Справа № 21-29а11
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2011 року м. Київ

Верховний Суд України у складі:

головуючогоГусака М.Б.,
суддів:Балюка М.І., Барбари В.П., Берднік І.С., Вус С.М., Глоса Л.Ф., Гошовської Т.В., Григор'євої Л.І., Гриціва М.І., Гуля В.С., Гуменюка В.І., Ємця А.А., Жайворонок Т.Є., Канигіної Г.В., Кліменко М.Р., Колесника П.І., Короткевича М.Є., Коротких О.А., Косарєва В.І., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Кузьменко О.Т., Лященко Н.П., Маринченка В.Л., Охрімчук Л.І., Панталієнка П.В., Патрюка М.В., Пивовара В.Ф., Пилипчука П.П., Потильчака О.І., Пошви Б.М., Редьки А.І., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л., Скотаря А.М., Терлецького О.О., Тітова Ю.Г., Шицького І.Б., Яреми А.Г., -

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради Донецької області (далі - Управління) про визнання протиправними дій та стягнення недоотриманої суми допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и в:

У вересні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Управління недоотримані суми на оздоровлення за 2003, 2004, 2005 та 2007 роки.

На обґрунтування позову послалася на те, що вона має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2-Б, перебуває на обліку в Управлінні та має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення з урахуванням положень статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІI „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІI).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2008 року, залишеною без змін ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2009 року та Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2010 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано Управління виплатити за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 недоплачену суму допомоги на оздоровлення за 2003 рік у розмірі 539 грн 30 коп., за 2004 рік - 599 грн 30 коп., за 2005 рік - 854 грн 30 коп., за 2007 рік - 1 305 грн, а всього - 3 297 грн 90 коп. В частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій Управління незаконними відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, визнав позов обґрунтованим та застосовував положення пункту 3 частини першої статті 268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якого позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

У заяві про перегляд наведених судових рішень зазначається, що касаційний суд у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради Донецької області про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення зазначив, що строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно-правовий спір встановлюються Кодексом адміністративного судочинства (далі - КАС), а не главою 19 ЦК України.

Заява Управління про перегляд оскаржуваної ухвали Вищого адміністративного суду України підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під словосполученням «іншими законами» не можуть розумітися положення глави 19 ЦК України, оскільки позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Виходячи зі змісту статті 99 КАС, інші закони - це закони, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових - відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Зважаючи на те, що позовна заява в адміністративній справі може містити цивільно-правову вимогу, позовна давність в адміністративних справах застосовується виключно до цивільно-правових вимог, які об'єднані в одне провадження з публічно-правовим спором.

Спір про нарахування суб'єктом владних повноважень та проведення встановлених статтею 48 Закону № 796-ХІI виплат є публічно-правовим, а не цивільно-правовою вимогою, заявленою в адміністративній справі. У зв'язку з цим до таких вимог правила позовної давності, встановлені главою 19 ЦК України, не застосовуються.

Відповідно до частини першої статті 100 КАС, чинної на час вирішення спору в суді першої інстанції, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що суб'єкт владних повноважень мав право вимагати застосувати наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, але він не мав права посилатися на положення статті 99 КАС як на підставу для обмеження виплат, встановлених статтею 48 Закону № 796-ХІI, оскільки стаття 99 КАС встановлює строки звернення до адміністративного суду і не регламентує порядок діяльності суб'єкта владних повноважень при нарахуванні та здійсненні виплат, встановлених статтею 48 Закону № 796-ХІI.

Зважаючи на те, що суб'єкт владних повноважень, здійснюючи свої владні управлінські функції, повинен діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності він може, посилаючись на норми права, які регламентують його діяльність, а не на діяльність суду.

Ураховуючи наведене, Вищий адміністративний суд України у справі, що розглядається, неправильно застосував норми матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 243 КАС Верховний Суд України задовольняє заяву у разі наявності однієї з підстав, передбачених частиною першою статті 237 цього Кодексу.

Керуючись статтями 242, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд України

п о с т а н о в и в:

Заяву управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради Донецької області задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2010 року скасувати, справу направити до суду касаційної інстанції на новий розгляд.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.Б. Гусак
Судді: М.І. Балюк О.В. Кривенда
В.П. Барбара В.В. Кривенко
І.С. Берднік О.Т. Кузьменко
С.М. Вус Н.П. Лященко
Л.Ф. Глос В.Л. Маринченко
Т.В. Гошовська Л.І. Охрімчук
Л.І. Григор'єва П.В. Панталієнко
М.І. Гриців М.В. Патрюк
В.С. Гуль В.Ф. Пивовар
В.І. Гуменюк П.П. Пилипчук
А.А. Ємець О.І. Потильчак
Т.Є. Жайворонок Б.М. Пошва
Г.В. Канигіна А.І. Редька
М.Р. Кліменко Я.М. Романюк
П.І. Колесник Ю.Л. Сенін
М.Є. Короткевич А.М. Скотарь
О.А. Коротких В.І. Косарєв І.Б. Шицький О.О. Терлецький Ю.Г. Тітов А.Г. Ярема

Правова позиція

Спір про нарахування суб'єктом владних повноважень та проведення встановлених статтею 48 Закону № 796-ХІI виплат є публічно-правовим, а не цивільно-правовою вимогою, заявленою в адміністративній справі. У зв'язку з цим до таких вимог правила позовної давності, встановлені главою 19 ЦК України, не застосовуються.