Справа № 815/1607/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/1607/16

Справа № 815/1607/16

УХВАЛА

05 квітня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали подання Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області до приватного підприємства «Агровинтрейд» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 04 квітня 2016 року о 11:28 годині надійшло подання Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області до приватного підприємства «Агровинтрейд» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника.

Ознайомившись зі поданням контролюючого органу, суд встановив, що воно не відповідає вимогам статей 106, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Контролюючим органом при зверненні до суду із поданням судовий збір у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір» не сплачено, проте до подання заявником надано клопотання, в якому ДПІ у Болградському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області просить постановити ухвалу про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору на певний строк.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що кошторисні призначення на 2016 рік виділені для забезпечення лише першочергових видатків установи. На теперішній час в зв’язку з обмеженнями кошторисними призначеннями та відсутністю коштів на рахунку не має можливості здійснити оплату судового збору за подання до суду подання. При цьому доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не надано.

Розглянувши вказане клопотання суд вважає за необхідне зазначити таке.

Законом України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивач, не є суб’єктом на якого розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору визначені ст. 5 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України , суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 88 КАС України є правом суду, доводи щодо майнового стану підлягають оцінці.

В обґрунтування свого клопотання ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області зазначає, що у ДПІ немає можливості сплатити судовий збір у зв’язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна подати докази на підтвердження обставин, що перешкоджають сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вирішуючи заявлене позивачем клопотання щодо звільнення або відстрочення від сплати судового збору, суд зазначає, що посилання заявника на обставини, що перешкоджають сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі, не підтверджуються жодними доказами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах «Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, суд критично ставиться до посилань позивача, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану.

Відтак, приймаючи до уваги ту обставину, що ДПІ не доведено належними доказами наявність необхідних підстав для звільнення чи відстрочення сплати судового збору, суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов без руху.

Відповідно до частини четвертої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини третьої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити подання без руху з наданням державній податковій інспекції часу для усунення недоліків позову.

Виявлені недоліки мають бути усунені шляхом надання до суду документу про сплату судового збору.

Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику подання та доданих до нього документів.

Повернення подання не є перешкодою для повторного звернення з ним до суду після усунення його недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Таким чином, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі за поданим поданням, керуючись ст. 183-3 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про звільнення чи відстрочення від сплати судового збору - відмовити.

Подання Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області до приватного підприємства «Агровинтрейд» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність у строк до 11:00 години 06 квітня 2016 року усунути недоліки та роз’яснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, подання буде повернуто заявнику.

Одночасно з надсиланням заявнику копії цієї ухвали факсограмним зв’язком, повідомити його про наявну у суду копію ухвали, та про можливість її отримання у суді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Стефанов