Справа № 2а-2061/10/1070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ К/9991/59267/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Карася О.В.,

секретар судового засідання Мартиненко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року

у справі № 2а-2061/10/1070

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Київської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Київської області (далі - відповідач) визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 16 жовтня 2009 року № /0 та /0, від 13 листопада 2009 року №/1 та № /1, від 04 лютого 2010 року №/2 та №/2, від 27 квітня 2010 року №/3 та /3.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року позов був задоволений частково. Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ в Обухівському районі Київської області № /0 від 16 жовтня 2009 року, № /1 від 13 листопада 2009 року, № /2 від 04 лютого 2010 року, № /3 від 27 квітня 2010 року в частині нарахування податкового зобов'язання на суму 36926,61 грн. Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ в Обухівському районі Київської області №/0 від 16 жовтня 2009 року, № /1 від 13 листопада 2009 року, №/2 від 04 лютого 2010 року, № /3 від 27 квітня 2010 року в частині нарахування податкового зобов'язання на суму 49235,25 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 24617,63 грн. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ в Обухівському районі Київської області була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 липня 2008 року по 30 червня 2009 року, за результатами якої складений акт № 2283/171/НОМЕР_1 від 09 жовтня 2009 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені: вимоги статі 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», які полягали у заниженні суми чистого доходу за період з 01 липня 2008 року по 30 червня 2009 року на 546102,10 грн., в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 81915,32 грн., у тому числі по періодах: з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року на суму 66185,86 грн., з 01 січня 2009 року по 30 червня 2009 року на суму 15729,46 грн.; вимоги підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», які полягали у невключенні до складу податкових зобов'язань травня 2009 року податку на додану вартість у сумі 61411,26 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань травня 2009 року на вказану суму; вимоги підпунктів 7.2.1, 7.2.3 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість у періоді, який перевірявся, на загальну суму 55874,80 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що: позивач неправомірно включив до складу валових витрат поточного звітного періоду вартість неоплачених товарів у загальній сумі 299924,74 грн., придбаних у ТОВ «Вісман», ПП «Бізнес-Віг», ТОВ «Південноукраїнський фінансово-промисловий холдинг», ПП «Тіра-2007», суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2; фінансово-господарські операції між позивачем та ПП «Тергет-Юніверс» є нікчемними, оскільки підприємство та його засновник не знаходяться за місцезнаходженням, з огляду на що позивач неправомірно включив до складу валових витрат вартість придбаного у ПП «Тергет-Юніверс» товару на загальну суму 246177,36 грн. (без податку на додану вартість), а податок на додану вартість, сплачений у складі цієї вартості, у сумі 58650,00 грн. - до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду; позивач неправомірно не включив до складу податкових зобов'язань травня 2009 року податок на додану вартість у загальній сумі 61411,26 грн. по господарських операціях з реалізації товару (склобою), який був придбаний у суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, оскільки позивач відмовився надати пояснення та документальні підтвердження взаєморозрахунків з вказаним контрагентом, з урахуванням того, що проведеною позаплановою виїзною перевіркою було встановлено відсутність залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 30 червня 2009 року; позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду податок на додану вартість у загальній сумі 5239,49 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Грін Ідеал», ВАТ «Білоцерківська друкарня» (перелік та реквізити яких наведені на 17 аркуші акту перевірки), оскільки позивачем не було надано до перевірки оригіналів таких податкових накладних; позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду податок на додану вартість у загальній сумі 1400,00 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Грін Ідеал» (перелік та реквізити яких наведені на 18 аркуші акту перевірки), оскільки ці податкові накладні не містять усіх обов'язкових реквізитів.

16 жовтня 2009 року ДПІ в Обухівському районі Київської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 81915,32 грн. - за основним платежем.

16 жовтня 2009 року ДПІ в Обухівському районі Київської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 175929,09 грн., у тому числі: 117286,06 грн. - за основним платежем, 58643,03 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, на наслідками якого його скарги буди залишені без задоволення, а податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 13 листопада 2009 року №/1 та № /1, від 04 лютого 2010 року №/2 та №/2, від 27 квітня 2010 року №/3 та /3 на аналогічні суми податкових зобов'язань.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правомірно сформував валові витрати та податковий кредиту у відповідних податкових періодах по господарських операціях з ПП «Тергет-Юніверс», оскільки реальність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що: доказів оплати у поточному звітному періоді вартості товарів у загальній сумі 299924,74 грн., придбаних у ТОВ «Вісман», ПП «Бізнес-Віг», ТОВ «Південноукраїнський фінансово-промисловий холдинг», ПП «Тіра-2007», суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, позивачем надано не було; під час проведення перевірки, а також в процесі розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій позивачем не було надано документального підтвердження повернення склобою ПП «Ідента-Універсал», господарські операції з яким були виключені зі складу податкового кредиту за березень, квітень, травень та червень 2008 року, а також доказів наявності місць зберігання отриманих товарно-матеріальних цінностей (склобою) від суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 протягом періоду з 01 березня 2009 року по 30 червня 2009 року, з урахуванням того, що проведеною позаплановою виїзною перевіркою було встановлено відсутність залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 30 червня 2009 року; позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду податок на додану вартість у загальній сумі 5239,49 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Грін Ідеал», ВАТ «Білоцерківська друкарня» (перелік та реквізити яких наведені на 17 аркуші акту перевірки), оскільки позивачем не було надано до перевірки оригіналів таких податкових накладних; позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду податок на додану вартість у загальній сумі 1400,00 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Грін Ідеал» (перелік та реквізити яких наведені на 18 аркуші акту перевірки), оскільки ці податкові накладні не містять усіх обов'язкових реквізитів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, огляду на наступне.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на час виникнення спірних відносин регулювався розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян».

Згідно з частиною 2 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Відповідно до частини 3 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Отже, для цілей визначення оподатковуваного доходу фізичної особи від зайняття підприємницькою діяльністю законодавством передбачено, що до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Додатком № 7 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року № 12 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що оскільки фізична особа - платник податку не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обов'язку вести бухгалтерській облік, тому формує витрати за переліком статті 5 «Валові витрати» і відповідно до статті 8 «Амортизація» вказаного Закону з деякими особливостями. Положення статті 5 («Валові витрати») застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід. Відповідно до статті 8 («Амортизація») можливо додатково зменшити валовий дохід виключно на суми витрат, які підлягають амортизації і не перевищують розмір амортизаційних відрахувань, нарахованих шляхом застосування норм амортизації до балансової вартості груп основних фондів, лише у випадку ведення бухгалтерського обліку балансової вартості груп основних фондів відповідно з Порядком, який встановлюється Міністерством фінансів України. До податкової декларації за звітний податковий період, включаються тільки прямі валові витрати і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально.

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпункт 5.2.1 пункту 5.2 статті Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Абзацом 3 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів вказує, що для віднесення фізичною особою - підприємцем вартості придбаних товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат звітного періоду необхідне дотримання трьох умов: документальне підтвердження витрат, пов'язаність таких витрат із одержанням доходу, оплата вартості товарів (робіт, послуг) у звітному періоді.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів, які б підтверджували оплату позивачем одержаних товарів від ТОВ «Вісман», ПП «Бізнес-Віг», ТОВ «Південноукраїнський фінансово-промисловий холдинг», ПП «Тіра-2007», суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 на загальну суму 246177,36 грн. матеріали справи не містять, з огляду на що висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність формування позивачем валових витрат по вказаних операціях є обґрунтованими та, як наслідок, визначення позивачу податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 44988,71 грн. згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень є правомірним.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визначення позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 61411,26 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 30705,63 грн. згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень слугував висновок податкового органу про те, що за період, який перевірявся, позивачем були занижені показники у рядках 1-8.4 декларації з податку на додану вартість за травень 2009 року на суму 61411,26 грн., оскільки не включено до складу податкових зобов'язань податку на додану вартість у сумі 61411,26 грн. за відвантажений товар (склобій) на загальну суму 36847,56 грн. (в тому числі податок на додану вартість 61411,26 грн.) (перша подія), який був отриманий позивачем від суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій було встановлено, що у травні 2009 року позивачем були подані до ДПІ в Обухівському районі Київської області уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень, квітень, травень та червень 2008 року, згідно яких позивач виключив зі складу податкового кредиту за вказані податкові періоди податок на додану вартість за господарськими операціями з ПП «Ідента-Універсал» та включив до складу податкового кредиту за вказані податкові періоди податок на додану вартість за господарськими операціями з суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (постачальником). Коригування проведено на загальну суму - 368467,56 грн., в тому числі податок на додану вартість - 61411,26 грн.

У зв'язку з подачею позивачем вказаних вище уточнюючих розрахунків ДПІ в Обухівському районі Київської області звернулась до позивача з листом від 29 вересня 2009 року № 2061/10/171 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо взаєморозрахунків з суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (постачальником) за отриманий товар (склобій) та подальшу реалізацію закупленого склобою.

Враховуючи результати опрацювання відхилень, встановлених Системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, ДПІ в Обухівському районі Київської області направила запит №983/7/171 від 04 червня 2009 року до Ленінської МДПІ у м. Луганську щодо надання копії постанови Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2008 року у справі №2а-20053/08 про визнання недійсним запису про державну реєстрацію та припинення юридичної особи ПП «Ідента-Універсал».

Листом № 23673/29 від 13 липня 2009 року Ленінська МДПІ у м. Луганську направила засвідчену копію постанови Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2008 року у справі №2а-20053/08 про визнання недійсним запису про державну реєстрацію та припинення юридичної особи ПП «Ідента-Універсал» та копію акту про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість ПП «Ідента-Універсал».

Також, ДПІ в Обухівському районі Київської області було надіслано запит від 06 червня 2009 року №984/17-2-76 до Рокитнянської МДПІ щодо підтвердження взаємовідносин суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, який перебуває на податковому обліку у Рокитнянській МДПІ, з позивачем. Згідно отриманої відповіді від 23 червня 2009 року № 868/7/17-011 суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 згідно поданих в травні 2009 року уточнюючих розрахунків по податку на додану вартість було включено до складу податкових зобов'язань податок на додану вартість за податковими накладними, виданими фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, на загальну суму 368467,56 грн. (в тому числі податок на додану вартість - 61411,26 грн.).

Згідно листа від 02 жовтня 2009 року № 6 позивач відмовився надати податковому органу пояснення та документальні підтвердження взаєморозрахунків з суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 та подальшої реалізації склобою, отриманого від зазначеного контрагента, з підстав того, що документи надані в повному обсязі і є достовірними.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, під час проведення перевірки позивачем не було надано документів, які підтверджують оплату за отриманий склобій, та документів, які підтверджують подальшу реалізацію такого склобою.

Таким чином, станом на 01 липня 2008 року у позивача повинні обліковуватись залишки товарно-матеріальних цінностей (склобою) на загальну суму - 368467,56 грн. (в тому числі податок на додану вартість - 61411,26 грн.).

У зв'язку з викладеним, ДПІ в Обухівському районі Київської області надіслала позивачу лист від 23 вересня 2009 року №2991/10/171-37 з проханням надати інформацію щодо залишків товарно-матеріальних цінностей (склобою).

За інформацією, вказаною позивачем у листі-відповіді № 5 від 24 вересня 2009 року кредиторська заборгованість позивача перед суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 станом на 01 липня 2008 року була відсутня, станом на 30 червня 2009 року - заборгованість позивача складає 18889,20 грн. Згідно даних податкового обліку позивача зазначена заборгованість виникла за операціями, проведеними в період з 01 липня 2008 року по 30 сервня 2009 року. Також, у цьому листі позивач повідомив, що станом на 01 липня 2008 року та станом на 30 червня 2009 року залишків товарно-матеріальних цінностей він не мав.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення позапланової виїзної перевірки податковим органом було встановлено відсутність у позивача залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 30 червня 2009 року. В процесі адміністративного оскарження оспорюваних податкових повідомлень-рішень позивачем не було надано документального підтвердження: повернення склобою ПП «Ідента-Універсал», податок на додану вартість по господарських операціях з яким був виключений зі складу податкового кредиту березня, квітня, травня та червня 2008 року; наявності місць зберігання отриманих товарно-матеріальних цінностей (склоблою) від суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 за період з 01 березня 2009 року по 30 червня 2009 року.

Відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач у травні 2009 року занизив податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 61411,26 грн. у зв'язку з відвантаженням товару (склобою) на загальну суму 368467,56 грн., постачальником якого був суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2, у зв'язку з чим визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 61411,26 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 30705,63 грн. по вказаному епізоду є правомірним.

Також, як вбачається з матеріалів справи, підставою для визначення позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 5239,49 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2619,75 грн. згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень слугував висновок податкового органу про те, що під час проведення перевірки позивач не надав оригіналів податкових накладних, податок на додану вартість за якими був включений до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, а саме: у липні 2008 року податкову накладну, отриману від ТОВ «Грін Ідеал», від 29 квітня 2008 року № 290401 на суму 3600,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 600,00 грн.); у липні 2008 року податкову накладну, отриману від ТОВ «Грін Ідеал», від 24 липня 2008 року № 240702 на суму 1500,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 250,00 грн.); у серпні 2008 року податкову накладну, отриману від ТОВ «Грін Ідеал», від 24 липня 2008 року № 240702 на суму 1500,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 250,00 грн.); у серпні 2008 року податкову накладну, отриману від ВАТ «Білоцерківська друкарня», від 25 січня 2008 року №35 на суму 1770,03 грн. (в тому числі податок на додану вартість 295,01 грн.); у жовтні 2008 року податкову накладну, отриману від ВАТ «Білоцерківська друкарня», від 29 жовтня 2008 року № 1202 на суму 2314,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 385,67 грн.); у грудні 2008 року податкову накладну, отриману від ВАТ «Білоцерківська друкарня», від 10 грудня 2008 року № 1452 на суму 7308,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 1218,00 грн.); у січні 2009 року податкову накладну, отриману від ВАТ «Білоцерківська друкарня», від 10 грудня 2008 року №1452 на суму 1260,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 210,00 грн.); у лютому 2009 року податкову накладну, отриману від ВАТ «Білоцерківська друкарня», від 10 грудня 2008 року, №1452 на суму 2184,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 364,00 грн.); у лютому 2009 року податкову накладну, отриману від ВАТ «Білоцерківська друкарня», від 13 лютого 2009 року № 83 на суму 4800,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 800,00 грн.); у березні 2009 року податкову накладну, отриману від ВАТ «Білоцерківська друкарня», від 13 лютого 2009 року № 83 на суму 700,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 116,67 грн.); у травні 2009 року податкову накладну, отриману від ВАТ «Білоцерківська друкарня», від 22 травня 2009 року № 331 на суму 2700,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 450,00 грн.); у червні 2009 року податкову накладну, отриману від ВАТ «Білоцерківська друкарня», від 22 травня 2009 року № 31 на суму 1800,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість 300,00 грн.).

Відповідно до абзаців 1, 3 підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Абзацом 2 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів наявності оригіналів вказаних податкових накладних позивачем в процесі розгляду справи надане не було. Не додано таких доказів і до касаційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5239,49 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2619,75 грн. по вказаному епізоду є правомірним.

Також, як вбачається з матеріалів справи, підставою для визначення позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 1400,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 700,00 грн. згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень слугував висновок податкового органу про те, що позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду податок на додану вартість у розмірі 1400,00 грн. за податковими накладними, які не містять усіх необхідних реквізитів, а саме: за податковими накладними від 26.06.2008 р. №260602, від 26.08.2008 р. №260802, від 23.09.2008 р. №230908, отриманими від ТОВ «Грін Ідеал» у липні, серпні та вересні 2008 року відповідно, оскільки вказані податкові накладні не містять опису (номенклатури) товарів (робіт, послуг) та їх кількості (обсягу, об'єму).

Підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ж) ціну поставки без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відсутність цих реквізитів позбавляє покупця права на включення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість на підставі такої накладної у випадку, якщо це перешкоджає можливості ідентифікувати особу, яка видала податкову накладну, або ж встановити відомості про придбані товари (роботи, послуги).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, вказані вище податкові накладні, отримані позивачем від ТОВ «Грін Ідеал» у липні, серпні та вересні 2008 року, не містять опису (номенклатури) товарів (робіт, послуг) та їх кількості (обсягу, об'єму), тобто не дають можливості встановити відомості про придбані товари (роботи, послуги).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1400,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 700,00 грн. по вказаному епізоду є правомірним.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зазначеній частині.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на те, що касаційна скарга не містить посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині задоволених позовних вимог, а судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень згідно положень частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення судів попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ О.В. Карась