплати їй пенсії, однак отримала відмову у звязку з чим вона вимушена була звернутись до суду з даним позовом.

Суд за результатами розгляду справи приходить до наступного висновку.

Так, позивач перебуває на обліку у Відповідача та з 04.07.2014 pоку отримувала пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Як убачається з матеріалів справи, позивачу з 01.04.2015 року була зупинена виплата призначеної пенсії, у звязку з тим, що з 01.04.2015 року набули законної сили положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №213-УІІІ, відповідно до яких у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, які працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсія, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не виплачується.

16.02.2016 року позивач звернулась до Відповідача із заявою про поновлення виплати їй пенсії, однак отримала відмову на тій підставі, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то в період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року пенсія, призначена їй згідно з вимогами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачуватись не повинна та разом з тим, згідно ст. 22 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року за №911-УІІІ, який набув чинності з 01.01.2016 року, абзац 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» викладено в такій редакції: «Тимчасово у період з 01.04.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) не виплачуються», у звязку з чим законні підстави для поновлення позивачу пенсії відсутні.

Так, суд зазначає, що станом на 01.04.2015 року посада, на якій працювала та працює позивач, дійсно, надавала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим Відповідачем правомірно було припинено позивачу виплату пенсії.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УIII у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.15 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим законом не призначаються.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, зважаючи на вище викладене, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Так, з огляду на вказане, суд уважає, що з 01.06.2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на поновлення пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, так враховуючи, що позивач дізналась про порушення свого права з листа-відповіді Відповідача від 17.02.2016 року, а до суду позивач звернулась із позовом 26.02.2016 року, суд уважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 159-163, 167, 1832 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо припинення з 01.06.2015 року виплати ОСОБА_2 пенсії в раніше призначеному розмірі відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відновити ОСОБА_2 з 01.06.2015 року виплату раніше призначеної пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплатити недоплачену суму пенсії.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 КАС України.

Суддя В.В. Попов.