Справа № 481/1231/14-а
Суддя: Уманська О. В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/1231/14-а
Провадж.№ 2-а/481/1/2016
УХВАЛА

іменем УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Уманської О.В.,

при секретарі Кузьміної Н.П.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Новобузької міської ради Миколаївської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень Новобузької міської ради Миколаївської області, визнання незаконним державного акту про право власності на земельну ділянку, -

встановив:

18.06.2014 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернулась ОСОБА_4 із позовом ( який змінила 03.09.2014 року) до Новобузької міської ради Миколаївської області, ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення 7 сесії 6 скликання Новобузької міської ради від 08 квітня 2011 року за № 110 та рішення 14 сесії 6 скликання Новобузької міської ради від 22 листопада 2011 року за № 238; визнання незаконним державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 835321 що виданий 17.02.2012 року ОСОБА_5.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їй належить на праві приватної власності житловий будинок та дві земельні ділянка площею 0,10 га та 0,0446 га по вул..Куйбишева, № 12 в м. Новому Бузі Миколаївської області.

У квітні 2014 року через своїх представників позивач дізналась, що її земельна ділянка самовільно занята відповідачем ОСОБА_2, на якій він звів нежитлову будівлю.

Відповідач ОСОБА_2 володіє земельною ділянкою по вул..Куйбишева, 16/5 в м.Новий Буг Миколаївської області.

Дана земельна ділянка була отримана у власність відповідачкою ОСОБА_5 на підставі рішення 7 сесії 6 скликання Новобузької міської ради від 08 квітня 2011 року за № 110 та рішення 14 сесії 6 скликання Новобузької міської ради від 22 листопада 2011 року за № 238.

В подальшому, а саме 23 березня 2012 року ОСОБА_5 уклала з відповідачем ОСОБА_6 договір купівлі-продажу земельної ділянки по вул. Куйбишева, 16/5 в м. Новому Бузі Миколаївської області, а остання в свою чергу 12 липня 2012 року уклала договір купівлі-продажу даної земельної ділянки із відповідачем ОСОБА_2

Однак, як позивачу стало відомо із кадастрової карти України, її земельні ділянки та земельна ділянка, якою наразі володіє відповідач ОСОБА_2 по вул..Куйбишева в м. Новому Бузі є фактично однією і тією ж ділянкою. А тому з метою захисту свого права власності на земельну ділянку, позивачка ОСОБА_4 і звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 06.08.2014 року провадження по даній справі було відкрито.

Однак при розгляді даної справи, після того як суд вислухав сторін по справі, дослідив письмові матеріали, судом було встановлено наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належить акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Частиною 1 статті 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

В свою чергу стаття 17 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведених норм видно, що при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Предметом позову в даній справі є визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування рішень на підставі яких такий було видано.

Державний акт на право власності на землю це документ, що посвідчує право власності земельною ділянкою юридичною чи фізичною особою, наданий в установленому порядку та оформлений за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи вищевказані положення законів України, суд вважає, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси позивач ОСОБА_4 повинна у способи, що визначені у статтях 125 ЗК України та 16 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 1 жовтня 2013 року у справі №21-228а13.

Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах 16 грудня 2015 року при розгляді справи № 6 - 2510 цс 15, зробив правовий висновок, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Окрім цього, позивачем заявлено позов до відповідачів фізичних осіб, які в силу положень КАС України не є суб'єктами владних повноважень та не можуть виступати відповідачами по адміністративній справі за позовом фізичних осіб.

Так, частинами 3, 4 статті 50 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що фізична особа може бути відповідачем лише в адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, якою передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.2,3,4,157,165КАС України, суд

постановив :

Провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до Новобузької міської ради Миколаївської області, ОСОБА_5 ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень Новобузької міської ради Миколаївської області, визнання незаконним державного акту про право власності на земельну ділянку - закрити, у звязку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Розяснити ОСОБА_4, що вона вправі звернутися до суду за вирішенням даного спору в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного адміністративного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали..

Суддя: