Справа № 22-ц-9241/11
Суддя: Солодков А. А.
Дата ухвалення: 2011-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-9241/2011 р. Головуючий 1 інст.: Соколова К.А.
Категорія: соціальні Доповідач: Солодков А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Солодкова А.А.

суддів: Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 09 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати здійснити перерахунок і провести відповідні виплати з 01.01.2004 року у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є інвалідом 3-ї групи, віднесений до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та отримує відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.19991 року N 796-ХІІ державну та додаткову пенсії. Посилаючись на невідповідність розміру виплачуваних йому пенсій розміру, встановленому ст.ст. 50, 54 вказаного Закону, просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області протиправними та зобовязати відповідача нараховувати та сплачувати йому основну та додаткову пенсії у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

Крім того позивач зазначив, що має правовий статус дитини війни. Відповідач не здійснює йому доплати, передбачені Законом України від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон № 2195-ІV), у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на вказані обставини, просив зобовязати управління Пенсійного фонду України (далі - управління ПФУ) у Балаклійському районі Харківської області здійснити перерахування такої доплати починаючи з 01 січня 2006 року.

Відповідач подав письмові заперечення на позов. Вважав, що для його задоволення відсутні правові підстави.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 09 серпня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по невиконанню з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 09 серпня 2010 року приписів ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвели до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах пенсії по інвалідності та додаткової пенсії. Зобовязано відповідача провести перерахунок та відповідні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по невиконанню з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 09 серпня 2010 року приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які призвели до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії. Зобовязано відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням п на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком, провести виплату з урахуванням виплачених сум. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому посилається на порушення норм матеріального права.

Позивач рішення суду не оскаржив, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

На підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження через неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України Про внесення змін до розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 30 грудня 2010 року.

Судова колегія, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга представника Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1,4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 201 КАС України підставами для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами, що ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, а також інвалідом 1ІІ-ї групи, інвалідність пов'язана із ліквідацією аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком, а також призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин правильним і таким, що відповідає закону, є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком, на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист ромадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р. N 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також, суд обгрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем якого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду щодо неприйняття до уваги положень ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлене статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок пенсії за період з 01.01.2004 по 31.12.2006 року.

Відповідно до статей 50,54 Закону № 796 - XII особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, - в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, державна пенсія не може бути нижчою 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003, № 1058-1V ( в редакції закону від 23.12.2004 р. № 2291-IV, що набрав чинності з 12 січня 2005 року) розмір мінімальної пенсії за віком було встановлено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет на відповідний рік.

Таким чином, право на отримання державної пенсії та додаткової пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, а також підвищення до неї у позивача виникло з 12.01.2005 року.

Разом з тим, частиною 1 ст. 67 Закону № 796 - XII в редакції від 06.06.1996 року № 230/96-ВР передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості і зростання мінімальної заробітної плати.

Законом України від 05 жовтня 2006 року N 231-V, чинним з 31 жовтня 2006 року ст. 67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи доповнено частиною третьою, згідно якої у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких підстав, обовязок здійснити перерахунок пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму виник у відповідача тільки після 31.10.2006 року, а саме з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Підвищення розміру прожиткового мінімуму було здійснено законом України від 19 грудня 2006 року за № 489-У Про Державний бюджет України на 2007 рік ( далі закон № 489-У) з 01 січня 2007 року.

З огляду на вищевикладене, відповідач повинен був здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та додаткової пенсії з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року. У 2009 та 2010 роках зміни до відповідних статей закону № 796 - XII не вносилися і ОСОБА_1 має право на відповідні виплати за вказаним законом.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення періоду за який відповідачу належить здійснити перерахунок, оскільки судом невірно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон) особам, які мають правовий статус дитини війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Встановлено, що позивач відповідно до вимог ст. 1 Закону, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, набув статусу «дитина війни».

Розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами і закон, що їх регулює.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни», рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року, № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду в цій частині не спростовують.

Колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, зобов'язавши відповідача провести нарахування та виплату пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.ст. 49,50,54 Закону № 796 - XII з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року.

В іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Враховуючи той факт, що з вказаним позовом позивач звернувся до суду за правилами цивільного судочинства та він розглянутий судом першої інстанції в порядку цивільного судочинства на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691 VI, судова колегія не застосовує до виниклих між сторонами правовідносин ст. 99, 100 КАС України щодо строку звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Керуючись ст.ст. 197, п. 2 ч.1 ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , ст.ст.6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» судова колегія, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 09 серпня 2010 - змінити.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити перерахунок і виплатити пенсію та додаткову пенсію ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.49,50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з того, що розмір його пенсії повинен бути не меншим 6 мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, встановленого ч.1 ст. 28 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через пять днів після направлення її особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: