Справа № 826/20859/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні діїї,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним рішення відповідача від 25 серпня 2015 року № 19/4-35853-12, прийнятого за результатами розгляду скарги позивача від 10.08.2015 року, через невирішення по суті другої та четвертої вимог скарги позивача від 10.08.2015 року, а стосовно третьої вимоги скарги позивача від 10.08.2015 року - нерозгляд її об'єктивно та всебічно; зобов'язання відповідача повторно розглянути скаргу позивача від 10.08.2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначененим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Генеральної прокуратури України із запитом на інформацію.

На вказаний запит відповідачем підготовлено лист від 25.02.2015 року вих. № 23-277 вих-15.

Не погодившись з таким рішенням Генеральної прокуратури України, позивач 23.03.2015 року за захистом порушених прав, свобод та інтересів, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з вимогами до Генеральної прокуратури України про визнання листа від 25.02.2015 вих. № 23-277вих-15 таким, що не відповідає суті його заяви від 16.02.2015 року, є необґрунтованим та зобов'язання відповідача повторно розглянути запит на інформацію від 16.02.2015 року.

19 червня 2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалено постанову (справа № 826/5104/15), залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Разом з тим, 10 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся із скаргою до Генеральної прокуратури України, в якій просив повідомити інформацію, що стосувалася його запиту на інформацію від 16.02.2015 року.

Листом від 25.08.2015 року № 19/4-35853-12 Генеральною прокуратурою України надано відповідь на скаргу позивача від 10.08.2015 року.

Проте, вважаючи таку відповідь необґрунтованою та такою, що не містить вирішення по суті всіх вимог зазначених у скарзі від 10.08.2015 року, позивач за захистом свої права та охоронювані законом інтереси звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України та Законами України "Про звернення громадян".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною 3 та 4 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності, а скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Порядок розгляду звернень громадян визначений у розділі ІІ зазначеного Закону.

Статтею 16 Закону закріплено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

В частині 1 статті 2 Закону України «Про прокуратуру» закріплений перелік функцій, що покладені законодавцем на прокуратуру, до яких віднесено: підтримання державного обвинувачення в суді; представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України (ч.3 статті 2 Закону).

Статтею 12 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами. Прокурор проводить особистий прийом громадян. Прийняте прокурором рішення може бути оскаржено вищестоящому прокурору або до суду. Після прийняття рішення по скарзі Генеральним прокурором України провадження по таких скаргах в органах прокуратури припиняється.

На виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» наказом Генерального прокурора України від 27 грудня 2014 року №9гн затверджено Інструкцію про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України (надалі - Інструкція).

Пунктом 4.14 Інструкції встановлено, що за підсумками вирішення звернень може бути прийнято одне з таких рішень: задоволено - вжито заходів до повного або часткового поновлення прав і законних інтересів заявника. Не може вважатися задоволеним звернення, рішення по якому прийнято не за вимогами громадянина, а за результатами виявлених недоліків або порушень закону. Частково задоволене звернення - звернення, у якому міститься дві чи більше вимог і за результатами перевірки якого не всі з них визнані обгрунтованими; повторне задоволено - звернення щодо оскарження відповіді певної прокуратури, за яким приймалося рішення про відмову в задоволенні раніше поданого звернення. При цьому первинне рішення скасовується; відхилено - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнані необгрунтованими; роз'яснено - за зверненням, у якому не містилося прохань про задоволення будь-яких вимог або клопотань, надано роз'яснення з питань правового характеру.

Відповідно до п. 5.1. Інструкції, звернення громадян, службових та інших осіб вирішуються протягом 30 днів від дня надходження в прокуратуру, а ті, що не потребують додаткового вивчення і перевірки, - не пізніше 15 днів, якщо інший строк не встановлено законодавством.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях Генеральної прокуратури України порушень при направлені відповідді на скаргу позивача від 10.082015 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за наслідками оскарження прийнятого відповідачем рішення № 23-277 вих-15 від 25.02.2015 року, Окружним адміністративним судом м. Києва у справі № 826/5104/15 винесено постанову від 19.06.2015 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року.

У постанові від 19.06.2015 року суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та зазначив, що оскільки заява позивача була названа як "запит на інформацію", посадовими особами прокуратури він був розглянутий у порядку норм Закону України "Про доступ до публічної інформації", так як тільки цей законодавчий акт визначає таку форму звернення до державних органів як "запит на інформацію".

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, скарга позивача від 10.08.2015 року ґрунтується на правовідносинах, що склались між ним та Генеральною прокуратурою України саме щодо розгляду запиту на інформацію від 16.02.2015 року, де вже існує рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/5104/15.

Таким чином суд вважає, що Генеральна прокуратура України надала скаржнику відповідь по суті порушених питань у скарзі від 25.08.2015 року в межах повноважень та у спосіб і строк передбачений чинним законом.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.