Справа № 817/3278/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"05" квітня 2016 р. Справа № 817/3278/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідачів Любчика І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "18" січня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу №3423-0 від 26 жовтня 2015 року щодо його звільнення з посади першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області, про зобов'язання поновити його на вказаній посаді та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.01.2016 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України №3423-0 від 26.10.2015 про звільнення ОСОБА_3.

Зобов'язано Державну фіскальну службу України поновити ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Рівненській області.

Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 32 087 грн. 50 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Рівненській області та стягнення заробітної плати в сумі 11 325 грн. 00 коп. за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання відповідно до п.3 ч.1 ст. 256 КАС України.

Присуджено на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір у розмірі 974, 40 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна фіскальна служба України, Головне управління ДФС у Рівненській області звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідачі посилаються на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідачів доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Позивач та його представник в засіданні суду заперечили проти доводів апеляційної скарги. Вважають, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 свою трудову діяльність розпочав в 1982 році. В органах податкової служби працював, починаючи з 03.05.1993 року (а.с.67-72). 20.05.2005 року позивач був призначений на посаду заступника голови Державної податкової адміністрації в Рівненській області (наказ №60-0 від 19.05.2005 року)(а.с.78), звільнений - 01.02.2012 року у зв'язку з реорганізацією Державної податкової адміністрації в Рівненській області шляхом перетворення в Державну податкову службу у Рівненській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №981 від 21.09.2011 року (наказ №213-0 від 01.02.2012 року)(а.с.77). 02.02.2012 року призначений в порядку переведення на посаду начальника управління боротьби з відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом (наказ №5-0 від 02.02.2012 року), звільнений - за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін 15.05.2012 року (а.с.12-16). З 25.05.2012 року по 25.06.2012 року та з 25.08.2012 року по 18.02.2013 року перебував на обліку як безробітний та отримував допомогу по безробіттю в Рівненському міському центрі зайнятості (а.с.16-17). З 14.05.2013 року по 02.07.2014 року працював в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.17-18). 03.07.2014 року ОСОБА_3 призначений на посаду начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Головного управління Міндоходів у Рівненській області (а.с.19). 13.08.2014 року призначений в порядку переведення на посаду першого заступника начальника, як такий, що успішно пройшов стажування, а з 22.10.2014 року - призначений в порядку переведення на посаду першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області (а.с.19-20).

Наказом голови Державної фіскальної служби України "Про звільнення ОСОБА_3" №3423-0 від 26.10.2015 року позивача звільнено з посади першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області, з підстав передбачених Законом України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року. В якості підстави видання наказу назначено: пункт 7-2 частини 1 ст.36 КЗпП України, Закон України "Про очищення влади", звіт про результати проведення перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України "Про очищення влади" від 21.10.2015 року, пункт 6 витягу з протоколу №116 засідання Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 (а.с.8,79).

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що Державною фіскальною службою України при винесені наказу "Про звільнення ОСОБА_3" №3423-0 від 26 жовтня 2015 року не дотримано принципів, за якими здійснюється очищення влади (люстрація), а саме: презумпції невинуватості, індивідуальної відповідальності, гарантування права на захист, позаяк позивачу не було забезпечено жодних гарантій і не було надано жодної можливості самозахисту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

З наказу голови Державної фіскальної служби України "Про звільнення ОСОБА_3" №3423-0 від 26.10.2015 року вбачається, що в ньому не має посилання на конкретну норму Закону України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року, на підставі якої проведено звільнення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року, очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист. Очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

В силу вимог пункту 2 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року, впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: 1) звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів; 2) інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом.

На час набрання Законом України "Про очищення влади" чинності ОСОБА_3 працював на посаді першого заступника начальника Головного управління Міндоходів у Рівненській області і впродовж десяти днів не лише не був звільнений, а навпаки був призначений в порядку переведення на посаду першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області.

В особовій справі позивача містилася вся необхідна інформація для перевірки щодо підпадання чи непідпадання його під критерії, визначені частиною 1 статті 3 Закону України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року, а тому недотримання органом уповноваженим ініціювати звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині 3 статті 1 цього Закону, встановленого законодавством строку, розглядається не лише як порушення принципу законності, а й як порушення принципу правової визначеності.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року органом, уповноваженим на забезпечення проведення перевірки, передбаченої цим Законом, є Міністерство юстиції України. Згідно з частиною 2 цієї статті, Міністерство юстиції України в місячний строк з дня набрання чинності цим Законом розробляє та подає на затвердження Кабінету Міністрів України: 1) перелік органів, що здійснюють перевірку достовірності відповідних відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону, згідно з їх компетенцією; 2) порядок проведення перевірки, передбаченої цим Законом; 3) план проведення перевірок по кожному органу державної влади та органу місцевого самоврядування, підприємству, в якому працюють особи, зазначені у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, відповідно до черговості, визначеної частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини 5 цієї статті, перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації Закону України "Про очищення влади" №563 від 16.10.2014 року затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" та Перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Згідно з пунктом 4 вказаного Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", організація проведення перевірки покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Відповідно до цього, ОСОБА_3 подав Голові Державної Фіскальної Служби України заяву на проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", у якій повідомив про те, що заборони, визначені частиною 3 або 4 статті 1 Закону, щодо нього не застосовуються, надав згоду на проведення перевірки, оприлюднення відомостей щодо нього та надав копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік. ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області провела перевірку відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" і склала висновок №2244/17-16-17-04-08 від 03.02.2015 року, згідно якого, інформація про доходи, витрати, зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказана ОСОБА_3 у декларації за 2013 рік відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел. Крім того, в межах перевірки було отримано відповіді на запити від Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Територіального управління ДСА України та Міністерства юстиції України. За підсумком перевірки, 08.06.2015 року директором Департаменту персоналу Державної Фіскальної Служби України складено Довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" (а.с.21). Вказана довідка затверджена головою Державної фіскальної служби України ОСОБА_7 09.06.2015 року. Згідно з висновком вказаної довідки, за результатами проведеної перевірки та наданих пояснень встановлено, що до ОСОБА_3 не застосовуються заборони, визначені частиною 3 та 4 статті 1Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до частини 11 статті 5 Закону України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року висновок, складений за результатами перевірки передбаченої Законом України "Про очищення влади", є обов'язковим і може бути оскаржений в судовому порядку.

Довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" складена 08.06.2015 року директором Департаменту персоналу Державної Фіскальної Служби України та затверджена головою Державної фіскальної служби України 09.06.2015 року, якою підтверджено, що до ОСОБА_3 не застосовуються заборони, визначені частиною 3 та 4 статті 1 Закону України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року, є чинною.

Відповідно, наказ №3423-0 від 26 жовтня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській з тих підстав, що до нього застосовуються заборони, визначені частиною 3 та 4 статті 1 цього Закону не відповідає критеріям обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, передбаченим у пунктах 3-5 частини 3 статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що за дорученням Кабінету Міністрів України (протокол №100 засідання від 21.09.2015 року) була створена спільна робоча група з представників Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України, Національного агентства з питань державної служби та Секретаріату Кабінету Міністрів України (а.с.163-164), яка провела перевірку Державної фіскальної служби України щодо виконання норм Закону України "Про очищення влади".

В межах такої перевірки Міністерство юстиції України отримало доступ до інформації та документів з питань виконання Державною фіскальною службою України вимог Закону України "Про очищення влади", зокрема матеріалів перевірок та особових справ (а.с.162,165-166).

20.10.2015 року спільна робоча група склала Звіт про результати проведення перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України "Про очищення влади" (а.с.94). У додатку 5 до звіту зазначено перелік посадових осіб територіальних органів ДФС України, до яких в порушення вимог Закону не було застосовано заборону передбачену частиною 3 статті 1 Закону, в тому числі і позивач (а.с.96,135-161). Вказаним звітом спільна робоча група запропонувала голові ДФС України: невідкладно вжити заходів щодо звільнення з посад осіб, до яких застосовується заборона, передбачена частиною 3 статті 1 Закону на основі критеріїв, визначених частинами 1 та 2 статті 3 Закону, в тому числі посадових осіб, які наведені в додатках 4 та 5; провести службове розслідування, зокрема, щодо складання довідок про те, що до осіб, передбачені частиною 3 статті 1 Закону заборони не застосовуються. Кабінету Міністрів України спільна робоча група запропонувала розглянути питання щодо відповідності ОСОБА_7 займаній посаді Голови ДФС України з урахуванням невжиття заходів щодо дотримання вимог Закону, незабезпечення належного проведення перевірки, передбаченої законом.

У витягу з протоколу № 116 засідання Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року зазначено рішення по п.6 - інформацію Мінюсту про результати проведення перевірки стану виконання посадовими особами ДФС вимог Закону України "Про очищення влади" взяти до відома; Голові ДФС ОСОБА_7 забезпечити виконання Закону України "Про очищення влади" в частині прийняття відповідних рішень щодо посадових осіб ДФС, до яких розповсюджуються заборони, визначені цим Законом, та за результатами в одноденний строк проінформувати Кабінет Міністрів (а.с.86-87).

Доказів тому, що ДФС України проводилось чи проводиться службове розслідування щодо фактів протиправного складання довідок по 35-ти особам (в тому числі і стосовно ОСОБА_3) про незастосування до них передбачених частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади", заборон, суду не надано. Натомість, ДФС України фактично підтвердила, що такі перевірки не проводились і не проводяться (а.с.181).

Голова ДФС України прийняв пропозиції Звіту спільної робочої групи лише в частині вжиття заходів щодо звільнення посадових осіб, які наведені в додатках 4 та 5, відповідно до чого, своїм наказом №3423-о від 26.10.2015 року звільнив ОСОБА_3 з посади першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області.

При цьому, як зазначено в наказі, підставою для його прийняття є якраз Звіт про результати проведення перевірки щодо виконання ДФС норм Закону України "Про очищення влади" від 21.10.2015 року та на пункт 6 витягу з протоколу № 116 засідання Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року.

Разом з тим, вказані акти не передбачені в якості правової підстави для звільнення, ні Законом України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року, ні жодним іншим підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим на його виконання. Більше того, складання таких актів не передбачено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №563 від 16.10.2014 року, а органи, що їх видали не включені в Перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затверджений постановою Кабінету Міністрів України №563 від 16.10.2014 року. Наказ №3423-0 від 26 жовтня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській не відповідає критерію законності передбаченому у пункті 1 частини 3 статті 2 КАС України, оскільки винесений не у той спосіб, який передбачений законодавством України.

Законом України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року передбачено, що люстрація ґрунтується, зокрема, на принципах верховенства права та законності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності. Проте, фактично, позивача звільнили з посади не за порушення тих чи інших вимог Закону, а на підставі звіту та витягу з протоколу засідання, чим порушені конституційні приписи і гарантії, також принципи проведення люстрації.

Як встановлено судом основою для звільнення позивача відповідно до пункту 7-2 частини 1 статті 36 КЗпП України були заявлені підстави, передбачені Законом України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року, а саме підпадання під критерії пункту 8 частини 1 статті 3 Закону посади заступника голови ДПА в Рівненській області, яку обіймав ОСОБА_3 в період з 20.05.2005 року п 01.02.2012 року, який частково відноситься до періоду з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року, визначеного у частині 1 статті 3 Закону, як підстава застосування заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 цього Закону.

Статтею 2 Закону України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року передбачено перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрація), а статтею 3 цього Закону - критерії, згідно до яких заборона розповсюджується на осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року, зокрема керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" №3166-VI від 17.03.2011 року центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох визначених Кабінетом Міністрів України сферах, проведення якої покладено на Кабінет Міністрів України Конституцією та законами України є Міністерство. При цьому, відповідно до статті 16 вказаного Закону інші, відмінні від міністерства центральні органи виконавчої влади утворюються для виконання окремих функцій з реалізації державної політики як служби, агентства, інспекції. Діяльність центральних органів виконавчої влади спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через відповідних міністрів згідно із законодавством.

Відтак, право формувати державну політику, тобто право законодавчої ініціативи при розробці проекту нормативно-правового акту, має орган державної виконавчої влади лише із статусом міністерства, інший орган державної виконавчої влади без статусу міністерства має повноваження виключно щодо реалізації державної політики. З огляду на викладене, суд констатує, що позивач не працював на керівних посадах ані в міністерстві, ані в його територіальному органі. Відповідно, передбачена частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 року, заборона обіймати відповідну посаду на нього не поширюється.

Положеннями ст.43 Конституції України закріплено право кожного громадянина на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає. При цьому, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У статтях 2 та 51 КЗпП України закріплено право громадян України на працю і гарантії держави в правовому захисті працездатним громадянам від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з вимогами частини 5 статті 235 КЗпП України, прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правльного висновку, що звільнення позивача з публічної служби є таким, що не згоджується з діючим законодавством, а тому позивач підлягає поновленню на попередній посаді.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 377,50 грн., адже відповідно до підпункту "з" пункту 1, пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата, яка згідно довідки відповідача становить 377,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Рівненській області відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "18" січня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" квітня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Державна фіскальна служба України Львівська площа,8,м.Київ,04655

4-Головне управління ДФС у Рівненській області вул.Відінська,12,м.Рівне,33023

5-представник позивача ОСОБА_4 АДРЕСА_2 - ,