Справа № 2-а-889/10
Суддя: Ткаченко О. Д.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а- 889/10 Категорія 2.31.3

23 березня 2010 року

Біловодський районний суд Луганської області у складі: судді: Ткаченко О.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу ,за позовом гр. ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області про визнання, дій неправомірними та зобовязання відповідача зробити донарахування та стягнення на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету допомоги по догляду за дитиною у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за 2007 рік в сумі 2018 гривень з врахуванням індексації ,-

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява прийнята до провадження Біловодським районним судом 01.03.2010 року, в якій позивач гр. ОСОБА_1 вказала, що вона має на утриманні сина гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. За її заявою Управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації призначило допомогу по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, вона отримувала допомогу в сумі за липень 2007 року- 105,93 гривень, серпень - 108,18 гривень, вересень-жовтень по 109,62 гривні, листопад-112,50 гривень, грудень 115,65 гривень. До відпустки у звязку з вагітністю і пологами позивачка ніде не працювала. Ознайомившись з рішеннями Конституційного Суду України по справі № 6-рп/2007, вона прийшла до висновку, що вона не повністю отримала за 2007 рік -2018 гривень державної допомоги по догляду за дитиною .до досягнення нею трьох років, посилаючись на ч. 1 ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми ,ст. ст.1, 2, ч.З ст. 4 Закону України „Про прожитковий мінімум. На звернення до Управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації про виплату вказаних нею сум за 2007 рік 28.12.2009 року вона отримала відповідь, якою її звернення у повному обсязі не задоволено, тому , посилаючись на розміри прожиткового мінімуму на одну особу, в розрахунку на місяць, а саме -дітей віком до шести років, затверджених Законами про Державний бюджет на відповідний рік, просить суд позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявилася, в попередньому судовому засіданні подала в суд заяву про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

Начальник Біловодського УПСЗН Біловодської РДА гр. ОСОБА_3 надіслала відзив на позов, де просить суд прийняти постанову про відмову в задоволенні позову щодо позовних вимог, та свої доводи мотивувала неможливістю виплат з причин відсутності належного бюджетного фінансування і необхідністю виконання вимог ст. 51 Бюджетного Кодексу України, та на ст. 56 Закону України „ Про державний бюджет України на 2007 рік, яким були передбачені і виплачені повністю позивачу суми у 2007 році , виходячи з розміру отриманих на дитину позивача з врахуванням індексації для незастрахованих осіб у січні-лютому 2007 року - по 103,14 гривень, у березні - червні - по 104,49 гривні, липні - 101,16 гривень, серпні-108,18 гривень, вересні - жовтні - по 109,62 гривень, листопаді-112,50 гривень, грудні-115,65 гривень, також просить суд застосувати положення ч.2 ст. 92 КАС України щодо пропуску позивачем строку давності для звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з врахуванням отриманих сум за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно на догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку та яку доглядає позивачка, але без нарахування індексації на заявлену суму, з наступних підстав:

Законом України „Про державну допомогу сімям з дітьми від 21.11.1992 року № 2811-Х 11 встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі захисту населення.

Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення ст. 56 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік в частині зупинення на 2007 рік дії ч. 1 ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми, тобто відновлено дію закону в редакції, яка передбачає надання допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, який встановлений на 2007 рік: з 01.01.2007 року - 434 гривні, з 01.04.2007 року-463 гривні, з 01.10.2007 року-470 гривень.

Відсутність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат не можуть бути причиною у відмові в позові із огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства незалежно від наявності коштів Державного Бюджету України.

Таким чином, суд вважає, що з 9 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення Конституційного суду України, по 31.12.2007 року включно відповідач має виплатити на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року 2045,36 гривень, вийшовши за межі позовних вимог в інтересах позивача, сума якою обрахована з арифметичною помилкою, але без врахування запропонованого неї врахування індексації за змістом позовних вимог, виходячи з того, що сума за липень 2007 року обрахована з похибкою у повному розмірі, тоді як включенню в отриману суму підлягає сума з 09.07.2007 року (за мінусом суми у розмірі 27,34 гривні-105,93:31*23)78,59 гривень, а не 105,93 гривні (78,59+108,18+109,62+109,62+112,50+115,65=634,16), тобто вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з врахуванням похибки, з врахуванням вже отриманих сум з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 634,16 гривні (2679,52-634,16)-2045,36 гривень (343,52++463+463+470+470+470=2679,52), але не можуть бути задоволеними в частині врахування індексації.

Відповідач наполягає на відмові в позові з підстав пропуску строку для звернення до суду, яка була зайнята доглядом за малолітньою дитиною. Суд може поновити позовну давність при винесені рішення на користь позивача, оскільки сам орган державної влади, яким законом надано виконання Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми всупереч рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп(справа про виконання рішень Конституційного Суду) ухилився від виконання рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 60рп(справа про соціальні гарантії громадян), продовжує порушувати права позивача по цей час. тобто в період і після досягнення її дитиною трирічного віку, а законодавець в свою чергу при прийнятті Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин, зупинивши дію окремих положень законів, вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі з них не чинними, а також при затвердженні наступних бюджетів і по теперішній час не передбачив компенсацію цих коштів як боргів держави для їх виплат відповідачем -УПСЗН Біловодської районної державної адміністрації для виплати їх громадянам, які потребують соціального забезпечення. За таких обставин суд вважає порушення прав позивача продовжуваними з боку органу державної влади з часу прийняття рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року по цей час .

Конституційно закріпивши статус соціальної держави, держава зобовязалася проводити діяльність, направлену на забезпечення певного рівня добробуту своїх громадян, підтримку соціально незахшцених верств населення і встановлення у суспільстві соціальної справедливості, прийнявши додатково також Закон України від 05.10.2000 року № 2017-111«Про державні соціальні стандарти і соціальні гарантії», відповідно до ст. ст. 17,19, 20 та 26 якого державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

В свою чергу, суд не може нарахувати чи- врахувати позивачу індексацію до заявленої в позові суми 2018 гривні, виходячи з того, що за п.З Постанови Кабінету Міністрів України від 1 липня 2003 року № 1078 ( в редакції Постанови КМУ № 170 від 12.03.2008 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку індексації не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України .

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов гр. ОСОБА_1 задовольнити частково .

Поновити позивачу строк звернення до суду, визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати їй допомоги на утримання малолітнього гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Біловодської державної адміністрації Луганської області здійснити виплату позивачу гр. ОСОБА_1 на утримання гр. ОСОБА_2 за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно 2045,36гривень, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років на 2007 рік, але з урахуванням вже здійснених виплат .

В задоволенні позову в частині врахування індексації до заявленої у позові суми 2018 гривні відмовити за його безпідставністю .

Стягнути з Державного бюджету України на користь гр. ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 51 грн. 70 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя: О.Д.Ткаченко.