Справа № 147/398/16-а
Суддя: Костюк Г. М.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/398/16-а
Провадження № 2-а/147/11/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Костюк Г.М.,

при секретарі: Кучер І.В.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання рішення нечинним, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання нечинним рішення 4 сесії 7 скликання ОСОБА_4 сільської ради від 27.01.2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником домоволодіння, що в с.Оляниця Тростянецького району по вул. Першотравнева, 55. Право власності належним чином зареєстроване 18.05.2015 року. При зверненні до сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,17 га для будівництва і обслуговування належного їй житлового будинку вказаним рішенням сільської ради було вирішено, після встановлення межових знаків проектною організацією між земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 буде розглядатись питання про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,11 га, що в с.Оляниця по вул. Першотравнева, 55. Землевпоряднику сільської ради внести відповідні зміни в облікову документацію. Вважає, що даним рішенням, прийнятим з порушенням норм Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування», протиправно позбавлено її права на отримання земельної ділянки. Просила суд визнати нечинним рішення ОСОБА_4 сільської ради від 27.01.2016 року та зобовязати сільську раду прийняти рішення про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на зазначену земельну ділянки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, кожний окремо позов підтримали, за обставин, викладених в ньому просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач ОСОБА_1 додатково суду пояснила, що ще за життя ОСОБА_7, попередній власник будинку, підписала акт на погодження меж із ОСОБА_5 Він зробив технічну документацію, однак проектна організація не встановила межі земельних ділянок. За рахунок ОСОБА_5 будуть встановлювати межові знаки. Покійній ОСОБА_7 належить 0,11 га. Також, їй відомо, що у сусіда земельна ділянка уже перебуває у власності.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_3Г в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що сільська рада діяла нe у відповідності до вимог земельного законодавства. За таких обставин, просила в позові про визнання нечинним рішення ОСОБА_4 сільської ради від 27.01.2016 року та зобовязання раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 В,В. дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на спірну земельну ділянки відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.04.2015 року, що набуло законної сили, за позивачем визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с.Оляниця Тростянецького району Вінницької області по вул. Першотравнева, 55 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 (а.с.5-6).

Право власності на вказаний житловий будинок позивач ОСОБА_1 зареєструвала у встановленому законом порядку, 18.05.2015 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №37638940 (а.с.9).

25.01.2016 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_4 сільської ради Тростянецького району Вінницької області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.7).

Рішенням 4 сесії 7 скликання ОСОБА_4 сільської ради Тростянецького району Вінницької області від 27.01.2016 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка розташована в с.Оляниця по вул. Першотравнева, у відповідності до вимог Земельного Кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування» 55 вирішено: після встановлення межових знаків проектною організацією між земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 буде розглядатись питання про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,11 га, що в с.Оляниця по вул. Першотравнева, 55; землевпоряднику сільської ради внести відповідні зміни в облікову документацію» (а.с.8).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення Оляницкою сільською радою від 27.01.2016 року зазначених вимог дотримано не було.

Вирішення відповідно до закону питань врегулювання земельних відносин, в тому числі передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, належить до компетенції сільських, селищних, міських рад (ст. 12 ЗК України, п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Дані питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про планування і забудову територій» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, у тому числі, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ч.1 ст.123 ЗК надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи позивач, як власник житлового будинку, що в с.Оляниця Тростянецького району, вул. Першотравнева, 55 звернулась до ОСОБА_4 сільської ради із відповідною заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку по вул. Першотравнева, 55 в с.Оляниця. Однак виконавчим комітетом на пленарному засіданні замість вмотивованого рішення про надання дозволу, чи про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою згідної її заяви прийнято рішення, що не відповідає вищезазначеним нормам Земельного кодексу України.

Таким чином, суд приходить до однозначного висновку про те, що оскаржуване рішення ОСОБА_4 сільської ради є необґрунтованим, прийнятим не на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Вказаним рішенням порушено право позивача, гарантоване законом на отримання земельної ділянки, у звязку з чим повинне бути визнане нечинним.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З огляду на викладене позов в частині визнання вказаного рішення нечинним підлягає до задоволення.

Вирішуючи позов в частині зобовязати ОСОБА_4 сільську раду прийняти рішення про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на зазначену земельну ділянки суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень і про скасування рішення, зобовязання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що ОСОБА_4 сільською радою Тростянецького району Вінницької області прийнято рішення не у відповідності до вимог чинного законодавстава, виходячи із встановленої п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключної компетенції сільських рад у вирішенні відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, суд, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за доцільне зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка розташована с.Оляниця Тростянецького району Вінницької області по вул. Першотравнева, 55.

Відповідно ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 116, 120, 122, 123, Земельного Кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 2, 9, 11, 69, 71, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати нечинним рішення 4 сесії 7 скликання ОСОБА_4 сільської ради Тростянецького району Вінницької області від 27.01.2016 року щодо надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована в с.Оляниця по вул. Першотравневій, 55.

Зобовязати ОСОБА_4 сільську раду Тростянецького району Вінницької області розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована в с.Оляниця по вул. Першотравневій, 55 відповідно до вимог ст. 118 Земельного Кодексу України.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя