Справа № 804/13147/14
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Потолової Г.В.
при секретарі - Корсун М.О.
за участю: представник позивача - Шестерня Н.О.
представника відповідача - Курпай Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмамонтаж» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ТОВ «Техмамонтаж» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про:
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, посилаючись на законодавчі підстави своїх дій, діяльність в межах закону та наданих повноважень, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.
Перевірка проводилась з 01.08.2014р. по 04.08.2014р.
За результатами перевірки був складений Акт від 04.08.2014р. за №2259-66-15-00/32139706 (далі - Акт), яким встановлено порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.п.198.1, п.п.198.2, п.п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. в результаті чого ТОВ «Техмамонтаж» завищено суму податкового кредиту за січень 2014р. на суму ПДВ - 34'713грн.00коп., що призвело до заниження суми ПДВ до сплати за січень 2014р. на суму ПДВ - 34'713грн.00коп.
Не погоджуючись з висновками та рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з відповідним позовом.
31 липня 2014 року супровідним листом позивачем надано до податкового органу запитувану інформацію та копії необхідних документів.
Отже, на думку позивача, у податкового органу не було підстав для проведення позапланової перевірки ТОВ «Техмамонтаж», які передбачені п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, оскільки у встановлений законом строк (10 днів) підприємством на обов'язковий письмовий запити податкового органу було надано усі документи та пояснення, що були зазначені у запиті податкового органу.
Також, позивач зазначає, що відповідач у акті робить висновки на підставі акту контрагента від 31.03.2014р. №352/26-58-22-07-17/38022110 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Крістенс» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період 01.01.2014р. по 31.01.2014р. отриманого контролюючим органом від ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві. В вищезазначеному акті податковим органом вказано, що ТОВ «Техмамонтаж» отримано від ТОВ «Крістенс» паперові носії за формою первинних документів, в яких наведені відомості, що не відповідають фактичним (реальним) обставинам справи, оскільки вони складені на підставі недійсності господарських операцій та відповідно не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку витрат.
Так, позивач вказує, що відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а отже притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що були вчинені іншими особами, згідно з законом неможливе.
Крім того, щодо порушень ст.198 Податкового кодексу України на які посилається податковий орган в своєму акті, позивач пояснює, що підставами для формування податкового кредиту є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації, заяви зі скаргою на постачальника, поданої відповідно до пункту 201.10 статті 201 Кодексу, бухгалтерської довідки, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 Кодексу, або інших документів, передбачених пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Як вказує позивач, до перевірки TOB «Техмамонтаж» надавало податкові накладні, а також всі необхідні документи на підтвердження взаємовідносин з вищевказаними контрагентами, а також документи, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, надав заперечення та в обґрунтування своєї позиції зазначає, що ТОВ «Техмамонтаж» отримано від ТОВ «Крістенс» паперові носії за формою первинних документів, в яких наведені відомості, що не відповідають фактичним (реальним) обставинам справи, оскільки вони складені на підставі недійсних господарських операцій та відповідно не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку витрат.
Отже, формування ТОВ «Техмамонтаж» податкового кредиту ПДВ з рахунок зазначених податкових накладних: суперечить законодавств України, а також моральним засадам суспільства; правочин не вчинений за формою і порядком, встановленими законом; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та є спробою незаконного заволодіння майном держави за рахунок несплати ПДВ, що порушує публічний порядок.
Також відповідач зазначає, що при здійсненні господарської діяльності, основною діловою метою платника податків є отримання прибутку. Не можуть вважатися такими, що вчинені з діловою метою операції за наслідками яких платник податків бажає отримати виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської діяльності.
Як пояснює відповідач, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум ПДВ є факт придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в господарській діяльності. Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, відповідач вказує, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, в порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ТОВ «Техмамонтаж» завищено суму податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ за січень 2014р. на суму ПДВ 34'713грн.00коп.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України №2755-VІ від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями).
Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно зі п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та збрів, а також дотримання валютною та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи..., та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності..., а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі, за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до ст.83 Податкового кодексу України матеріалами, які є підставами для висновків під час проведення перевірки, можуть бути: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.
Відповідно до ст.14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі, податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету, як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі, сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з ст.14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.
Згідно із п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, послуг.
Отже, для цілей перевірки дотримання вимог податкового законодавства та можливого визначення грошових зобов'язань у разі неналежного дотримання платником податків цього законодавства, контролюючому органу у даному випадку первинно слід встановити зміст та реальність господарської операції.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарі в/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
З аналізу зазначеним норм ПК України вбачається, що позивач може віднести суму податку до податкового кредиту тільки лише, коли придбання товарів/послуг підтверджені податковими накладними, іншими первинними документами та оформлені згідно вимог податкового законодавства.
Так, з наданих позивачем до матеріалів справи первинних документів неможливо ідентифікувати отримання ТОВ «Техмамонтаж» товарів саме від ТОВ «Крістенс» (а.с.133-138).
Відповідно до п.3.5 Договорів (а.с.54,61) доставка товару здійснюється за адресою, вказаною в специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.
Зі змісту специфікацій (а.с.58-60, 64-65) вбачається адреса: м.Дніпропетровськ, склад покупця.
Зі змісту товаро-транспортних накладних (а.с.69-70, 74-75, 79-80, 84-85, 89-90, 94-95) вбачається, пункт навантаження (від ТОВ «Крістенс»): м.Дніпропетровськ, вул.Мукаша Салакунова,23; пункт розвантаження (від ТОВ «Техмамонтаж»): м.Дніпропетровськ, вул.Челябінська,1.
На підтвердження своєї адреси позивачем (ТОВ «Техмамонтаж») наданий Договір оренди нежитлових приміщень з актом прийняття-передачі та додатковою угодою (а.с.125-131).
Одночасно, суд звертає увагу, що адресою ТОВ «Крістенс», даних у Договорах купівлі-продажу (а.с.54-56, 61-63), є м.Київ. Викладене підтверджується й витягом з ЄДР (а.с.140-141).
Відтак, зв'язок ТОВ «Крістенс» з адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Мукаша Салакунова,23, не встановлений. В матеріалах справи відсутні, а позивачем не надані такі докази щодо адреси (оренда, право власності тощо).
Крім того, суд звертає увагу, що підставою перевірки позивача слугував Акт ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, за висновками якого у ТОВ «Крістенс» (контрагента позивача) анульоване свідоцтво платника ПДВ та встановлено неможливість проведення зустрічної звірки.
Позивачем не наведено та не надано доказів оскарження викладених в Акті щодо ТОВ «Крістенс» фактів та не спростовано їх. Не доведено дійсність свідоцтва платника ПДВ контрагента - ТОВ «Крістенс» - на момент правовідносин.
Положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачає не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України), і всупереч наведених положень КАС України.
Суд дійшов висновку, що позивачем не спростовані висновки відповідача.
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмамонтаж» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 10.10.2014р.

Суддя Г. В. Потолова