Справа № 640/20249/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р.Справа № 640/20249/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 29.02.2016р. по справі №640/20249/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Заступника начальника Харківської митниці Державної фіскальної служби України Мороз Руслана Сергійовича , Харківської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання нечинною (скасування) постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Харківської митниці ДФС України Мороз Руслана Сергійовича, Харківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання нечинною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 232/80700/15 від 29.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи постанову у справі про порушення митних правил відповідач дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог митного законодавства і безпідставно застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Зазначив, що оскаржувана постанова не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню, оскільки він не міг вивезти автомобіль за межі України у встановлений законом строк, внаслідок непереборної сили, а саме його хвороби та знаходження автомобіля на ремонті. Позивач посилається на відсутність в його діях вини, оскільки він повідомляв митний орган про вищевказані обставини. Вважає, що невідповідність періоду перебування автомобілю в ремонті та часу перебування автомобілю на митній території України не є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 29.02.2016 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 29.02.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що причиною порушення позивачем строку знаходження автомобіля на митній території України слугувало наявність непереборної сили, а саме поломка автомобіля та хвороба позивача. Вказує, що судом не взято до уваги надані позивачем документи, на підтвердження перебування автомобіля на ремонті з 18.12.2014 року по 30.04.2015 року, а несвоєчасне повідомлення про поломку автомобіля лише 04.06.2015 року, не є достатньою підставою для прийняття постанови про порушення митних правил. З приводу хвороби зазначив, що стаціонарне лікування та операції проводяться в певному порядку, тому позивача не залишили відразу, а пообіцяли повідомити, коли з'явиться можливість прийняти його на лікування. Тому 17.12.2014 року він повернувся в Україну, а вже 19.12.2014 року був вимушений повернутися знову в лікарню, вже на стаціонар. Розуміючи, що лікування може зайняти тривалий час та знаючи, що автомобіль знаходиться в ремонті, позивачем було повідомлено Харківську митницю про вищевказані обставини. Тому, оскільки позивач дійсно певні проміжки часу знаходився в закладах охорони здоров'я, а в інший проміжок часу автомобіль був в ремонті, вважає дії відповідача, щодо накладення штрафу незаконними та такими що суперечать обставинам справи.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 17.12.2014 о 19:50:42 годині автомобіль марки "Audi А6" з державним реєстраційним знаком Литовської Республіки "НОМЕР_2", який належить підприємству MB «Valeriya» (код 303012295), адреса: Pasvalio R., SAV., DEGLENQ K., PELKIQ G., 2-7, на підставі довіреності від 12.12.2014 року, виданої директором ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) був ввезений на територію України ОСОБА_1

Зі змісту протоколу про порушення митних правил № 232/80700/15 від 30.04.2015 року складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що 30.04.2015 року приблизно о 15-53 годині до зони митного контролю МАПП «Гоптівка» у напрямку руху з України до Російської Федерації в'їхав легковий автомобіль марки "Audi А6", державний реєстраційний знак Литовської Республіки "НОМЕР_2" під керуванням громадянина України ОСОБА_1 Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав коридор (смугу) спрощеного митного контролю - «зелений коридор». На підставі аналізу й оцінки ризиків вищевказаний автомобіль був переведений на смугу руху «червоний коридор» для проходження митного огляду. Для проведення митного контролю ОСОБА_1 надав паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 16.12.1998 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 10.12.2014 року, доручення на право керування транспортним засобом від 12.12.2014 року видано у м. Каунас Литва, заяву про звернення до митного органу - Харківської митниці Міндоходів від 19.12.2014 року, в зоні діяльності якого настали обставини непереборної сили, висновок експертизи «Клинической больницы скорой медицинсокй помощи имени Н.В. Соловьева» г. Ярославль, висновок з медичної картки стаціонарного хворого № 9.6332 КЗОЗ «Обласної клінічної лікарні - центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» м.Харкова». Згідно з даними програмно-інформаційного комплексу «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС автомобіль марки "Audi А6", державний реєстраційний знак Литовської Республіки "НОМЕР_2" був ввезений на територію України громадянином ОСОБА_1 через пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка» 17.12.2014 року о 19-51 годину в режимі «транзит». Виходячи з пояснень громадянина ОСОБА_1 19.12.2014 року звертався до митного органу з заявою про неможливість вивезення вказаного автомобілю через обставини непереборної сили. Однак, відповідно до висновку громадянин України ОСОБА_1 поступив на лікування 16.12.2014 року до настання дати безпосереднього везення транспортного засобу та виписаний - 16.03.2015 року. Відповідно до виписки громадянин України ОСОБА_1 направлений на стаціонарне лікування 03.04.2015 року та виписаний - 23.04.2015 року. Вбачається, що ОСОБА_1 не надав жодних документів, що підтверджують дію обставини непереборної сили щодо легкового автомобіля марки "Audi А6", державний реєстраційний знак Литовської Республіки "НОМЕР_2"з 16.03.2015 року по 03.04.2015 року та з 23.04.2015 року по 30.04.2015 року на митній територій України. Враховуючи, що ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України (далі - МК України) строк доставки товарів, що перебувають під митним контролем більше ніж на десять діб, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.3 статті 470 МК України.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 30.04.2015 року, наданими ним головному державному інспектору Харківської митниці ДФС вбачається, що 17.12.2014 року ним було ввезено в України через пункт пропуску «Гоптівка» в режимі «транзит» автомобіль марки "Audi А6", державний реєстраційний знак Литовської Республіки "НОМЕР_2", який він повинен був вивести або до 22.12.2014 року, або до 27.12.2014 року через інший пункт пропуску. Зазначив, що вказаний строк ним було порушено у зв'язку з тим, що до ввезення вказаного автомобілю в Україну він 16.12.2014 року звертався до Ярославльської клінічної лікарні швидкої допомоги в Російської Федерації, після чого 17.12.2014 року завіз автомобіль в Україну, а 18.12.2014 року покинув території України без транспортного засобу та прибув у м. Ярославль, де продовжив лікування, а з 29.01.2015 року був переведений на стаціонар та перебував на лікуванні до 16.03.2015 року. Пояснив, що 17.12.2014 року повідомляв митний орган м.Харкова про продовження транзиту, з 17.03.2015 року по 02.04.2015 року документів щодо перебування автомобілю на законних підставах на території України ним не надавалися. З 03.04.2015 року по 22.04.2015 року він перебував на стаціонарному лікування. В подальшому звернень до найближчого митного органу в період з 17.03.2015 року по 02.04.2015 року та з 27.04.2015 року по 30.04.2015 року ним не здійснювалось.

Згідно виписного епікризу клінічної лікарні швидкої медичної допомоги імені Н.В. Соловйова (м.Ярославль, РФ) вбачається, що ОСОБА_1 поступив 16.12.2014 року, з 29.01.2015 року переведений на денний стаціонар, діагноз транкціонне пошкодження лівого плечового сплетіння, тотальний параліч лівої верхньої кінцівки, скарги на порушення функції лівої руки, а з 16.03.2015 року виписаний.

Зі змісту виписки із медичної карти стаціонарного хворого КЗОЗ «Обласної клінічної лікарні - центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» м. Харкова» № 9.6332 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 03.04.2015 року по 23.04.2015 року з діагнозом: наслідки поєднаної травми (16.05.2014 року) з тотальним ураженням лівого плечового сплетіння зліва та в'ялий парез лівої руки, стан після операції 2014 року - реконструкція лівого плечового сплетіння, анамнез хвороби: поступає на відновлювальне лікування.

Також, згідно заказу-наряду №112 від 12.12.2014 року вбачається, замовник ОСОБА_1 звертався 12.12.2014 року з приводу проблеми роботи АКПП та електрообладнання до ФОП ОСОБА_6, проведено діагностику ДТС, діагностику та ТО АКПП, діагностику електрообладнання та усунення помилок, діагностика та ремонт ходової частини ДТС, дата прийняття заказу - 12.12.2014 року, дата закриття: 01.05.2015 року. Зі змісту довідки від 30.04.2015 року вбачається, що автомобіль марки арки "Audi А6", державний реєстраційний знак Литовської Республіки "НОМЕР_2" знаходився в ремонті на СТО - ФОП ОСОБА_6, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 з 17.12.2014 року по 30.04.2015 року.

Заступником начальника Харківської митниці ДФС Мороз Р.С. винесено постанову від 29.09.2015 року № 232/80700/15 в справі про порушення митних правил, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності підстав наведених позивачем в адміністративному позові. Вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували, що обставини, які виникли у позивача після ввезення ним автомобілю на територію України мають виключний характер протягом всього часу. Позивачем не доведено необхідності, чому при наявності у нього передумов в лікуванні перед ввезенням вказаного автомобілю з Російської Федерації на територію України він не міг спочатку пройти необхідне йому медичне обстеження та лікування, після чого здійснювати в'їзд на територію України на вказаному автомобілі в режимі «транзит», враховуючи ймовірність настання відповідних юридичних наслідків. Окрім цього, як під час перетину митного контролю та в подальшому під час складання протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 не було повідомлено представників митного органу про поломку та проведення ремонту ввезеного ним автомобіля на підтвердження дії обставин непереборної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності

Вимоги до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту встановлені ст. 93 МК України, зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої вказаної статті Кодексу передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Статтею 102 МК України встановлено, що митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст. 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту встановлюються такі строки транзитних перевезень - 10 діб.

