Справа № 815/3651/15
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3651/15

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

при секретарі - Богдановій С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Одеського міського управління юстиції на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Каменської Олени Андріївни, Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2, за участю третіх осіб: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_4 про скасування реєстрації декларацій про початок будівельних робіт, про готовність об'єкта до експлуатації, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Каменської Олени Андріївни, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2, в якому просив: скасувати реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 05 березня 2015 року за № ОД437 та про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 25 березня 2015 року за № ОД437; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Каменської Олени Андріївни Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області від 07 квітня 2015 року № 20548279 на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 за власний рахунок привести до первісного стану самовільно реконструйований об'єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до технічного паспорту від 22 вересня 2006 року, виготовленого КП МБТІ та РОН на спірний об'єкт нерухомості (витяг про реєстрацію права власності за ОСОБА_2, серії ССВ № 757795 від 04 грудня 2006 року).

Ухвалами суду першої інстанції, які були занесені до журналу судового засідання до участі у справі залучено третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент комунальної власності Одеської міської ради, замінено Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції на належного відповідача по справі - Одеське міське управління юстиції, залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прокуратурою області під час вивчення стану дотримання вимог містобудівного законодавства на території м. Одеси, зокрема відповідностей зазначених у дозвільних документах на проведення будівельних робіт, проектній документації фактично збудованих об'єктів проектним та дозвільним документам, а також законності державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, установлено, що ОСОБА_2 внесено завідомо недостовірні дані у декларацію про початок виконання будівельних робіт від 05 березня 2015 року № ОД 40 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 25 березня 2015 року № ОД37, на підставі яких в подальшому було прийнято рішення про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на зазначений об'єкт.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року адміністративний позов задоволений.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, Одеського міського управління юстиції ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг ОСОБА_2, Одеського міського управління юстиції перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

04 грудня 2006 року за позивачем зареєстроване право власності на оскаржуваний об'єкт нерухомості на підставі договору купівлі продажу № 7484 від 29 листопада 2006 року, в якому зазначено що загальна площа приміщення складає 52,0 кв. м. /а.с. 44-46 том 2/, що підтверджується також Технічним паспортом від 22 вересня 2006 року, виготовленим КП «ОМБТІ та РОН». /а.с. 18-22 том 1/

05 березня 2015 року ОСОБА_2 до Департаменту ДАБІ в Одеській області подано декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень кафе без зміни зовнішніх геометричних розмірів та цільового призначення за адресою: АДРЕСА_1, яку Департаментом ДАБІ в Одеській області зареєстровано за № ОД 40. /а.с. 28-3 том 1/

25 березня 2015 року ОСОБА_2 до Департаменту ДАБІ в Одеській області подано декларацію про готовність вказаного об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована Департаментом ДАБІ в Одеській області за №ОД 37. /а.с. 31-35 том 1/

Як вбачається з вищевказаної декларації про початок виконання будівельних робіт, ОСОБА_2 зазначено, що для проведення робіт з реконструкції, задекларованих у вказаному документі, наявність права власності чи користування земельною ділянкою не потребується, оскільки в результаті проведення таких робіт з реконструкції не змінюються геометричні розміри.

Аналогічні дані внесені ОСОБА_2 до п. 11-1 декларації про готовність до експлуатації з посиланням на приписи ч.4 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому, судом встановлено, що у декларації про початок виконання будівельних робіт, ОСОБА_2 вказано, що площа збудованого об'єкта становитиме 505 кв.м., а в пункті 12 декларації про готовність об'єкта до експлуатації зазначено, що загальна площа збудованого об'єкта становить 494,5 кв.м. /а.с. 28-35 том 1/

Крім того, відповідно до Технічного паспорту від 17 березня 2015 року, виготовленого ПП «Проект», загальна площа збудованого об'єкта становить 494,5 кв.м., а площа першого поверху 330,3 кв.м. /а.с. 38-41 том 1/

Також судом встановлено, що на підставі вищевказаної декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 25 березня 2015 року № ОД37 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення - кафе, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копіями матеріалів реєстраційної справи № 12.7-43 (а.с. 34-127 том 2).

Зокрема, вказана реєстрація проведена на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Каменської O.A. від 07 квітня 2015 року № 20548279. /а.с. 69 том 2/

На підставі зазначеного рішення, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно від 07 квітня 2015 року №36004308. /а.с. 70 том 2/

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з внесенням ОСОБА_2 завідомо недостовірних даних у декларацію про початок виконання будівельних робіт від 05 березня 2015 року № ОД 40 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 25 березня 2015 року № ОД37, на підставі яких в подальшому було прийнято рішення про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на зазначений об'єкт, останні підлягають скасуванню, а самовільно реконструйований об'єкт нерухомості підлягає приведенню до первинного стану ОСОБА_2

В апеляційної скарзі ОСОБА_2 вказується, що спір у даній справі не є публічно-правовим, оскільки предметом спору у даному випадку є захист права власності на земельну ділянку у зв'язку з його порушенням. Крім того апелянт зазначає,що ОСОБА_2 не може бути відповідачем у даній справі та вказує,що державний реєстратор не мав підстав для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації права власності, оскільки ОСОБА_2 було подано всі необхідні документи для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна.

В апеляційній скарзі Одеського міського управління юстиції, вказується, що до повноважень органу державної реєстрації прав державного реєстратора не входить перевірка на достовірність даних зазначених в поданих заявником документах. Апелянт також зазначає, що рішення державного реєстратора Каменської О.А. про державну реєстрацію спірного об'єкту було законним і обґрунтованим, оскільки у наданих ОСОБА_2 деклараціях зазначалось,що наявність права власності чи користування земельною ділянкою не потребується, тому як в результаті проведення робіт з реконструкції об'єкту не змінюються геометричні розміру фундаменту.

Колегія суддів не приймає до уваги ці доводи апелянтів, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.4 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», реставрацію або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкцію або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а так само нове будівництво відповідно до містобудівної документації об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури на замовлення органів державної влади та органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі продажу № 7484 від 29 листопада 2006 року ОСОБА_2 зареєстроване право власності на оскаржуваний об'єкт нерухомості загальна площа якого складає 52,0 кв. м. /а.с. 44-46 том 2/ Дана площа підтверджується також іТехнічним паспортом від 22 вересня 2006 року, виготовленим КП «ОМБТІ та РОН». /а.с. 18-22 том 1/

В свою чергу, у декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень-кафе, яку подавала ОСОБА_2 зазначено, що будівельні роботи відбудуться без зміни зовнішніх геометричних розмірів та цільового призначення, однак в цій же декларації зазначено, що площа збудованого об'єкта становитиме 505 кв.м., а в пункті 12 декларації про готовність об'єкта до експлуатації зазначено, що загальна площа збудованого об'єкта становить 494,5 кв.м. /а.с. 28-35 том 1/ З Технічного паспорту від 17 березня 2015 року, виготовленого ПП «Проект», вбачається, що загальна площа збудованого об'єкта становить 494,5 кв.м., а площа першого поверху 330,3 кв.м. /а.с. 38-41 том 1/

Згідно інформації управління Держземагенства у м. Одесі (лист від 12 травня 2015 року №10-1505-0.15-3534/2-15), Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (лист від 12 травня 2015 року 01-19/1614-09-02) право власності чи користування на земельну ділянку в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Все вищевикладене, на думку колегії суддів, дає підставу вважати ,що при реконструкції спірного об'єкту відбулась зміна геометричних розмірів та фундаментів спірного реконструйованого об'єкту нерухомості та, відповідно, замовником - ОСОБА_2 було внесено завідомо недостовірні данні у декларацію про початок виконання будівельних робіт від 05 березня 2015 року № ОД 40 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 25 березня 2015 року № ОД 37, у зв'язку з чим останні підлягають скасуванню, що було вірно зазначено судом першої інстанції.

З матеріалів справи також вбачається, що на підставі вищевказаної декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 25 березня 2015 року № ОД37 за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення - кафе, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копіями матеріалів реєстраційної справи № 12.7-43 /а.с. 34-127 том 2/

Вказану реєстрацію проведено на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Каменської O.A. від 07 квітня 2015 року № 20548279. /а.с. 69 том 2/

На підставі вищевказаного рішення, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно від 07 квітня 2015 року №36004308. /а.с. 70 том 2/

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, визначено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року.

Згідно із п. 49 зазначеного Прядку, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

У відповідності до частини 1 статті 22 наведеного Закону, у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч. 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкта необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 5 частини 1 статті 19 вказаного Закону також визначено, що однією з підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень є рішення судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/6, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пунктів 2.3 цього розділу.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, в порушення приписів п. 74 Порядку, ОСОБА_2 до реєстраційної служби не було надано копію правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Поряд з цим, як вже зазначалось вище, згідно інформації управління Держземагенства у м. Одесі (лист від 12.05.2015 року №10-1505-0.15-3534/2-15), Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (лист від 12.05.2015 року 01-19/1614-09-02) право власності чи користування на земельну ділянку в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Таким чином встановлено, що збудований ОСОБА_2 об'єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці, яка їй у власність чи користування не передавалась.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Каменської O.A. від 07 квітня 2015 року № 20548279 /а.с. 69 том 2/ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 було проведено за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку та на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, в яку внесені завідомо недостовірні дані.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

В частині 7 вказаної статті зазначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим, або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати втрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 самовільно реконструйовано та введено в експлуатацію об'єкт нерухомого майна, тобто право власності на вказане нежитлове приміщення набуто всупереч вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що самовільно збудований спірний об'єкт підлягає приведенню до первісного стану у відповідність до технічного паспорту від 22 вересня 2006 року, оскільки будівництво нежитлового приміщення за вказаною вище адресою здійснено за дозвільною документацію, в яку замовником внесені завідомо недостовірні дані та реєстрація якої підлягає скасуванню.

15 березня 2016 року до Одеського апеляційного адміністративного суду надана заява про долучення додатків (матеріалів) до справи, однак надані документи не спростовують висновки суду першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції,що при реконструкції спірного об'єкту відбулась зміна геометричних розмірів та фундаментів спірного реконструйованого об'єкту нерухомості.

Доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм КАС України щодо юрисдикції адміністративного суду, оскільки предметом спору є захист права власності земельної ділянки, колегія суддів вважає необґрунтованими, у зв'язку з тим що такі доводи ґрунтуються на помилковому застосуванню апелянтом норм процесуального і матеріального права.

Інші доводи апелянтів колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вважає їх такими, які не ґрунтуються на Законі та не спростовують висновків суду про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Одеського міського управління юстиції залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі (після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв