Справа № 815/2542/15
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2542/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жук С.І.

- Семенюк Г.В.

при секретарі - Алексєєвої Н.М.

за участю представника відповідача - Хвостікової О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000112203 від 24.03.2015 року в частині, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000112203 від 24.03.2015 року в частині застосування суми грошового зобов'язання в розмірі 124984,50 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" зареєстроване та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області як платник податків з 13.08.2010 року за № 109360.

На підставі направлень від 10.02.2015 року № 000024/41, № 000316/42, від 12.02.2015 року № 000606/61, № 000605/62, наказів від 10.02.2015 року № 65, від 20.02.2015 року № 179, на виконання постанови від 05.12.2014 року слідчого в СЧ СВ УМВС на Одеській залізниці, в період з 16.02.2015 року по 24.02.2015 року співробітники Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року (т.2 а.с.198-202).

За результатами цієї перевірки 03.03.2015 року Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області склала акт № 792/15-53-22-03/37224979 "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.14 року" (т.1 а.с.11-55).

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача: - п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 93153,00 грн.; - п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 200580,00 грн.

За наслідками перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняла податкові повідомлення-рішення: - від 24.03.2015 року № 000102203, яким позивачеві за порушення п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 116441,00 грн., у тому числі за основним платежем 93153,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 23288,00 грн.; - від 24.03.2015 року № 000112203, яким позивачеві за порушення п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 300870,00 грн., у тому числі за основним платежем 200580,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 100290,00 грн. (т.1 а.с.22).

25.03.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" подало до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області заяву про намір досягнення податкового компромісу (т.1 а.с.193-194).

Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області своїм рішенням від 02.04.2015 року № 8129/10/15-53-22-00 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" застосувала податковий компроміс щодо податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 175885,50 грн. та щодо податкового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 116441,00 грн. (т.2 а.с.192, 195-196).

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ТОВ "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" за податковий період з квітня 2014 року по жовтень 2014 року мало фінансового-господарські відносини з ТОВ "Дартон Білдінг" та ТОВ "Прайм-Драйв".

ТОВ "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" укладало з ТОВ "Дартон Білдінг" та ТОВ "Прайм-Драйв" контракти на виконання проектної продукції (т.1 а.с.93-94, 110-111, 115-116, 136-137, 144-145, 149-150, 157-158, 162-163)

На підтвердження реальності виконання зазначених договорів позивач надав до матеріалів справи наступні документи: податкові накладні, завдання на проектування, кошториси, протоколи погодження договірної ціни, акти виконаних робіт, розробки (т.1 а.с.70-92, 95-109, 112-114, 117-120, 138-143, 146-148, 151-156, 159-161, 164-202, 236-250; т.2 а.с.1-137).

Колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи позивачем не надано належних та допустимих доказів про здійснення оплати за виконані роботи та надані послуги, а саме платіжні доручення, виписки по банківському рахунку

Колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції, що з матеріалів справи відсутні відомості як проведено виконання проектних робіт, в якому місці та в якому обсязі вони були виконані контрагентами позивача.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивачем не надано первинні документи, які б підтверджували реальність здійснення господарських операцій з контрагентами.

Також з матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ТОВ "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" укладало договори з ТОВ "Дартон Білдінг" та ТОВ "Прайм-Драйв" у зв'язку з необхідністю отримання більшої кількості варіантів технологічних рішень для організації заводу по виробництву та розливу тихих вин на виконання договору № 1905/14 від 19.05.2014 року на виконання проектних робіт, що був укладений між ТОВ "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" та ПП "Легенда Криму" (т.2 а.с.226-239,241-250; т.3 а.с.1-10).

19.05.2014 року в м. Одесі ТОВ "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" (виконавець) (65091, м. Одеса, вул. Серова, 49) та ПП "Легенда Криму" (замовник) (96564, АР Крим, Сакський район, с. Геройське, вул. 9-ти Героїв, 7) уклали договір № 1905/14 на виконання проектних робіт.

Відповідно до умов зазначеного договору (пункт 1.1) замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов'язок: виконати обстеження, інженерне дослідження та розробку проекту на будівництво об'єкту "Завод по переробці винограду та виробництву вин в селі Ярке Сакського району Республіки Крим"; погодити технічну документацію у відповідних експертних органах, органах контролю та нагляду РФ. Згідно з п.6.1 цього договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань виконавець та замовник несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством Російської Федерації. Відповідно до п.10.1 договору гарантійні зобов'язання виконавця на виконання робіт встановлюються у відповідності з законодавством Російської Федерації. Згідно з п.10.9 договору склад, порядок розробки та затвердження проектної документації встановлюється у відповідності з нормативною базою Росії та умовами цього договору.

Крім того, в зазначеному договорі № 1905/14 від 19.05.2014 року неодноразово відбувається посилання на законодавство Російської Федерації (п.1.6, п.1.9, п.1.13 Визначення термінів, п.1.1, п.1.3, п.4.1, п.5.5, п.5.7, п.6.1, п.8.2, п.9.1, п.10.1, п.10.9, п.10.12 договору) (т.2 а.с.226-233).

Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що положення договору № 1905/14 від 19.05.2014 року, укладеного між ТОВ "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" та ПП "Легенда Криму", взагалі суперечать законодавству України.

Відповідно до п.83.1 ст.83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України: "Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)".

Згідно з п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2. ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 цієї статті витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п.138.6 цієї статті собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що до складу валових можуть бути віднесені будь-які витрати, здійснені (нараховані) як компенсація за отримані платником товари (послуги), пов'язані з його господарською діяльністю, однак з матеріалів справи не можна встановити підтвердження реальності здійснення вказаних господарський операцій.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення № 000112203 від 24.03.2015 року в частині нарахування податку на додану вартість в загальному розмірі 124984,50 грн. є обґрунтованим та законним.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ» - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГИПРОПЛОДООВОЩХОЗ" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000112203 від 24.03.2015 року в частині, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 12 квітня 2016 року

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Жук С.І.

Семенюк Г.В.