Відповідно до ч. 2 ст.95 МК України, до строків, зазначених у ч.1 цієї статті не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України.

Згідно п.2 ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за № 1669/21981 (далі - Порядок №657): аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Відповідно до пункту 3 розділу VIII Порядку № 657, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Згідно пункту 5 розділу VIII Порядку № 657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено при розгляді у суді апеляційної інстанції, зокрема 17.12.2014 року о 19-51 годину в режимі «транзит» автомобіль марки "Audi А6", державний реєстраційний знак Литовської Республіки "НОМЕР_2" був ввезений на територію України громадянином ОСОБА_1 через пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка» який він повинен був вивезти або до 22.12.2014 року, або до 27.12.2014 року через інший пункт пропуску.

Колегія суддів зазначає, що оскільки вищевказаний транспортний засіб за межі митної території України не вивозився, в інший митний режим цей автомобіль не поміщався, то позивачем було перевищено встановлений статтею 95 МК України строк доставки автомобіля

Зокрема, ч.3 ст. 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів; такі порушення тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2014 року дійсно до Харківської митниці ДФС надійшла заява позивача про неможливість вивезення вказаного автомобіля у зв'язку з його хворобою, яка була подана ним особисто до митниці, проте за своїм змістом суперечить письмовим поясненням, наданим 30.04.2015 року представнику митного органу, у відповідності до яких під час перебування на території України, він опинився у лікарні, на амбулаторному лікуванні та у зв'язку з інвалідністю йому необхідне було хірургічне втручання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що особисте подання вказаної заяви 19.12.2014 року до Харківської митниці суперечить відомостям зазначеним в виписному епікризі клінічної лікарні швидкої медичної допомоги імені Н.В. Соловйова (м. Ярославль) зі змісту якого вбачається, що позивач поступив на лікування раніше, а саме 16.12.2014 року.

Також як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено у суді апеляційної інстанції, відсутні відомості, що станом на 30.04.2015 року надавав до митного органу заяви або виправдовувальні документи з приводу обґрунтованих підстав продовження перебування ввезеного ним автомобілю на території України.

Окрім цього, 19.12.2014 року позивач звертався до митного органу, в зоні діяльності якого настали обставини непереборної сили, однак згідно висновку клінічної лікарні швидкої медичної допомоги імені Н.В. Соловйова (м. Ярославль) позивач поступив на лікування 16.12.2014 року, тобто до настання дати безпосереднього ввезення транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 30.04.2015 року під час перетину митного контролю не надав належних документів, що підтверджують дію обставин непереборної сили щодо автомобіля марки «Audi А6» державний реєстраційний знак Литовської Республіки «НОМЕР_2» з 16.03.2015 по 03.04.2015 та з 23.04.2015 по 30.04.2015 на митній території України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази настання аварії або дії обставин непереборної сили, зокрема, акту огляду транспортного засобу, в якому було б зазначено про наявність ушкоджень чи несправностей саме при ввезенні автомобіля на територію України, що спричинили необхідність передачі автомобіля до станції технічного обслуговування на більш тривалий термін, а саме по собі перебування транспортного засобу на СТО ще не є свідченням аварії чи дії обставин непереборної сили.

Позивачем лише 04.06.2015 року надано документи, на підтвердження твердження щодо правомірності пропуску строку виїзду за межі території України, зокрема, заказ-наряд № 112 виданий станцією техобслуговування ФОП ОСОБА_6, який датований 12.12.2014 р., тобто ще до ввозу транспортного засобу на територію України.

Крім того, згідно довідки від 30.04.2015 року, виданої ФОП ОСОБА_6 вбачається, що автомобіль марки «Audi А6» державний реєстраційний знак Литовської Республіки «НОМЕР_2» знаходився на ремонті з 17.12.2014 року по 30.04.2015 року, проте зі змісту листа ФО-П ОСОБА_6 від 22.09.2015 року вбачається, що вказаний транспортний засіб знаходився на ремонті з 12.12.2014 року по 01.05.2015 року.

Колегія суддів звертає увагу, що твердження позивача про те, що в ході виписки документів щодо проведення ремонтних робіт, можливо були допущені опечатки в наряді-заказі, не спростовують факту порушення позивачем митних правил та безпідставного знаходження автомобіля на території України.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення.

Оцінюючи досліджені у справі докази, колегія суддів дійшла висновку про доведеність вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, щодо перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів у виді автомобіля особистого користування, який перебував під митним контролем, до митного органу призначення, тобто оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил, винесена посадовою особою відповідача на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 29.02.2016 року по справі № 640/20249/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 29.02.2016р. по справі № 640/20249/15-а за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Харківської митниці Державної фіскальної служби України Мороз Руслана Сергійовича, Харківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання нечинною (скасування) постанови у справі про порушення митних правил залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 11.04.2016 р.