Справа № 808/231/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року о 16 год. 25 хв.Справа № 808/231/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача - Хамзіна Т.Р.,

відповідача - Прокоф'єва С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК Г.Т.»

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК Г.Т.» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльність та скасування рішення про коригування митної вартості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості імпортованого товару, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не було надано усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та компанією Shanghai Yedeng International Trade Co, LTD, укладено контракт №YDLL150703 від 03.07.2015 (далі-контракт).

19 жовтня 2015 року позивачем заявлено до митного оформлення товар, поставлений на виконання умов контракту №YDLL150703 від 03.07.2015, а саме: «Прокат плоский з вуглецевої сталі, електролітично оцинкований без подальшого оброблення, шириною від 12,5 до 13,5 см, марка сталі Q235».

Для здійснення митного оформлення товару 19.10.2015 позивачем засобами електронного зв'язку до митного посту «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД-2 №/2015/018351, відповідно до якої заявлена митна за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності, а саме:

до митного оформлення надано платіжне доручення в іноземній валюті №15 від 14.07.2015 на суму 14125 доларів США, хоча ціна товару відповідно до інвойсу від 03.07.2015 №YDLL150703 складає 13400,67 доларів США;

у платіжному дорученні в іноземній валюті №15 від 14.07.2015 вказано, що оплата здійснюється відповідно до контракту від 03.07.2015 №YDLL150703, але в п.2 вказаного контракту вказано, що ціни узгоджуються в Додатку №1 від 03.07.2015;

в Додатку №1 від 03.07.2015 до контракту від 03.07.2015 №YDLL150703 вказано, що відправка товару здійснюється протягом 15 днів після оплати, але відповідно до коносаменту №WTXG5080162 відправка здійснена 17.08.2015;

в коносаменті від 17.08.2015 №WTXG5080162 зазначено компанію «Worldwide Logistics», а довідку про транспортні витрати надано компанією ТОВ «Формат Груп».

У зв'язку із виявленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 19.10.2015 направлено декларанту відповіде електронне повідомлення, із зазначенням про необхідність надання наступних додаткових документів: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

26 жовтня 2015 року на виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: інформацію щодо марочника сталі і сплавів про аналогічні марки сталі; прайс-лист; калькуляцію; інформацію з інтернет сайту від 20.10.2015.

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 26.10.2015 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000355.

25 грудня 2015 року позивачем, під час дії гарантійних зобов'язань, позивачем до митного органу додатково подано: рахунок-проформу від 03.07.2015 на загальну суму 14125 доларів США з перекладом; банківську виписку від 15.10.2015 щодо повернення 724,33 доларів США; лист-пояснення від виробника з перекладом; договір транспортного експедирування від 22.12.2010; заявка на перевезення; висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-650 від 01.12.2015 щодо цінової експертизи.

Листом від 30.12.2015 №1557/11/08-70-66 Запорізька митниця повідомила позивача про неможливість визнання митної вартості заявленої декларантом та скасування прийнятого рішення про коригування митної вартості товару.

Крім того, 14.01.2016 позивач повторно звернувся до митного органу з заявою про визнання митної вартості заявленої декларантом та додатково подав договір транспортного експедирування від 22.12.2010.

Проте, листом №102/11/08-70-25-01 від 19.01.2016 митним органом вдруге було відмовлено позивачу у визнанні митної вартості заявленої декларантом.

Позивач, не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товару та відмовами у визнанні митної вартості заявленої декларантом після подання додаткових документів, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб'єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем на виконання запитів, отриманих від митного органу, надавались додаткові документи, а саме: рахунок-проформу від 03.07.2015 на загальну суму 14125 доларів США з перекладом; банківську виписку від 15.10.2015 щодо повернення 724,33 доларів США; лист-пояснення від виробника з перекладом; договір транспортного експедирування від 22.12.2010; заявка на перевезення; висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-650 від 01.12.2015 щодо цінової експертизи.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані на запит позивачем додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

Згідно вимог ч.4 ст.57 МКУ проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

З матеріалів справи судом встановлено, що серед виявлених розбіжностей митним органом було встановлено, що в Додатку №1 від 03.07.2015 до контракту від 03.07.2015 №YDLL150703 вказано, що відправка товару здійснюється протягом 15 днів після оплати, але відповідно до коносаменту №WTXG5080162 відправка здійснена 17.08.2015, разом з тим, суд зазначає, що вказана розбіжність не стосується числових показників заявленої митної вартості та жодним чино не може мати вплив на визначення її розміру, а лише може свідчити про обставини виконання сторонами досягнутих домовленостей.

Стосовно встановленої розбіжності «у платіжному дорученні в іноземній валюті №15 від 14.07.2015 вказано, що оплата здійснюється відповідно до контракту від 03.07.2015 №YDLL150703, але в п.2 вказаного контракту вказано, що ціни узгоджуються в Додатку №1 від 03.07.2015», суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що передоплата за поставлений товар здійснювалась позивачем платіжним дорученням в іноземній валюті №15 від 14.07.2015, при цьому вказане платіжне доручення містить найменування платника та отримувача коштів, містить відомості про призначення даного платежу, а саме передоплата за контрактом від 03.07.2015 №YDLL150703 (Prepayment contract YDLL150703 DD 03.07.2015 Steel Tappe).

Також, суд зазначає, що пунктом 1 контракту від 03.07.2015 №YDLL150703 передбачено, що загальна вартість контракту складає 14125,00 доларів США.

За таких обставин, суд зазначає, що відсутність в платіжному дорученні посилання на Додаток №1 від 03.07.2015 до контракту, жодним чином не перешкоджає митному органу перевірити заявлену декларантом митну вартість імпортованого товару, оскільки числові значення заявленої митної вартості в даному випадку не містять розбіжностей.

Щодо встановленої розбіжності «в коносаменті від 17.08.2015 №WTXG5080162 зазначено компанію «Worldwide Logistics», а довідку про транспортні витрати надано компанією ТОВ «Формат Груп», суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22 грудня 2010 року між позивачем та ТОВ «Формат Груп» укладено договір №2212/10-2 транспортного експедирування, відповідно до п.1.1 якого експедитор - ТОВ «Формат Груп» зобов'язується за плату та за рахунок клієнта - ТОВ «Крок Г.Т.» надати або організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу, в тому числі надання митно-брокерських послуг.

10 серпня 2015 року позивачем подано заявку №1 до договору транспортного експедирування №2212/10-2, на надання експедиторських послуг за контрактом від 03.07.2015 №YDLL150703.

За результатами надання ТОВ «Формат Груп» експедиторських послуг за контрактом від 03.07.2015 №YDLL150703, позивачу надана довідка №875/2 від 28.09.2015, яка подавалась до митного органу.

Той факт, що надання транспортних послуг здійснювалось саме ТОВ «Формат Груп» підтверджується і тим, що на коносаменті від 17.08.2015 №WTXG5080162 міститься печатка ТОВ «Формат Груп» (а.с.31).

Крім того, суд зазначає, що для митного органу визначальним є встановлення суми витрат понесених декларантом у зв'язку з імпортуванням товару, які входять до складової митної вартості, а не встановлення, якою саме компанією здійснювались такі перевезення.

Щодо встановленої розбіжності «до митного оформлення надано платіжне доручення в іноземній валюті №15 від 14.07.2015 на суму 14125 доларів США, хоча ціна товару відповідно до інвойсу від 03.07.2015 №YDLL150703 складає 13400,67 доларів США», суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до контракту від 03.07.2015 №YDLL150703 загальна вартість контракту складає 14125,00 доларів США, а відповідно до пункту 5 контракту оплата імпортованого товару здійснюється шляхом 100% передоплати загальної контрактної вартості товару.

Відповідно до додатку №1 до контракту, сторонами узгоджена кількість придбаваємого товару 25000 кг, загальна вартість - 14125,00 доларів США.

Для здійснення передоплати за імпортований товар компанією Shanghai Yedeng International Trade Co, LTD, засобами електронної пошти, на адресу позивача направлено проформу-інвойс, в якій зазначено вартість придбаваємого товару в розмірі 14125,00 грн.

На виконання умов контракту та у зв'язку з отриманням проформи-інвойс, позивачем платіжним дорученням №15 від 14.07.2015 здійснено 100% передоплату за придбаний товар.

Проте, як встановлено з пояснень представника позивача, після здійснення передоплати, компанією Shanghai Yedeng International Trade Co, LTD, відвантажено на адресу позивача товар в розмірі меншому ніж передбачено додатком №1 до контракту, а саме 23718 кг, при цьому вартість за одиницю придбаного товару не змінилась та становила 0,565 доларів США за кілограм товару, а загальна вартість склала 13400,67 доларів США.

Вищевказана обставина підтверджується наданими до матеріалів справи інвойсом, пакувальним листом, тощо.

У зв'язку з тим, що позивачем за платіжним дорученням №15 від 14.07.2015 здійснено 100% передоплату за придбаний товар в розмірі 14125,00 доларів США, компанією Shanghai Yedeng International Trade Co, LTD, було повернуто на рахунок позивача надмірно сплачені кошти в розмірі 724,33 доларів США, що підтверджується наданою до матеріалів справи випискою з банку (а.с.45).

Таким чином, суд дійшов висновку, що у зв'язку з розбіжностями у вартості пред'явленого до митного оформлення товару та сумі сплачених за такий товар коштів, у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви щодо вірного визначення заявленої митної вартості імпортованого товару, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що митним органом правомірно витребувано від позивача додаткові документи.

Крім того, що у зв'язку з тим, що до прийняття рішення про коригування митної вартості позивачем не усунуто дану розбіжність, а саме не було надано до митного органу рахунок-проформу від 03.07.2015 на загальну суму 14125 доларів США з перекладом та банківську виписку від 15.10.2015 щодо повернення 724,33 доларів США, суд дійшов висновку про правомірність прийняття митним органом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

Разом з тим, суд зазначає, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.8, 9 ст.55 Митного кодексу України).

25.12.2015 позивачем, під час дії гарантійних зобов'язань, надано додаткові пояснення та документи стосовно виявлених розбіжностей, зокрема, стосовно невідповідності суми сплаченої передоплати за імпортований товар, а саме: рахунок-проформу від 03.07.2015 на загальну суму 14125 доларів США з перекладом та банківську виписку від 15.10.2015 щодо повернення 724,33 доларів США , які на думку суду повністю усувають виявлену розбіжність на надають митному органу в повній мірі впевнитись у правомірності заявленої митної вартості імпортованого товару.

Разом з тим, митний орган за результатами розгляду додатково поданих документів дійшов необґрунтованого висновку про те, що подані документи не усувають виявлені розбіжності та безпідставно відмовив у визнанні митної вартості заявленої декларантом, у зв'язку з чим рішення про коригування митної вартості товару підлягає скасуванню в судовому порядку.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі, за умови належного підтвердження заявленої митної вартості, не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: «вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 2,06 доларів США за 1 кг товару (МД №209140000/2015/026912 від 21.08.2015).

Разом з тим, суд вважає недоцільним використання під час коригування митної вартості товару МД №209140000/2015/026912 від 21.08.2015, оскільки за вищевказаною митною декларацією оформлювався плоский прокат з заліза електролітично-оцинкований, марка сталі СТ3, а позивачем імпортувався товар - плоский прокат з заліза електролітично-оцинкований, марка сталі Q235, що може мати вплив на митну вартість товару.

Суд вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару позивачем до матеріалів справи, серед іншого, надано експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-650 від 01.12.2015, відповідно до якого: ринкова вартість товару стальна гальванізована стрічка, товщина 0,25 мм, ширина 321 мм (Steel tape, thickness: 0,25 mm, width: 321 mm), код УКТЗЕД , за період липень - литстопад 2015 року, на складала: мінімальна ціна 420,00 доларів США/тону та максимальна 690,00 доларів США/тону. Позивачем імпортувався вищевказаний товар за ціною 565 доларів США за тону, що відповідає рівню цін на світовому ринку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем у визначеному Митним кодексом України порядку до закінчення строку дії гарантійних зобов'язань підтверджено заявлену ціну товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невизнання заявленої декларантом митної вартості, не скасування рішення про коригування заявленої митної вартості та неповернення фінансової гарантії після надання позивачем додаткових документів 25.12.2015 та 14.01.2016, суд зазначає, що в даному випадку відсутня протиправна бездіяльність митного органу, оскільки митним органом, в порядку передбаченому ч.9 ст.55 Митного кодексу України, надано відповідь на звернення позивача, в якому відповідач вказав на неможливість застосування першого методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, на переконання суду відповідачем були вчинені певні дії, а відтак твердження про наявність ознак протиправної бездіяльності є безпідставними, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК Г.Т.»

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК Г.Т.» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000355/1 від 26.10.2015.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати в розмірі 2866,69 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят шість гривень 69 коп.) присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК Г.Т.» за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко