Справа № 2-а-2998/10
Суддя: Кліщ О. В.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року м.Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді : Кліщ О.В.

при секретарі: Подибайло Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС України в Запорізькій області, - про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.09.2010 року відносно нього інспектор ДПС роти ДПС склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. І ст.122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 255 грн. Позивач вважає, що постанова є необгрунтованою і такою, що не відповідає нормам КУпАП, винесена з перевищенням компетенції суб'єкта владних пеовноважень, без дотримання вимог статей 251,255, 276,280 КУпАП та яка підлягає скасуванню, оскільки він адміністративного правопорушення не вчиняв і не допустив порушення ОСОБА_2 дорожнього руху, про що зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, так як не перевищив швидкості руху, а рухався зі швидкістю 60 км/год.

Крім того під час складання постанови про адміністративне правопорушення позивач не був присутнім, ніде в тексті постанови не підписувався, а підпис здійснено не ним, також не вказані прізвища свідків, які начебто були присутні при складанні постанови та їх адреси .

Вважаючи, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності ґрунтується на застосуванні такого засобу вимірювальної техніки як «Радіс» №2117-вимірювач швидкості, який немає функцій фото і кінозйомки чи відеозапису, а також за відсутності в протоколі чи постанові даних про допуск даного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні, повірку, похибки при вимірюваннях, що робить вимірювання незаконним у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»,- ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження даної постанови та скасувати вищевказану постанову.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив скасувати постанову серії АР № 282364 в справі про адміністративне правопорушення від 21.09.2010 року , а провадження по справі закрити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно постанови серії АР № 282364 від 21.09.2010 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. І ст.122 КУпАП за те, що він цього дня о 14-00 годині, керуючи автомобілем марки OPEL ASTRA , д.н. ВМ 4000 AM на 441 км а/т Харків- Сімферополь перевищив швидкість руху на 27 км., рухався зі швидкістю 117 км/год., швидкість вимірювалась «Радіс» № 2117.

В судовому засіданні позивач пояснив, що 21.09.2010 року він, керуючи автомобілем марки OPEL ASTRA, д.н. ВМ 4000AM на 441 км автодороги Харків-Сімферополь, був зупинений інспектором, який здійснював замір швидкості руху автомобіля позивача за допомогою вимірювального пристрою « Радіс » № 2117.

Крім того постанову про адміністративне правопорушення серії АР №282364 від 21 вересня 2010 року він не отримав, а дізнався про штраф, лише коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від відділу ДВС Білопільського районного управління юстиції.

В свою чергу відповідач доказів порушення ОСОБА_1 ОСОБА_2 дорожнього руху України не надав.

Згідно з законодавством України у сфері захисту інформації , використання засобів інформації /у визначенні ДСТУ 3396.2-97/ та КСЗІ в автоматизованих системах вважається легальним, якщо вони мають документальне підтвердження своєї відповідності вимогам, встановленим нормативно-првовими актами. Для засобів захисту інформації це - Експертний висновок або Сертифікат відповідності, а для КСЗІ- Атестат відповідності. Проте зазначених документів відповідач суду не надав.

Не надав відповідач суду документів про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, документи для проведення державної експертизи або сертифікації даного засобу та дозвіл на його використання.

Таким чином суд приходить до висновку, що пристрій «Радіс» №2117 не має відповідної державної документації і не відповідає встановленим вимогам закону, а його застосування є неправомірним та порушує законодавство України.

В постанові не вказано хто саме проводив фотофіксацію.

У відповідності до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС від 13.11.2006 року №1111.- до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Жодних відомостей відносно співробітників, які вивчили інструкції та склали заліки з використання приладів,- ні суду, ні позивачу надіслано не було та у постанові не зазначено. що дає підставу для сумніву у законності та правильності винесеної постанови.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, і розпочате провадження підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Згідно ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Статтею 71 КАС України передбачений обовязок сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте будь-яких доказів, які б свідчили про правомірність дій під час складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав.

Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обовязку суд витребовує названі документи та матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На пропозиції суду, які були викладені в ухвалі від 19.10.2010 року, а також в листі від 28.10.2010 року надати письмові заперечення проти позову, а також докази, якими вони обґрунтовуються відповідач відповідних документів не надав, а тому суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Підпунктом г/ п 12.6 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами і доповненнями, встановлено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти дозволяється рух зі швидкістю не більше 90 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП України передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів за годину.

Однак, у судовому засіданні факт порушення позивачем ОСОБА_2 дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена цим Законом, не знайшов свого підтвердження. Таким чином ,суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, необхідність скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 282364 від 21.09.2010 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 122 КУпАП, а також про закриття провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.122 КУпАП ,п.12.6 ПДР У країни, ст. ст. 4,6,9,11,70,71,104,158-163,171-2 КАС України,суд.-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови від 21.09.2010 року серії АР №282364.

Постанову інспектора ВДАІ у справі про адміністративне правопорушення серіі АР №282364 від 21.09.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. І ст.122 КУпАП України скасувати.

Провадження у адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122КУпАП України від 21.09.2010 року закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: