Справа № 815/502/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/502/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Гацанюк К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорі Плюс» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.01.2016 року № , зобов'язання вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорі Плюс» (далі - ТОВ «Глорі Плюс») до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі - ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, від 04.01.2016 р. № , яким ТОВ «Глорі Плюс» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% за платежем орендна плата з юридичних осіб у сумі 427213,26 грн.; зобов'язати ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області врахувати 19437,28 грн. як переплату орендної плати ТОВ «Глорі Плюс» та внести відповідні зміни у картку особового рахунку платника ТОВ «Глорі Плюс» по орендній платі за землю в базу даних АІС «Податковий блок».

У своєму позові позивач зазначив та представник позивача в судовому засіданні пояснив, що не згоден з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням з наступних підстав.

ТОВ «Глорі Плюс» користується земельними ділянками на праві оренди на підставі договорів від 07.10.2010 р. р.н. 3567, р.н. 3568, укладених з територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та від 28.12.2012 р. р.н. 728, укладеного з територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради. Позивач зазначає, що своєчасно та у повному обсязі сплачувало плату за землю, зокрема, з 2013 р. по 2015 р. згідно сум, задекларованих у відповідних податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), складених та поданих відповідно до чинного законодавства України. Позивач зауважує, що податковим органом не заперечується, що вищезазначені декларації складені та подані в порядку та строки визначені чинним законодавством України, проте, з незрозумілих причин, ним визначено ТОВ «Глорі Плюс» заборгованість з орендної плати за землю.

Крім того, позивач вказує, що у період 2013-2014 рр. у нього виникла переплата з орендної плати (2013 р. - 5464,42 грн., 2014 р. - 13972,86 грн.), що віднесена відповідачем на оплату неіснуючої, на думку позивача, недоїмки, у зв'язку з чим позивач вважає, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області повинно внести зміни у картку особистого рахунку платника ТОВ «Глорі Плюс» по орендній платі за землю і врахувати вказану переплату.

На підставі вищевикладеного позивач стверджує, що висновки перевіряючих ґрунтуються виключно на припущеннях, без системного викладення порушень вимог чинного податкового законодавства, у зв'язку з чим такі твердження є неправомірними.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с.177-179), в яких зазначив, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення від 04.01.2016 р. № форми «Ш» про сплату 427213,26 грн. штрафних (фінансових) санкцій було винесено на підставі акту перевірки 9439/15-03/02651150 за результатами камеральної перевірки даних щодо порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання задекларованого в податковій звітності з плати за землю за період з 2013 р. по 2015 р.

Відповідач вказує, що ТОВ «Глорі Плюс» (код 02651150) надана податкова декларація з плати за землю (орендна плата) 17.02.2014 р. за № , у якій річна сума податкового зобов'язання по орендній платі за землю на 2014 р. визначена у сумі 4108880,05 грн. (342406,67 грн.) Під час заповнення податкової декларації платник допустив помилку, а саме, у р. 13 стовп. 9 не зазначив загальну суму зобов'язання на 2014 р., при цьому вона була внесена як податкове зобов'язання за січень 2014 р. (р. 13, стовп. 10). Так, по строку 02.03.2014 р. відбулося нарахування КОР платника по орендній платі за землю за січень місяць 2014 р. у сумі 4108880,05 грн., а сплачено платником за січень місяць 342406,67 грн., в результаті чого утворилась недоїмка станом на 02.03.2014 р. у сумі 3766041,32 грн. 20.03.2014 р. ТОВ «Глорі Плюс» надана до ДПІ уточнююча податкова декларація по орендній платі за землю № , , в якій було зменшено суму податкового зобов'язання за січень місяць на суму 3766473,38 грн.

Крім того, відповідач зауважив, що у 2014 р., починаючи з 30.03.2014 р. в КОР платника по орендній платі періодично виникав податковий борг по орендній платі за землю.

З урахуванням вищенаведеного, відповідач вважає доводи та вимоги позивача, викладені у позовній заяві, безпідставними та необґрунтованими.

28.03.2016 р. за № 7632/16 до суду надійшла заява від ТОВ «Глорі Плюс» з проханням розглянути справу у порядку письмового провадження (а.с. 234).

У зв'язку з відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження, згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Глорі Плюс» зареєстровано як юридична особа 21.01.2005 р. за № 0004485 (а.с. 148-149).

Підприємство взято на податковий облік 11.03.1992 р. за № П-331 (відповідно до довідки про взяття на облік платника податків від 27.09.2010 р. № 1663 (а.с. 158).

Так, 11.12.2015 р. на підставі пп. 19№.1.1 та пп. 19№.1.2 п. 19№.1 ст. 19№, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та ст. 75, 76 та 86 Податкового кодексу України, Медведєвим В.М., головним державним ревізором-інспектором відділу місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведено перевірку податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013, 2014, 2015 рр., за результатами якої складено акт від 11.12.2015 р. № 9439/15-03/02651150 (а.с. 17-19).

Актом встановлено, що дані перевірки свідчать про несвоєчасність сплати ТОВ «Глорі Плюс» узгодженої суми плати за землю (орендна плата). Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми земельного податку за земельні ділянки, передбачена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Не погодившись із вищезгаданим висновком акту позивач подав заперечення до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 23.12.2015 р. № 54/12-15, в яких просив скасувати акт від 11.12.2015 р. № 9439/15-03/02651150 (а.с. 20-23)

У відповідь ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 30.12.2015 р. № 39970/10/15-53-15-03 залишило скаргу ТОВ «Глорі Плюс» без задоволення і зазначила, що оскаржуваний акт відповідає чинному законодавству України (а.с. 24-29).

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.01.2016 р. № , яким ТОВ «Глорі Плюс» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% за платежем орендна плата з юридичних осіб у сумі 427213,26 грн. (а.с. 15).

Так, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись ст. 86 КАС України, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, а також у сукупності їх достатність та взаємозв'язок, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення винесено неправомірно та підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку визначаються Податковим кодексом України.

Згідно зі ст. 270 Податкового кодексу України зазначено, що об'єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Законом України «Про оренду землі» регулюються орендні відносини, статтею 1 якого визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди, за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Глорі Плюс» користується земельними ділянками на праві оренди на підставі наступних договорів:

від 07.10.2010 р., укладеного між ТОВ «Глорі Плюс» та територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, посвідченого Чужовською Н.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3567 (земельна ділянка площею 140509 кв.м.) (а.с. 52-56);

від 07.10.2010 р., укладеного між ТОВ «Глорі Плюс» та територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, посвідченого Чужовською Н.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3568 (земельна ділянка площею 4120 кв.м.) (а.с. 67-71);

від 28.12.2012 р., укладеного між ТОВ «Глорі Плюс» та територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, посвідченого Калгановою М.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 728 (земельна ділянка площею 24713 кв.м.) (а.с. 60-64).

Судом встановлено, що у 2013 р. ТОВ «Глорі Плюс» складено та подано такі податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності): звітна від 31.01.2013 р. № , нова звітна від 14.02.2013 р. № , уточнююча від 27.03.2013 р. №, уточнююча від 24.07.2013 р. № , уточнююча від 17.09.2013 р. № .

У 2014 р. позивачем подані такі податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності): звітна від 17.02.2014 р. № , уточнююча від 20.03.2014 р. № . При цьому зазначена уточнююча декларація подана у зв'язку із самостійним виявленням технічної помилки, а саме, у р. 13 (нараховано орендної плати за 2014 р уього) стовп. 9 (річна сума орендної плати, яка підлягає сплаті за даними платника), що обчислюється шляхом складення даних стрічки 2.1-2.3 в цьому ж стовпчику залишилась незаповненою, а сума зобов'язання за рік змістилась на січень місяць.

У 2015 р. позивачем надано звітну декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 03.02.2015 р. № .

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу того, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області встановило недоїмку зі сплати орендної плати за землю у періоді, що перевірявся, та нарахувала ТОВ «Глорі Плюс» відповідну штрафну санкцію - пеню.

Суд зазначає, що відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 287.4 ст. 287 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Суд зазначає, що ніхто не може обмежувати платника податків у його праві на самостійне усунення недоліків при визначенні податкових зобов'язань, та відповідно, не може бути обмежено також його право на подання уточнюючого розрахунку, яким усуваються зазначені помилки, а органи податкової служби на загальних підставах мають перевірити достовірність відомостей, зазначених в уточнюючому розрахунку (уточнюючій податковій декларації).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки зазначено про розрахунок штрафу відповідно до п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, відповідно до якого якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Однак, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до платіжних доручень, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем сплачувалась оренда плата у строки, передбачені податковим законодавством України та згідно розмірів, визначених у податковій декларації з урахуванням уточнень до неї.

Отже, враховуючи те, що податковим органом прийнята уточнююча декларація з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2014 рік, подана позивачем 20.03.2014 року (проте не взята до уваги відповідачем при проведенні перевірки та винесенні оскаржуваного рішення) та приймаючи до уваги наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що застосування до позивача штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань, не ґрунтується на нормах податкового законодавства та на фактичних обставинах справи, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню як таке, що прийнято неправомірно.

Також суд зазначає, що за періоди 2013р., 2014 р. у ТОВ «Глорі Плюс» виникла переплата з орендної плати. Так, у 2013 р. така переплата виникла у зв'язку зі сплатою позивачем податкових зобов'язань понад тієї суми, яка була визначена в деклараціях, що підтверджується платіжними дорученнями від 12.09.2013 р. № 270, від 28.11.2013 р. № 421, від 22.11.2013 р. № 422. У 2014 р. переплата орендної плати виникла у зв'язку зі сплатою ТОВ «Глорі Плюс» коштів понад суми встановленої податковою декларацією за землю за 2014 р., що підтверджується платіжним дорученням від 13.11.2014 р. № 305.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у позивача не рахувалась недоїмка з орендної плати за землю у періоді 2013-2014 рр., то вищевказані кошти у сумі 19437,28 грн. у картці особистого рахунку ТОВ «Глорі Плюс» слід віднести до переплати орендної плати за землю.

Стаття 19 Конституції україни встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення та, відповідно не довів правомірність нарахування позивачу пені.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорі Плюс» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.01.2016 року № , зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 04.01.2016 року № .

Зобов'язати ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області внести в картку особистого рахунку ТОВ «Глорі Плюс» переплату з орендної плати за землю у розмірі 19437,28 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорі Плюс» (65009, м. Одеса, Французький бульвар, 66/2, офіс 603, ) судовий збір у розмірі 7786/ сім тисяч сімсот вісімдесят шість/ грн. 20 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя П.П. Марин