Справа № 813/2193/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Справа № 876/8022/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльністю протиправною та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо відмови включити до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної контрольно-ревізійної служби з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року, зобов'язання зарахувати до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної контрольно-ревізійної служби з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року, зобов'язання здійснити нарахування та виплату позивачу надбавки за вислугу років з 25.04.2001 року по 31.03.2015 року з урахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної контрольно-ревізійної служби з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року; зобов'язання здійснити перерахунок та виплату відпускних, лікарняних, премій з 25.04.2001 року по 31.03.2015 року з врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної контрольно-ревізійної служби з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка виразилась у відмові включити ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної контрольно-ревізійної служби з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року. Зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної контрольно-ревізійної служби з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року. Зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 25.04.2001 року по 31.03.2015 року з врахуванням в календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної контрольно-ревізійної служби з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року. Зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату відпускних, лікарняних, премій з 25.04.2001 року по 31.03.2015 року з врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної контрольно-ревізійної служби з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року.

Із таким судовим рішеням не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило скасувати постанову і відмовити в позові. Аргументуючи свою незгоду із постановою, апелянт зазначив, що ОСОБА_1 на момент звернення до суду не набув права на пенсію. Суд першої інстанції безпідставно послався на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової слжби, та деяких інших осіб», оскільки позивач на момет подання позову та прийняття рішення працював (перебував на службі), а цей закон поширюється на громадян, які мають право на пенсію і звільнені зі служби. Отже, права ОСОБА_1 порушені не були. Також, згідно п. «и» ч. 1 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначених у пунктах «б»-«д» ст. 12 даного Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України. Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики. У Постанові Кабінету Міністрів України № 393 чітко зазначено, що до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на службу в податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними, відповідно, центральним органом виконавчої влади (Міністерством доходів і зборів України). На даний час перелік посад Міністерством доходів і зборів України (ДФС України) не затверджений, що також безпідставно не взято до уваги судом першої інстанції. Оскільки позивач не набув права на пенсію на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підстави для здоволення позову відсутні.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та дала пояснення, аналогічні викладеним у ній доводам.

Позивач та його представник ОСОБА_4 заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та зазначили, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим.

Представник Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області у судове засіданя не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року працював на посаді контролера-ревізора контрольно-ревізійного відділу у Перемишлянському районі РКУ у Львівській області, що підтверджено копією трудової книжки позивача.

З 25 квітня 2001 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу в податкову міліцію органів державної податкової служби України, де працював на посаді підполковника податкової міліції, старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативно-аналітичного відділу управління Головного управління ДФС у Львівській області (за останньою посадою).

25 березня 2015 року позивач звернувся із заявою до відповідача про зарахування до вислуги його років стаж роботи набутий ним як державним службовцем в органах Державної контрольно-ревізійної служби.

07 квітня 2015 року листом № 1924/10/13-01-04-01-25 Головне управління ДФС у Львівській області повідомило позивача про відмову в зарахуванні стажу роботи в органах Державної контрольно-ревізійної служби до вислуги років, оскільки станом на момент розгляду заяви позивача перелік посад центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики не затверджений.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з висновкам суду першої інстанції про порушення прав позивача шляхом неврахування у вислузі років для призначення відповідних надбавок стажу на посаді контролера-ревізора контрольно-ревізійного відділу у Перемишлянському районі РКУ у Львівській області.

Згідно копії наказу Державної податкової адміністрації у Львівській області № 159 від 15 червня 2011 року лейтенанту податкової міліції ОСОБА_1, старшому оперуповноваженому відділу з боротьби з відмиванням коштів управління з боротьби з приховуванням неоподатковуваних доходів та відмиванням доходів, одержавних незаконним шляхом управління податкової міліції ДПА у Львівській області станом на 11 червня 2011 року встановлено вислугу років - 11 днів та виплату відсоткової надбавки за вислугу років вирішено проводити з 1 червня 2011 року (а.с. 52)

Таким чином, при визначенні вислуги років для виплати відсоткової надбаки позивачу не було враховано його стаж державної служби з 08.04.1996 року по 19.05.1999 року на посаді контролера-ревізора контрольно-ревізійного відділу у Перемишлянському районі РКУ у Львівській області, що є протиправним таких підстав.

Згідно ч. 2-7 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, розміри надбавки за вислугу років визначені законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, запровадження інших надбавок, доплат делеговані Кабінету Міністрів України.

У межах своїх повноважень Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання» від 12 вересня 1997 року № 1013 (далі - Порядок № 1013).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1013 до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283; на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів, системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1013 винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років - 5%, від 2 до 5 років - 10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше років - 40%.

Частинами 1-3 пункту 3 Порядку № 1013 передбачено, що розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Посадовим особам, у яких протягом календарного місяця виникло право на підвищення розміру винагороди за вислугу років, розмір винагороди змінюється з початку наступного місяця.

Отже, оскільки позивач перебував на державній службі і працював спеціалістом у контрольно-ревізійній службі, цей стаж роботи повинен обраховуватися відповідачем при визначенні надбавки за вислугу років.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів на спростування права позивача на здійснення перерахунку надбавки за вислугу років з урахуванням вищевказаного стажу роботи, і відкликавши апеляційну скаргу, фактично погодився з рішенням суду, яким встановлено порушення прав позивача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність відмови відповідача врахувати вищевказаний стаж державної служби позивача до вислуги років для обчислення відповідної надбавки.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції неправильно вирішив спір щодо врахування вищезазначеного стажу для обрахування вислуги років для призначення пенсії.

Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції посилався на недотримання відповідачем положень Закону України «Про державну службу», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Вислуга років є видом спеціального стажу з яким законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького складу податкової міліції.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Особам, які є інвалідами війни, пенсія на визначених у цьому пункті умовах призначається незалежно від віку.

Відтак, особам начальницького складу податкової міліції пенсія за вислугу років може бути призначена або за наявності вислуги років (20 років і більше) незалежно від віку, або після досягнення 45-річного віку за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, зокрема, час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Отже, зарахування до вислуги років для призначення пенсії часу роботи в державних органах може бути здійснено особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як видно з матеріалів справи, позивач на момент звернення до відповідача із заявою про зарахування до вислуги років періоду його роботи в державних органах перебував на службі, не досяг 45-річного віку та не мав вислуги років необхідної для призначення пенсії за цим Законом.

Тому, права позивача в цій частині порушені не були, а позов про врахування стажу саме для призначення пенсії є передчасним.

Враховуючи викладене, суд безпідставно зобов'язав відповідача врахувати період роботи ОСОБА_1 у контрольно-ревізійній службі саме до вислуги років для призначення пенсії.

У цій частині суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Враховуючи викладене, постанову суду у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 201 КАС України слід змінити, виключивши з резолютивної частини вказівку суду щодо врахування стажу роботи ОСОБА_1 у вислугу років для призначення пенсії.

В іншій частині постанова є законною.

Керуючись ч. 3 ст. 160 ст. ст. 196, 198, 200, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі № 813/2193/15 змінити, виключивши з абзаців другого та третього резолютивної частини постанови словосполучення «для призначення пенсії».

У решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 12 квітня 2016 року.