Справа № 823/73/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/73/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якій просила суд:

Витребувати у Головного управління Національної поліції висновок атестаційної комісії щодо службової невідповідності ОСОБА_2;

Визнати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 1 о/с від 4 січня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 зі служби в Національній поліції у запас Збройних сил (із поставленням на військовий облік) за п.п. 9,10,11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» та п.п. 2 п. З ст. 49 та п. 5 ст. 77 Закону України « Про Національну поліцію», - неправомірним та скасувати його.

Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції середній заробіток за час вимушеного прогулу і по день поновлення на посаді.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року провадження в адміністративній справі №823/73/16 зупинено.

Не погоджуючись з прийнятою Ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Ухвалу суду першої інстанції, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, працювала старшим слідчим Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, перебувала у спеціальному званні - капітан поліції та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ відносилась до середнього начальницького складу.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 1 о/с від 4 січня 2016 року ОСОБА_2, звільнена зі служби в Національній поліції у запас Збройних сил (із поставленням на військовий облік) за п.п. 9,10,11 ч. 2 ст. З Закону України «Про очищення влади» та п.п. 2 п. 3 ст. 49 та п. 5 ст. 77 Закону України « Про Національну поліцію».

В апеляційній скарзі Позивач представник Позивача посилається на те, що Позивач оскаржує наказ про своє звільнення з підстав неправомірності застосування відповідачем саме положень ст. 49 та 77 Закону України «Про Національну поліцію». Позивач не порушує питання неправомірності наказу про звільнення з підстав застосування відповідачем п.п. 9,10,11 ч. 2 ст. З Закону України «Про очищення влади».

Тому суд повинен був вирішити питання про відповідність або невідповідність застосування відповідачем ст. 49 та 77 Закону України «Про Національну поліцію» законодавству України, інтересам суспільства, його моральним засадам; про наявність або відсутність підстав для визнання неправомірності наказу про звільнення, на які посилалась відповідачка, мотивуючи позовні вимоги, а також про те, які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд повинен дослідити наявні у справі докази, з'ясувати обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених цими доказами.

Однак, дане твердження колегія суддів розцінює критично, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про проведення перевірки щодо застосування заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», відносно окремих співробітників ГУ НП України в Черкаській області, адресована Міністру внутрішніх справ України Авакову А.Б., так, в даній довідці вказано, що ОСОБА_2 належить до числа слідчих, які проводили затримання в порядку ст. 208 КПК України в кримінальному проваджені №000308, а тому підпадає під дію п.9 ч.2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади».

Крім того, згідно додатку до довідки про результати перевірки застосування заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», відносно окремих співробітників ГУ НП України в Черкаській області - капітан міліції ОСОБА_2 підпадає під дію пунктів 9, 10, 11 ч.2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади».

Таким чином пункти 9, 10, 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» є причинами для звільнення, які передбачені п.п. 2 п. 3 ст.39 та п. 5 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Отже, підставою для прийняття оскаржуваного наказу та подальшого звільнення ОСОБА_2 із займаної посади є застосування норм Закону України «Про очищення влади».

Колегія суддів зазначає, що згідно з інформацією, що міститься на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України, апеляційним судом установлено, що на розгляді у Конституційного Суду України перебувають: подання Верховного Суду України щодо відповідності положенням частини третьої статті 22, частини першої статті 38, статті 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про очищення влади»; подання Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України «Про очищення влади»; подання 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

Ухвалами колегії суддів КСУ відкриті конституційні провадження у названих справах.

Ухвалою від 1 квітня 2015 року Перша колегія суддів Конституційного Суду України об'єднала провадження за цими трьома конституційними поданнями в одне конституційне провадження.

Предметом вирішення даної справи є наказ про звільнення позивача з посади начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області з підстав, в тому числі, передбачених Законом України «Про очищення влади».

Враховуючи те, що предметом розгляду адміністративної справи №823/73/16 є наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області №1 о/с від 04.01.2016, що прийнятий на підставі пунктів 9, 10, 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014, з огляду на те, що на розгляді в Конституційному Суді України перебуває справа щодо офіційного тлумачення вказаних положень Закону України «Про очищення влади», суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної адміністративної справи до вирішення Конституційним судом України справи за двома конституційними поданнями Верховного Суду України та конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VII.

Частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов'язок суду зупинити провадження у справі.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно із статтею 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Додатково колегія суддів зазначає, що Вищий адміністративний суд України дотримується аналогічної позиції щодо необхідності зупинення провадження у справах, спірні правовідносини яких регулюються положеннями Закону України «Про очищення влади», зокрема в ухвалах від 16 червня 2015 року у справі № К/800/133/15, від 03 лютого 2016 року у справі № К/800/7423/15, від 09 грудня 2015 року у справі № К/800/407/15, від 27 жовтня 2015 року у справі № К/800/8665/15, від 08 грудня 2015 року у справі №К/800/35328/15, від 19 травня 2015 року у справі № К/800/15133/15, від 01 лютого 2016 року у справі №К/800/35/16, від 02 лютого 2016 року у справі №К/800/33392/15.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням висновком суду першої інстанції про зупинення апеляційного провадження у даній справі, оскільки невизначеність у питанні про те, чи відповідають окремі положення Закону України «Про очищення влади» Конституції України унеможливлює розгляд цієї адміністративної справи до вирішення справи, яка перебуває на розгляді Конституційного суду України, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зупинення провадження в адміністративній справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 199 КАС України повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 156, 199, 206, 212, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року - залишити без задоволення

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.