Справа № 760/22491/15-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції у Київській області, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області Жука Сергія Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулося до Солом'янського районного суду міста з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Київській області, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області Жука Сергія Володимировича, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову №001513 від 27.11.2015 року про накладення адміністративного стягнення.

Постановою Солом'янського районного суду міста від 10 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності проведення перевірки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору суборенди нежитлового приміщення № БО 003647 від 01.09.2015 ПП «Бізнес-Офіс № 6», в особі директора Безверхої Т.Г., передав в суборенду ТОВ «Сіопласт», в особі директора ОСОБА_2, в строкове платне володіння і користування нежитлове приміщення під лакофарбове виробництво за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1, загальною площею 680,3 кв. м. (а.с. 8).

Згідно ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Державну екологічну інспекцію у Київській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 № 136 Начальником Державної екологічної інспекції у Київській області видано Наказ від 15.10.2015 року №222 «Про проведення планової перевірки» пунктом 10 якого було призначено планову перевірку ТОВ «Сіопласт» (адреса: с. Дмитрівка, вул.. Леніна, 10, юридична адреса: м. Київ, Василенка, 7а), період проведення перевірки з 20 жовтня до 31 грудня 2015 року. Також, відповідно до Наказу, начальником Держекоінспекції у Київській області було видано направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Сіопласт», на перевірку направлялись державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Київської області Русін В.З та Жук С.В.

За результатами проведеної перевірки ТОВ «Сіопласт» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, державними інспекторами Жуком С. В. та Русіним В. З. було виявлено порушення вимог чинного законодавства, яке полягало у відсутності в ТОВ «Сіопласт»: документів на право користування земельною ділянкою, дозволу на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря та декларації на утворення відходів на 2015 рік. Цей факт встановлений на підставі копії акта № 82 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (а.с. 27-36).

18.11.2015 відповідач-2 склав протокол про адміністративне правопорушення № 001511, в якому зазначив, що 12.11.2015 о 12 год. 00 хв. під час проведення планової перевірки ТОВ «Сіопласт» було виявлено самовільне зайняття земельної ділянки (а.с. 41-42).

Відповідно до припису від 27.11.2015 Державної екологічної інспекції у Київській області з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природнього середовища, проведеної у період з 12.11.2015 до 27.11.2015, державними інспекторами Жуком С. В. та Русіним В. З. було складено припис, яким зобов'язано позивача: оформити документи на право користування земельною ділянкою (строк виконання 1 місяць), отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (строк виконання 1 місяць) та отримати декларацію на утворення відходів (строк виконання 1 місяць) (а.с. 39-40).

27.11.2015 відповідач-2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення № 001513, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 211 ЗК, 53-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 6).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що з повідомленням про проведення перевірки Позивач була ознайомлена, перевірка проведена відповідно до вимог чинного законодавства та адміністративне стягнення застосовано правомірно.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд першої інстанції встановив, що постановою про накладення адміністративного стягнення № 001513 від 27.11.2015 ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за порушення статті 211 ЗК.

Відповідно до положень статті 211 ЗК громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

З матеріалів справ випливає, що позивач була притягнута за вчинене правопорушення до адміністративної відповідальності.

Стаття 53-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно з статтею 242-1 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 53-1 КУпАП, покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

У пункті 1, 4, 6 Положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 454/2011 (далі - Положення № 454/2011), передбачено, що Державна екологічна інспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до абзацу 1 п. 1 «Положення про Державну екологічну інспекцію у Київській області», затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 р. за № 136 (далі - Положення №136) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Відповідно до «Положення про Державну екологічну інспекцію у Київській області», затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 р. за № 136 Держекоінспекція у Київський області здійснює державний нагляд та контроль в сфері використання та охорони земель, в сфері охорони атмосферного повітря, в сфері поводження з відходами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Абзац другий статті 1 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до Законів «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1524, Положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2001 N 1520 розроблено Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (далі -Порядок).

Відповідно до пунктів 2.2 та 2.3 Порядку для здійснення перевірки керівником відповідно органу Держекоінспекції або його заступником видається наказ про проведення перевірки, який має містити: найменування суб'єкта господарювання, підстава перевірки та предмет перевірки; період, за який буде здійснюватись перевірка;визначення виконавців перевірки із залученням, у разі потреби, спеціалістів інших органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками).

На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником або заступником керівника органу Держекоінспекції (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи і Наказ про проведення перевірки і направлення відповідають вимогам, встановленим Порядком.

Відповідно до п.п. 3.1. Планові та позапланові перевірки здійснюються в робочий час суб'єкта господарювання, встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Підпунктом 3.2. передбачено, що планова перевірка здійснюється відповідно до квартального плану діяльності органу Держекоінспекції і проводиться за наказом органу Держекоінспекції.

Приписами п.п.3.3. визначено, що орган Держекоінспекції не пізніше як за десять днів до початку проведення перевірки надсилає рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу Держекоінспекції, або вручає особисто посадовій особі суб'єкта господарювання під розписку повідомлення про проведення планової перевірки.

У повідомленні про проведення планової перевірки зазначається дата початку та закінчення перевірки, найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється перевірка, найменування органу Держекоінспекції.

Підпункт 3.4. встановлює, що тривалість планової перевірки не повинна перевищувати п'ятнадцяти робочих днів, а для суб'єкта малого підприємництва - п'яти робочих днів. Продовження строку здійснення планової перевірки не допускається.

Матеріалами справи підтверджується, що повідомлення про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 06.10.2015 року №03-31/1728 було отримано ТОВ «Сіопласт» 20.10.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23), тобто за 20 днів до початку перевірки.

Тому твердження Позивача про те, що вона не знала про проведення перевірки не заслуговують на увагу.

Колегія суддів додатково зазначає, що перевірка тривала 15 днів, тобто відповідачем дотримано вимог пункту 3 Порядку, які стосуються планової перевірки.

Підпунктом 4.1. Порядку визначено, що перевірка складається з таких основних частин:

підготовка до перевірки;

проведення перевірки;

оформлення результатів перевірки (складання акта перевірки, оформлення інших матеріалів перевірки);

обговорення результатів перевірки, підписання акта перевірки;

застосування адміністративних стягнень до порушників законодавства про охорону навколишнього природного середовища (у разі виявлення порушень).

Підпункти 4.4. та 4.5. Порядку встановлюють, що під час проведення перевірки перевіряються наявність та чинність дозвільних документів, які підтверджують право на здійснення господарської діяльності, пов'язаної з використанням природних ресурсів (розміщення відходів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), небезпечними хімічними речовинами, викиди в атмосферне повітря з стаціонарних джерел, спеціальне використання природних ресурсів), транскордонним переміщенням об'єктів рослинного й тваринного світу, та інших документів, необхідних для здійснення перевірки.

Крім цього, перевірка здійснюється на території суб'єкта господарювання - на виробничих майданчиках, у цехах, у місцях розташування обладнання, земельних ділянках, у тому числі територій та об'єктів природно-заповідного фонду, шляхом візуального огляду із застосуванням, у разі необхідності, інструментально-лабораторного, радіаційного та інших методів контролю.

Відповідно до пункту 4.13. Розділу ІV Порядку, за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся.

Пункт 4.19. Розділу ІV Порядку передбачає, що в останній день перевірки два примірники акта перевірки підписуються державними інспекторами, які проводили перевірку, і всіма членами комісії (якщо перевірка проводилася комісією), керівником або уповноваженою особою суб'єкта господарювання. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта перевірки. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт, про це зазначається в акті перевірки.

З матеріалів справи випливає, що під час проведення перевірки ТОВ «Сіопласт» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, державними інспекторами Жуком С. В. та Русіним В. З. було виявлено порушення вимог чинного законодавства, яке полягало у відсутності в ТОВ «Сіопласт» документів на право користування земельною ділянкою, дозволу на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря та декларації на утворення відходів на 2015 рік.

Крім цього, суд встановив що суб'єкт господарювання відмовився підписувати акт № 82 перевірки щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, що було відображено у самому акті.

Тому колегія суддів критично розцінює твердження позивача про необізнаність з результатами проведеної перевірки, оскільки в акті про проведення перевірки зазначено, що суб'єкт господарювання відмовився підписувати акт.

У разі виявлення під час проведення перевірки порушення вимог природоохоронного законодавства, за які згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративна відповідальність, державні інспектори складають протокол про адміністративне правопорушення відповідно до наказу Мінприроди України від 05.07.2004 N 264 «Про затвердження Інструкції з оформлення органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища України матеріалів про адміністративні правопорушення».

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення № 001511 від 18.11.2015 було складено посадовою особою, яка відповідно до норм чинного законодавства має повноваження його складати.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 001511 від 18.11.2015 зазначено, що 12.11.2015 о 12 год. 00 хв. під час проведення планової перевірки ТОВ «Сіопласт» було виявлено самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до статті 1 Закону «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої в влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки: з об'єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена нормативно-правовим актом України; з суб'єктивної сторони - такі дії є винними.

Суд не враховує посилання представника позивача на договір суборенди від 01.09.2015, оскільки предметом цього договору є тимчасове платне користування нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, площею 680,3 кв.м. Використання земельної ділянки, яка знаходиться біля цього приміщення і, як встановлено на підставі акту, використовується ТОВ «Сіопласт» для здійснення господарської діяльності, цим договором не передбачено.

Пунктом 4.22 Порядку передбачено, що на підставі акта, який складено за результатами перевірки, протягом п'яти днів з дня її завершення, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

З припису від 27.11.2015 випливає, що з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища на позивача було покладено обов'язок оформити документи на право користування земельною ділянкою (строк виконання 1 місяць), отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (строк виконання 1 місяць) та отримати декларацію на утворення відходів (строк виконання 1 місяць), однак вимоги вищезазначеного припису позивачем у встановлені законом строки виконані не були.

Таким чином, 27.11.2015 державний інспектор, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 18.11.2015, у зв'язку з наявністю діях позивача складу адміністративного правопорушення виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

Аналіз наведених обставин та вимог закону підводить суд до висновку про те, що оскаржена постанова за результатами перевірки ТОВ «Сіопласт» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Колегія суддів не приймає і доводів Позивача, викладених в апеляційній скарзі щодо того, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюється виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами КПК України.

Так, статтею 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон) передбачено, що суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов'язаний допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII внесено зміни саме до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України та щодо податкової реформи.

Відповідно до п.1.1. ст. 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Таким чином, Державна екологічна інспекція у Київській області не є відповідним контролюючим органом в розумінні Податкового кодексу України, а відтак колегія суддів не приймає даних доводів Позивача.

Водночас, ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ передбачалося, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби) здійснюється протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

На виконання ст. 31 вказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 13 серпня 2014 року № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами».

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) мають здійснюватися протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Між тим, на час здійснення запланованої перевірки у листопаді 2015 року дія пункту 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, тобто дія мораторію на перевірки, припинилась.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року № К/800/52116/15.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не найшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 12 квітня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.