Справа № 385/1322/15-а(2-а/385/3/16)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2016 рокусправа № 385/1322/15-а(2-а/385/3/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року по справі № 385/1322/15-а(2-а/385/3/16) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 29 вересня 2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області у зменшенні розміру його пенсії, встановленої на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року, та зобов'язати відповідача здійснювати виплату пенсії у розмірі, визначеному станом на 01 жовтня 2011 року зазначеним судовим рішенням, провести відповідні перерахунки за минулий час, починаючи з 01 квітня 2015 року, та утриматись від зменшення її розміру.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року позовну заяву повернуто заявнику у зв'язку із не зазначенням у ній номеру адміністративної справи, відомостей про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження, інформації про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання, інформації про хід виконавчого провадження, доказів надсилання заяви відповідачу, що є порушенням частини 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вказує на те, що ним був поданий адміністративний позов у відповідності до статей 104-106 Кодексу адміністративного судочинства України, проте судом помилково застосовані приписи статті 267 цього ж Кодексу, які визначають повноваження суду по здійсненню судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах. Зважаючи на те, що постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2010 року виконана, і виконавче провадження закрито ще у 2011 році, підстави для звернення до суду в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні. Натомість, апелянт наполягає на тому, що він звернувся із новим адміністративним позовом, вимагаючи від відповідача, щоб виплата його пенсії здійснювалась саме у розмірі, визначеному станом на 01.10.2011 року вказаним вище судовим рішенням.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, до суду не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її скасування.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 подав заяву в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, тому недотримання ним вимог частини 9 цієї статті є підставою для її повернення.

ОСОБА_1, у свою чергу, стверджує, що ним був поданий новий адміністративний позов, в якому він просить зобов'язати відповідача виплачувати йому з 01.04.2015 року пенсію у розмірі, визначеному постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2015 року, яка виконана ще у 2011 році.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; штраф за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою. При цьому, останній спосіб судового контролю передбачає подання до суду заяви, яка не є позовною, і розгляд такої заяви здійснюється в межах того самого провадження. Частина 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює вимоги до заяви, у тому числі, зазначення у ній номеру адміністративної справи, відомостей про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження, інформації про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання, інформації про хід виконавчого провадження, доказів надсилання заяви відповідачу. Недотримання цих вимог є підставою для повернення заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав до суду адміністративний позов, виклавши обставини щодо визначення йому постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2010 року пенсії у розмірі 5381,20 грн. станом на 31.10.2011 року. На думку позивача, відповідач протиправно припинив виплату пенсії у зазначеному розмірі, тому просив зобов'язати останнього з 01 квітня 2015 року виплачувати пенсію у розмірі, визначеному вказаним вище судовим рішенням, і не зменшувати його в подальшому.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 в адміністративному позові послався одночасно і на положення статей 104,105 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачені вимоги до форми і змісту адміністративного позову, і на статтю 267 цього ж Кодексу, якою визначена процедура здійснення судового контролю, суд першої інстанції мав скористатись правом, передбаченим статтею 108 Кодексу, залишити позовну заяву без руху та запропонувати ОСОБА_1 усунути недоліки шляхом подачі або позовної заяви, або заяви в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України. Такі дії суду першої інстанції, на думку колегії суддів, забезпечили би у повній мірі дотримання права особи на судовий захист, передбаченого статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, можливість надання службовцем апарату адміністративного суду допомоги в оформленні позовної заяви за проханням позивача передбачена частиною 3 цього ж Кодексу.

Повертаючи адміністративний позов ОСОБА_1, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, помилково застосувавши приписи статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 204 цього ж Кодексу є підставою для скасування оскарженої ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195-196, 199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року по справі № 385/1322/15-а(2-а/385/3/16) - скасувати.

Справу № 385/1322/15-а(2-а/385/3/16) направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і, відповідно до частини 2 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягає оскарженню, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко