Справа № 825/19/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/19/16 Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Л.О. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці ДФС про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати посадових осіб митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС розрахувати витрати за зберігання на митному складі за період з 30.12.2014р. по 19.03.2015р. в сумі 800 євро - 19823,20 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного перегляду представник відповідача до суду не прибув, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.01.2012р. громадянином Німеччини ОСОБА_6 ввезено на митну територію України через митний пост «Краковець» Львівської митниці Міндоходів в режимі тимчасового ввезення транспортний засіб особистого користування, який зареєстрований на території Німеччини, а саме легковий автомобіль марки «Audi A4» реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2). Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 29.11.2014р. не вивозився та у інший митний режим згідно законодавства не поміщений.

29.11.2014р. громадянин Німеччини ОСОБА_6 прямував в Україну через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС автомобілем марки «Peugeot 406», реєстраційний номер НОМЕР_3 смугою спрощеного митного контролю - «зелений коридор».

29.11.2014р. митницею щодо ОСОБА_6 складено протокол № 2610/20910/14 про порушення митних правил, яким транспортний засіб вилучено та передано на зберігання на митний склад (а.с.11-13).

19.12.2014р. постановою у справі про порушення митних правил №2610/20910/14 громадянина ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 481 Митного кодексу України.

13.03.2015р. на адресу Львівської митниці ДФС позивач надіслав заяву щодо повернення товару зі складу митниці на підставі постанови Львівської митниці ДФС від 19.12.2014р. № 2610/20910/14.

Листом від 30.03.2015р. № 13-70-03-02/16-3818 Львівською митницею ДФС було відмовлено позивачу у видачі товару зі складу митниці у зв'язку із поданням незавіреної копії довіреності (а.с.14), в якій, крім того, відсутні повноваження представника на одержання товарів або грошових сум у разі їх повернення, а саме вказаного автомобіля.

03.11.2015р. позивач повторно звернувся із заявою про видачу транспортного засобу, до якої долучив нотаріально завірену копію належним чином оформленої довіреності від 19.03.2015р., на якій керівництвом митниці 06.11.2015 проставлено резолюцію «Дозволено».

19.11.2015р. Львівська митниця ДФС надіслала позивачу лист №4021/1570-03-02/16, в якому повідомила, що для отримання майна на підставі постанови митниці від 19.12.2014р. №2610/20910/14 з подальшим його вивезенням за межі митної території України йому необхідно з'явитись на склад митниці за адресою митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС (а.с.15).

09.12.2015р. головним державним інспектором митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС виписано повідомлення Львівської митниці ДФС серії КВ №648528 про відшкодування витрат митного органу за зберігання автомобіля на суму 85718,23 грн. (а.с.17).

Вважаючи розрахунок витрат за зберігання на митному складі неправомірним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, а позовні вимоги є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.3 ст. 511 Митного кодексу України (далі - МК України, МК) у разі вчинення порушення митних правил особою, яка не має в Україні постійного місця проживання або адреси, допускається вилучення товарів, транспортних засобів у кількості, необхідній для забезпечення стягнення штрафу або вартості товарів, транспортних засобів відповідно до частини другої статті 541 цього Кодексу.

Пунктом 6 статті 238 МК України передбачено, що крім товарів, зазначених у частині першій цієї статті, на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу.

Відповідно до статті 239 МК України порядок роботи складу органу доходів і зборів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Мінфіну від 30.05.2012 року № 627 (далі - Порядок № 627) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) як склади митних органів можуть використовуватися визначені наказом митниці приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем.

Відповідно до п. 9.1 Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів..

Згідно із п. 9.2 Порядку № 627, видача зі складу митного органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення особам, зазначеним у пункті 9.1 цього розділу, здійснюється за умови подання на ім'я керівника митниці або особи, яка виконує його обов'язки, відповідної заяви (звернення) та документів, що засвідчують особу (повноваження особи).

Аналогічні положення містить Митний кодекс України, зокрема, відповідно до статті 242 МК України товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися (ст. 243 МК України).

Механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів на складах митних органів регулюється Порядком відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 (далі - Порядок № 731).

Розділом II Порядку № 731 встановлено, що витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (далі - платник) після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.

Витрати відшкодовуються платником у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, установленим на дату їх внесення, у сумі, розрахованій митним органом відповідно до розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731, та залежно від строку зберігання товарів і транспортних засобів.

Витрати відшкодовуються шляхом перерахування відповідної суми в безготівковій формі на спеціальний реєстраційний рахунок митного органу або готівкою до каси митного органу чи через відділення вповноваженого банку.

При обрахунку витрат строк зберігання обчислюється в календарних днях. День видачі зі складу митного органу товарів і транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.

Видача зі складу митного органу товарів, транспортних засобів їх власникам або вповноваженим особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, здійснюється лише після митного оформлення зазначених товарів, транспортних засобів, відшкодування витрат митних органів за їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Згідно Розділу III Порядку № 731, витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня від дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митного органу товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.

Оскільки, постанова Львівської митниці ДФС від 19.12.2014 № 2610/20910/14 (а.с.68) набрала законної сили з 30.12.2014, тобто розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується з 09.01.2015 по 08.12.2015 і становить 333 дні.

Згідно п. 3 Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731, розмір плати в євро за добу за зберігання легкових автомобілів, мікроавтобусів (максимальна вага яких не перевищує 3500 кг і кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує восьми) становить 10 євро за добу.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що при отриманні транспортного засобу зі складу митниці 09.12.2015 року, позивач повинен був сплатити витрати за зберігання транспортного засобу на складі митниці 3330 євро, що становило - 82977,24 грн.

Щодо посилання позивача на неповідомлення його за 15 днів до завершення терміну зберігання про необхідність забрати автомобіль, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у пункті 6 частини п'ятої статті 238 цього Кодексу, що підлягають поверненню власнику, можуть зберігатися на складах органів доходів і зборів протягом 90 днів з дня набрання законної сили відповідним рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 243 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах органів доходів і зборів, за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення строків зберігання, встановлених цим Кодексом, підлягають реалізації, а у випадках, передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню, про що відповідний орган доходів і зборів повідомляє власника зазначених товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноважену ним особу не пізніш як за 15 днів до закінчення строків зберігання.

Таким чином Митним кодексом України передбачено необхідність повідомлення особи про те, що строк зберігання транспортного засобу закінчується та такий підлягає реалізації, а не про необхідність забрати автомобіль.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, на адресу Львівської митниці ДФС надійшла заява від 13.03.2015 року, щодо повернення товару зі складу митниці на підставі постанови Львівської митниці ДФС від 19.12.2014 року № 2610/20910/14, яка набрала законної сили з 30.12.2014р., кінцевий термін зберігання закінчувався 30.03.2015р.

Тобто, позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення товару зі складу митниці до закінчення строків зберігання, що знівелювало необхідність застосування відповідачем ч. 1 ст. 243 МК України.

Щодо посилань позивача на ненадання митним органом уніфікованої митної квитанції МД-1 суд зазначає наступне.

Так, згідно п. 11.2, 11.3 Порядку застосування уніфікованої митної квитанції МД-1, затвердженого наказом Державної митної служби України від 04.01.2005р. № 1 повідомлення видається уповноваженою особою митного органу фізичній особі (особі, уповноваженій підприємством) для сплати зазначеної в ньому суми до відділення вповноваженого банку.

На підставі повідомлення, підписаного вповноваженою особою банку, з відповідною відміткою про сплату зазначених у ньому сум уповноважена - особа митного органу видає фізичній особі (особі, уповноваженій підприємством) другі аркуші уніфікованої митної квитанції і додаткових аркушів (за наявності).

Як встановлено судом першої інстанції і не заперечується позивачем, громадянину ОСОБА_4 було нараховано витрати за зберігання транспортного засобу на складі митного органу та видано повідомлення для відділення банку для оплати, проте, до кінця робочої зміни він з документом про оплату до митниці не повернувся, у зв'язку з цим уніфікована митна квитанція МД-1 не виписувалася.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 12 квітня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.