Справа № 826/24002/15
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
30 березня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кобаля М.І.,
суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.
при секретарі: Хмарській К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Відповідач) в якому просив зобов`язати голову Київської міської ради негайно надати житлове приміщення для проживання, або виплатити належну грошову компенсацію.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2016 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши позивача, що прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 полковник у відставці в період з 1970 року по 1992 рік проходив військову службу на посадах офіцерського складу Збройних Сил України.
Наказом Генерального штабу від 24.12.1991 № 49 апелянт звільнений з військової служби у зв`язку зі скороченням армії і направлений на військовий облік до Дрогобицького військомату на постійне місце проживання.
Під час проходження служби в Ічнянському військоматі Чернігівської області з 26.07.1985 до звільнення та на час подання позовної заяви позивач не був забезпечений житлом.
Протиправна бездіяльності відповідача щодо не забезпечення житлом позивача змусила останнього звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даний час позивач перебуває на квартирному обліку та його черга на отримання житла за датою прийняття на облік ще не надійшла, тобто є інші громадяни, які зараховані на квартирний облік раніше за позивача та які мають право на вирішення питання щодо поліпшення житлових умов та позачергове отримання житлової площі раніше від позивача.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 полковник у відставці, ветеран війни, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, в період з 1970 року по 1992 рік проходив військову службу на посадах офіцерського складу Збройних Сил України.
Після звільнення з військової служби апелянт був направлений на військовий облік до Дрогобицького військомату на постійне місце проживання.
Під час проходження служби в Ічнянському військоматі Чернігівської області з 26.07.1985 до звільнення та на час подання позовної заяви позивач не був забезпечений житлом, що підтверджується копією довідки від 30.05.2013 №2060 (а.с.9).
На квартирному обліку ОСОБА_1 перебуває в Голосіївській районній в місті Києві державній адміністрації з 19.09.2013 та відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зарахований до пільгового списку позачергового забезпечення житлом по категорії «інваліди війни, інтернаціоналісти».
Станом на 23.11.2015 за інформацією бази даних «Квартоблік» позивач разом з родиною перебуває на обліку в черзі за номером:
- в загальній черзі по місту Києву - 69 039, в районі - 5 295;
- в списку поза черговиків по місту Києву 5 920, в районі - 443;
- за категорією обліку «інваліди війни, інтернаціоналісти» по місту Києву - 78, в районі - 9.
Між тим, як встановлено судом першої інстанції, підтверджується доводами представника відповідача та не заперечується ОСОБА_1 , останній не перебуває на квартирному обліку за місцем проживання в позачерговому списку за категорією «потерпілі в зв`язку з аварією на ЧАЕС (1 категорія) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідно до норм чинного законодавства ОСОБА_1 не може бути забезпечений житлом за вищезазначеною категорією.
Натомість, на даний час ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку по категорії «інваліди війни, інтернаціоналісти», проте черга останнього на отримання житла за датою прийняття на облік ще не надійшла. Тобто є інші громадяни, які зараховані на квартирний облік раніше за позивача та які мають право на вирішення питання щодо поліпшення житлових умов та позачергове отримання житлової площі раніше від позивача.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Відповідно до абзацу 4 ч.1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Згідно із статтею 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.
Відповідно до п. 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
Порядок забезпечення житловим приміщенням громадян, які потребують поліпшення житлових умов регулюються Житловим кодексом Української РСР, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470 (далі по тексту Правила).
Згідно із статтями 34 та 43 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Відповідно до статті 45 Житлового кодексу Української РСР та пункту 44 Правил передбачено перелік категорій, які мають право на першочергове та позачергове отримання житла.
У відповідності до положень статті 15 Житлового кодексу Української РСР, додатку 4 «Перелік повноважень у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку» до розпорядження Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» до повноважень районних в місті Києві державних адміністрацій належать повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; надання відповідно до законодавства житла, отриманого в порядку розподілу від Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації; видача ордерів на заселення жилої площі.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що прийняття рішення про надання житла громадянам та видача ордерів на заселення жилої площі не відноситься до повноважень виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації), такі повноваження делеговані районним в місті Києві державним адміністраціям.
Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову
В даному випадку, Виконавчим органом Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації), як суб`єктом владних повноважень, надано суду апеляційної інстанції належні та допустимі доказів правомірності та обґрунтування своїх дій.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2016 року без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.