Справа № 299/3533/15-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Справа № 876/753/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії як інваліду третьої групи з 01.04.2015 року; зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії, як інваліду третьої групи, починаючи з 01.04.2015 року.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Виноградівському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні -задоволено. Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі щодо припинення ОСОБА_2 виплати пенсії, як інваліду третьої групи з 01.04.2015 року-неправомірними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2, як інваліду третьої групи, починаючи з 01.04.2015 року.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить таку постанову скасувати та прийняти нову,якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що 01.04.2015 року вступив у дію Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України ще пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-УІІІ, згідно з яким тимчасово з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачені зокрема, Законом України "Про державну службу" пенсії, призначені відповідно цього Закону не виплачуються.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2014 року ОСОБА_2 отримала висновок медико - соціальної експертної комісії, згідно якого її було визнано інвалідом третьої групи (безстроково), та 06 листопада 2014 року їй була призначена пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, як інваліду III групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, з грудня 1993 року по теперішній час позивач працює на державній служб управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі.

20 листопада 2015 року позивач звернулася до управління із зверненням про роз'яснення з яких причин їй було припинено виплату пенсії по інвалідності 01.04.2015 року.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області №56/П-56 від 01.12.2015 року їй відмовлено у виплаті пенсії, посилаючись на те, що з 01.04.2015 року вступив у дію Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України ще пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-УІІІ, згідно з яким тимчасово з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачені зокрема, Законом України "Про державну службу" пенсії, призначені відповідно цього Закону не виплачуються.

Колегія суддів вважає таку відмову відповідача неправомірною, виходячи з наступного.

Абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язке державне пенсійне страхування» в редакції, від 01.04.2015 р., тимчасово у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (кр інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на як поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на які поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів вій гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу» «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника консультанта народного депутата України».

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійне забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг солідарної системи мають: громадяни, які застраховані згідно із цим Законом досягнули встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами у встановленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей зазначені у статті 36 цього закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

На підставі ч.2 ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до абз. 1 ст. 4 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних , психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі суспільному житті.

Вказаною статтею також передбачено, що соціальний захист інвалідів є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки ( піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Конвенції «Про права інвалідів», держави-учасниці зобов'язуються забезпечувати й заохочувати повну реалізацію всіх прав людини й основоположних свобод всіма інвалідами без будь-якої дискримінації за ознакою інвалідності. Із цією метою держави-учасниці зобов'язуються: а) вживати всіх належних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, що визнаються в цій Конвенції; б) вживати всіх належних заходів, зокрема законодавчих, для зміни чи скасування існуючих законів , постанов, звичаїв та підвалин, які є дискримінаційними стосовно інвалідів на ін..

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», відтак відмова відповідача у призначенні та виплаті їй пенсії по інвалідності у зв'язку з перебуванням позивача на державній службі порушує законне права позивача на отримання такої пенсії, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2015 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року у справі № 299/3533/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська