Справа № 815/705/16
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/705/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.;

позивача - ОСОБА_1 (за паспортом),

позивача - ОСОБА_2 (за паспортом),

представника відповідача - Кисельова Д.Д. (за довіреністю),

третя особа - не з'явилась,

представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-2» -

не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третіх осіб, Житлово- будівельного кооперативу «Вимпел-3», Козлова Юрія Вікторовича, про визнання протиправним та скасування рішення від 24.11.2015 року, зобов'язання вчинити певні дії -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третіх осіб, Житлово- будівельного кооперативу «Вимпел-3», Козлова Юрія Вікторовича, в якому позивачі просили:

-визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Козлова Юрія Вікторовича № 26408340 від 24 листопада 2015 року про відмову у державній реєстрації права приватної власності на кооперативну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 яке є необґрунтованим і не відповідним вимогам ст. ст. 41,47 Конституції України згідно з якими кожен громадянин має право приватної власності на житло, а також має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю;

- зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень Козлова Юрія Вікторовича прийняти рішення про реєстрацію нашого з донькою ОСОБА_2 право власності на належну нам кооперативну квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили наступне.

ОСОБА_1 є членом (пайщиком) Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-2», який знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

В даний час в цій квартирі прописані і мешкають позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно з офіційною довідкою, видану позивачу виконавчим директором ЖБК «Вимпел-2» в травні 1980 року пайові внески і суму паєнакопичення в розмірі 3837 рублів позивач виплатила в повному обсязі і заборгованості перед кооперативом не має.

Таким чином, ОСОБА_1 набула право власності на вище вказану квартиру на передбачених законом підставах.

В 1980 році здійснено прибудову до квартири, а саме балкон (веранду) площею 5,0 кв.м.

Прибудова веранди погоджена з дирекцією кооперативу. На час здійснення прибудови оформити належним чином проекту документацію було неможливо, тому що введення прибудови в експлуатацію не було передбачено законом.

22.12.2011 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості виготовлений технічний паспорт відповідно до якого квартира позивачів розташована на 1-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 2-х житлових кімнат площею 16.3 кв.м. і 10.8 кв.м., окремої кухні площею 6,1 кв.м., санвузла -2,6 кв.м., комори-2,1 кв.м., коридора 4.0. кв.м. та прибудованого балкона (веранди) площею 5.0 кв.м.

03.09.2015 року ОСОБА_1 отримала від КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» оновлений технічний паспорт на зазначену квартиру, в якому вказані такі ж самі технічні характеристики квартири як і в попередньому.

10.11.2015 року позивач звернулася до державного реєстратора з заявою про реєстрацію право власності на належну позивачам кооперативну квартиру з балконом згідно з технічним паспортом.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 24.11.2015 року отримала від державного реєстратора Козлова Ю.В. офіційне рішення про відмову у державній реєстрації прав на квартиру за № 26408340.

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.3-9).

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмовому запереченні на адміністративний позов (а.с.74-78)

Представники відповідача в обґрунтування заперечення зазначив, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Третя особа Козлов Ю.В. у судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином та завчасно (а.с.88).

Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-2» у судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином та завчасно (а.с.89).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі зареєстровані та мешкають у кооперативній квартирі, яка розташована в АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 є членом (пайщиком) Житлово - будівельного кооперативу «Вимпел-2», який знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою директора Житлово - будівельного кооперативу «Вимпел-2», пайові внески і суму паєнакопичення в розмірі 3837 рублів позивач ОСОБА_1 виплатила в повному обсязі (а.с.15)

22.12.2011 року Одеське міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості виготовлений технічний паспорт відповідно до якого квартира позивачів розташована на 1-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 2-х житлових кімнат площею 16.3 кв.м. і 10.8 кв.м., окремої кухні площею 6,1 кв.м., санвузла -2,6 кв.м., комори-2,1 кв.м., коридора 4.0. кв.м. та прибудованого балкона (веранди) площею 5.0 кв.м.

03.09.2015 року ОСОБА_1 отримала від КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» оновлений технічний паспорт на зазначену квартиру. В технічному паспорті стоїть штамп про самочинне будівництво веранди площею 5,0 кв.м.

10.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації права власності форма власності: приватна на квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с.64-65).

24.11.2015 року ОСОБА_1 отримала від державного реєстратора Козлова Ю.В.. відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 26408340 (а.с.10).

Суд встановив, що підставою для відмови у державній реєстрації право власності, стало те, що подані документи ОСОБА_1 не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. А саме - згідно з поданим заявником технічним паспортом б/н від 03.09.2015 року в об'єкті нерухомості, щодо якого заявлено право, виявлено самочинно збудоване або перобладнане приміщення.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі правові норми.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV (далі Закон)державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. ст. 9 Закону передбачає обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію прав встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 9 Закону, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, про відмову в державній реєстрації прав, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно з ч.4 ст.15 Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказ Держбуду України від 24.05.2001 року №127, виявлені в установленому порядку самочинно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), торговельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягають технічній інвентаризації з включенням їх у планові та інші матеріали. Уразі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельним норм і правил.

Отже суд зазначає, що особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що за наслідком розгляду заяви позивача №14208044 від 10.11.2015року державний реєстратор в межах повноважень визначених Законом прийняв обґрунтоване рішення про відмову у державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Згідно з ч. 5 ст.94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, витрати понесені відповідачем компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ,ст.ст. 7, 11, 69-71, 94, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

У зв'язку з находженням судді у відрядженні повний текст постанови складений 08 квітня.2016 року.

Суддя О.Я. Бойко

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

08 квітня 2016 року.