Справа № 807/3657/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Справа № 876/3683/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника відповідача Маковського О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево та Мукачівському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання неправомірним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

16.10.2013 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево та Мукачівському районі Закарпатської області, в якому просила визнати неправомірним та скасувати рішення № 994 Ф від 06.12.2012 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем було прийнято рішення від 06.12.2012 року № 994 Ф про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача було застосовано штраф у розмірі 1574,36 грн. та нараховано пеню у розмірі 1121,83 грн. за період з 21.02.2011 року по 20.09.2012 року. Зазначає, що нею погашалася заборгованість по єдиному внеску, хоча й несвоєчасно, а тому вона вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені відповідачем повинні були прийматися за фактом погашення заборгованості, тобто після фактичної сплати страхувальником боргу за кожен базовий звітний період окремо. Однак, відповідачем рішення по кожному окремому випадку несплати або несвоєчасної сплати позивачем заборгованості не приймалися. Відповідачем було винесено тільки одне оскаржуване рішення від 06.12.2012 року №994 Ф по всім випадкам несплати заборгованості позивачем, що є порушенням чинного законодавства України. Таким чином, відповідачем не надсилалися позивачеві вимоги про сплату боргу щомісячно.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево та Мукачівському районі Закарпатської області № 994 Ф від 06.12.2012 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що виносячи одне рішення від 06.12.2012 року №994 Ф по всім випадкам несплати заборгованості позивачем, відповідач діяв всупереч вимогам Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево та Мукачівському районі Закарпатської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням відповідача замінив відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево та Мукачівському районі Закарпатської області на його правонаступника - Мукачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради Закарпатської області 28.01.2000 року було зареєстровано позивача, як фізичну особу-підприємця, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 19).

Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідачем було прийнято рішення від 06.12.2012 року за №994 Ф про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у відповідності до якого щодо позивача було застосовано штраф у розмірі 1574,36 грн. та нараховано пеню у розмірі 1121,83 грн. за період з 21.02.2011 року по 20.09.2012 року (а.с. 7).

Вказане вище рішення було прийнято відповідачем у зв'язку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за наступними ставками, а саме: 3,3%, 33,2%, 2% та 36,76% за січень - грудень 2011 року та січень - серпень 2012 року.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (Закон №2464-VІ).

Статтею 1 Закону №2464-VІ визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.1 ч.1. ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є: роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Одним із обов'язків платника єдиного внеску є своєчасність, повність нараховування, обчислення та сплата єдиного внеску (п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ). Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

У ч.8 ст.9 Закону №2464-VІ встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону №2464-VІ у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно ч.12 ст.9 Закону №2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2464-VІ у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Пунктом 2 ч.11 та ч.10 ст.25 Закону №2464-VІ передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону №2464-VІ про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Згідно п.7.2.2 чинної на момент винесення оскаржуваного рішення Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року за №21-5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 994/18289, розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Як встановлено ч.6 ст.25 Закону №2464-VІ, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

В даному випадку, оскаржуване рішення відповідача № 994 Ф від 06.12.2012 року прийнято після повного погашення заборгованості зі сплати єдиного внеску позивачем, що відповідає положенням Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-5 від 27.09.2010 року, оскільки, окремо за кожний період позивач недоїмку зі сплати єдиного внеску не сплачував.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення відповідачем оскаржуваного рішення від 06.12.2012 року № 994 Ф про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 2696,19 грн.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що позивачем не доведений факт повного та своєчасного виконання зобов'язань зі сплати єдиного внеску з урахуванням недоїмки попередніх періодів.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачево та Мукачівському районі Закарпатської області (правонаступником якого є Мукачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області) задовольнити повністю.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у справі № 087/3657/13-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін