Справа № 0670/82/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2016 р. м. Київ К/9991/70105/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29.05.2012

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012

у справі №0670/82/12

за позовом Приватного акціонерного товариства «Транснаціональна корпорація «Граніт»

до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби

за участю: Прокуратури Житомирської області

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.05.2012, залишеною без ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012, позов задоволено повністю. Визнано недійсними податкові повідомлення-рішення Коростенської ОДПІ Житомирської області від 25.07.2011 № , № та від 26.07.2011 № .

Коростенська ОДПІ Житомирської області ДПС подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права: п.п. 1.22.1 п. 1.22, п. 1.32 ст. 1, п.п. 4.1.1 п. 4.1, п.п. 4.1.6 ст. 4, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 6.1 ст. 6, п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 ХІV, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Коростенська ОДПІ Житомирської області ДПС провела планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.03.2011, за результатами якої складено акт від 12.07.2011 № 1048/23-01/32805271, про порушення позивачем вимог п.п. 1.22.1 п. 1.22, п. 1.32 ст. 1, п.п. 4.1.1 п. 4.1, п.п. 4.1.6 ст. 4, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 6.1 ст. 6, п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР.

Зафіксовані в акті від 12.07.2011 № 1048/23-01/32805271 висновки про вчинення позивачем вказаних порушень слугували підставою для складення податковим органом податкових повідомлень-рішень:

від 25.07.2011 № про зменшення позивачу від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за I квартал 2011 року в сумі 850541 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 грн.;

від 25.07.2011 № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 307064 грн., в т.ч.: 245651 грн. основного платежу та 61413 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

від 26.07.2011 № про зменшення позивачу від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за IV квартал 2010 року в сумі 3114027 грн.

Оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою точного визначення предмета доказування у даній справі судами не з'ясовано та не встановлено суті усіх зафіксованих в акті перевірки конкретних порушень, що стали підставою для визначення грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями.

І. З акту перевірки вбачається, що згідно з висновками податкового органу позивач допустив порушення вимог п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що призвело до заниження валового доходу в загальній сумі 1759337 грн., в т.ч.: в сумі 1589116 грн. за 2010 рік та в сумі 170221 грн. за І квартал 2011 рік. Вчинення вказаних порушень відповідач пов'язує з неправильним обчисленням позивачем сум здійснених контрагентами попередніх оплат за господарськими операціями.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі якщо за цими порушеннями позивачу зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями, суди мають надати правову оцінку таким обставинам на підставі норм матеріального права.

ІІ. З акту перевірки вбачається, що згідно з висновками податкового органу позивач допустив порушення вимог п.п. 1.22.1 п. 1.22, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР, що призвело до заниження валового доходу в сумі 134394 грн. Вчинення вказаних порушень податковий орган пов'язує з неправильним визначенням позивачем сум процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишилась неповернутою на кінець звітного періоду.

Відповідно до абз. 1 п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді.

Абзац 6 п.п. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону № 334/94-ВР розуміє суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі якщо за цими порушеннями позивачу зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями, суди мають надати правову оцінку таким обставинам на підставі норм матеріального права.

ІІІ. З акту перевірки вбачається, що згідно з висновками податкового органу позивач допустив порушення п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, що полягали в неправомірному включенні до складу валових витрат витрат:

в загальній сумі 741345 грн. за операціями з придбання консультаційних послуг у ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, послуг у сфері бухгалтерського обліку та аудиту у ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12, інших комерційних та індивідуальних послуг у ФОП ОСОБА_13, полуг з технічного обслуговування і ремонту автомобілів, індивідуальних послуг у ФОП ОСОБА_14, послуг щодо механічних операцій, ремонту і технічного обслуговування машин та устаткування спеціального призначення, транспортного оброблення вантажів у ФОП ОСОБА_15, ФОП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_17, ФОП ОСОБА_18, ФОП ОСОБА_19, малярних та штукатурних робіт у ФОП ОСОБА_20, послуг щодо прибирання виробничих та транспортних засобів. Відсутність права у позивача на формування валових витрат за операціями з вказаними контрагентами податковий орган обґрунтовує тим, що акти виконаних робіт не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, оскільки не містять інформації щодо змісту та характеру виконаних робіт, використаних матеріалів та трудових ресурсів;

в сумі 349581 грн. за операціями з придбання товарів у ТОВ ВНФ «ДСВ». Відсутність права у позивача на формування валових витрат за операціями з вказаним контрагентом податковий орган обґрунтовує відсутністю первинних документів, які б підтверджували фактичне транспортування (товарно-транспортні накладні, подорожні листи) та отримання товару (довіреність на отримання товару);

в сумі 154058 грн. за операціями з придбання у ТОВ «Магма» послуг дорозвідки запасів. Відсутність права у позивача на формування валових витрат за операціями з вказаним контрагентом податковий орган обґрунтовує тим, що акти виконаних робіт не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 ХІV, оскільки не містять інформації про фактично понесені витрати. Також наголошує на тому, що надані ТОВ «Магма» послуги не призвели до приросту активів позивача.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на прибуток валових витрат необхідно застосовувати положення ст. 5 Закону № 334/94 ВР, якими регламентувався порядок визначення валових витрат на час виникнення спірних правовідносин та якого платник податків (покупець) зобов'язаний був дотримуватися і за умови порушення якого, формування валових витрат може бути визнано неправомірним.

За умови реального здійснення платником податку господарських операцій з поставки товарно-матеріальних цінностей, що призвела до об'єктивної зміни складу активів такого платника (покупця), у межах господарської діяльності, за відсутністю з боку такого платника порушення вказаних вище вимог Законів при формуванні валових витрат, останній не може бути позбавлений такого права.

У податковому обліку понесені витрати на придбання товарів (робіт, послуг) мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, а податковий кредит обов'язково має бути підтверджено податковою накладною, виписаною платником податку на додану вартість.

Усі документи в їх сукупності, складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції, належать до первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Тому, суди повинні надавати належну оцінку усім таким доказам у їх сукупності.

Також доведенню у таких справах підлягають обставини щодо придбання платником податків товарів з метою використання у власній господарській діяльності, у зв'язку з чим необхідно встановлювати мету здійснення господарських операцій (призначення товару) тощо.

З метою дослідження фактичного придбання товарів (послуг) у межах господарської діяльності необхідно було аналізувати договірні умови їх поставки, належним чином досліджувати первинні бухгалтерські документи, складені під час здійснення господарських операцій, порядок поставки, зміст, обсяги товарів (послуг), мету придбання.

Враховуючи наведене, суди мали належним чином дослідити спірні господарській операції, реальність їх здійснення, чи придбавався позивачем товар (послуги) з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. При цьому судам необхідно надати оцінку усім первинним документам із зазначенням їх реквізитів, конкретизацією суті викладеної в них інформації.

ІV. З акту перевірки вбачається, що згідно з висновками податкового органу позивач допустив порушення п. 1.32 ст. 1, п. 5.2 ст. 5 Закону № 334/94 ВР, що полягало в неправомірному віднесенні до складу валових витрат витрат в сумі 1268574 грн., понесених у зв'язку з виготовленням товару (щебенева продукція, відсів та камінь бутовий). Податковий орган вважає, що витрати на виготовлення такого товару не пов'язані з господарською діяльністю позивача, оскільки в подальшому товар реалізовано за цінами нижчими, ніж його собівартість.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку вказаним обставинам, виходив з того, що Закон № 334/94 ВР не ставить в залежність право на включення платником до складу валових витрат витрат на виготовлення товарів від факту здійснення подальшої реалізації таких товарів за ціною, вищою за собівартість.

Суд апеляційної інстанції в спростування позиції податкового органу щодо вчинення позивачем порушень вказаних вимог Закону № 334/94 ВР посилався на те, що прибутковість діяльності платника слід оцінювати на підставі аналізу господарських операції за певний період.

Судами попередніх інстанцій не виокремлено суми нарахованого податковим органом податкового зобов'язання зобов'язання за цим епізодом.

V. З акту перевірки вбачається, що згідно з висновками податкового органу позивач допустив порушення п. 6.1 ст. 6 Закону № 334/94-ВР, що полягало в неправомірному перенесенні до складу від'ємного значення об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2010 рік в сумі 539884 грн.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі якщо за цими порушеннями позивачу зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями, суди мають надати правову оцінку таким обставинам на підставі норм матеріального права.

Суди не з'ясували, які саме порушення потягли складання оспорюваних податкових повідомлень-рішень. Якщо підставою для зменшення позивачу від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями стали усі наведені вище порушення, то суди не надали оцінки їм усім, обмежившись лише оцінкою деяких з них.

Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, з'ясувати суть зафіксованих в акті перевірки порушень, висновки про які слугували підставою для визначення позивачу грошових зобов'язань за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями, чітко їх викласти та надати правову оцінку встановленим обставинам на підставі норм законів, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29.05.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2012 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун