Справа № 337/990/16-а
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 337/990/16-а
Провадження № 2-а/337/28/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Сидорова М.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2016 року позивачка звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача, який обґрунтовує тим, що вона працює на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплат пенсій №1 в Управлінні Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя (далі - УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя). З 12.01.2011р. перебувала на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримувала пенсію по інвалідності як інвалід ІІІ групи згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

01.04.2015 року УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя припинив виплату їй пенсії по інвалідності, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон №213), яким, зокрема, доповнено статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» частиною наступного змісту: «у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Разом з тим, відповідно до п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії.

В зв'язку з цим, позивач 12.03.2016р. звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з проханням поновити та виплатити їй недотриману пенсію по інвалідності за період з 01.06.2015р. по 31.12.2015р.

18.03.2016р. УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя листом за №75/Г-9 відмовлено у виплаті зазначених сум, мотивуючи тим, що у період перебування на державній службі вона з 01.04.2015р. не має права на жодний вид пенсії.

Вважає відмову відповідача такою, що не відповідає Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та просить суд визнати протиправними дії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо припинення виплати пенсії по інвалідності за період з 01.06.2015р. по 31.12.2015р., зобов'язати відповідача поновити та сплатити неотриманні суми пенсії по інвалідності як інваліду ІІІ групи за період з 01.06.2015р. по 31.12.2015р.

Ухвалою суду від 23.03.2016р. по даній справі відкрито скорочене провадження.

Відповідачем надано суду письмові заперечення де зазначено, що ОСОБА_1 з 12.01.2011 року перебувала на обліку та отримувала пенсію в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя по інвалідності як інвалід ІІІ групи, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

01 квітня 2015 року виплата пенсії була припинена, оскільки позивач працює на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплат пенсій №1 в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, а відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» № 213, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», не виплачуються.

Позивач не відноситься до вичерпного переліку осіб, щодо яких не застосовуються тимчасові обмеження щодо виплати пенсій, передбачених п.3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213.

Таким чином, позивач у зазначений нею період не мала права на жодний вид пенсії.

Вважають дії УПФУ правомірними і просять в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 12.01.2011 року перебувала на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримувала пенсію по інвалідності як інвалід ІІІ групи загального захворювання на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується довідками МСЕК серії АД №155713 від 12.01.2011 року, серії АД №175621 від 03.01.2012р.та протоколом про призначення пенсії №3231 від 12.03.2011 року, копії яких містяться в матеріалах справи .

У період з 01.04.2015р по 31.12.2015р. позивач працювала на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплат пенсій №1 в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, тобто на посаді державного службовця.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.04.2015р. позивачу було зупинено виплату пенсії по інвалідності як інваліду ІІІ групи.

На підставі довідки МСЕК серії АВ №0550466 від 20.01.2016р. та заяви позивачки від 25.01.2016р., її пенсія була перерахована у зв'язку з посиленням групи інвалідності з ІІІ групи на ІІ групу з 18.01.2016р. та виплата пенсії по інвалідності як інваліду ІІ групи виплачується з 18.01.2016р.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо непоновлення виплати їй пенсії як інваліду ІІІ групи з 01.06.2015р., позивач звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про поновлення її права на отримання з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. призначеної пенсії по інвалідності як інваліду ІІІ групи.

На звернення позивача УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя надало відповідь від 18.03.2016р. за №47/Г-9, в якій, з посиланням на Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», повідомив, що оскільки позивач у період з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. працювала на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №1 в УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя, вона не мала права на жодний вид пенсії протягом особистого періоду.

Вищенаведені обставини не є спірними.

Вирішуючи питання правомірності невиплати позивачу пенсії по інвалідності як інваліду ІІІ групи за період з 01.06.2015р. по 31.12.2015р., суд виходить з наступного.

Як встановлено абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач у зазначеній в позові період працювала на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №1 в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, тобто на посаді державного службовця, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу», то в період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року жодна з видів пенсій, зокрема, пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не був прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом у період з 0.06.2015р. по 31.12.2015р. не призначались.

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працювала позивач, не давала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» , у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії були відсутні.

В зв'язку з викладеним, дії відповідача щодо невиплати позивачеві пенсії за інвалідністю як інваліду ІІІ групи на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. є незаконними.

При цьому, суд також зважає на наступне.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частина 2 цієї статті передбачає, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається з адміністративного позову, нарахування та виплату призначеної позивачу ОСОБА_1 пенсії припинено з 01.04.2015 року, дій відповідача неправомірними є з 01.06.2015 року.

Оскільки пенсійні виплати є щомісячними, тому про порушення свого права (якщо позивач вважає його порушеним) позивач могла дізнатися, при черговому отриманні (неотриманні) пенсії кожного місяця.

З вказаним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду 22.03.2016р. пропустивши шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ст.99 КАС України, щодо позовних вимог за період з 01.06.2015р. по 21.09.2015р.

Позовна заява та додані до неї матеріали не містять підстав для визнання причин пропуску шестимісячного строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду, вимоги щодо визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання виплатити пенсію по інвалідності як інваліду ІІІ групи за період з 01.06.2015 року по 21.09.2015 року підлягають залишенню без розгляду.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача та про виплату недотриманої пенсії по інвалідності як інваліду ІІІ групи за період з 22 вересня 2015р. по 31 грудня 2015р. є такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з відсутністю у зазначений період підстав для її невиплати, передбачених ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Керуючись ст.ст. 8,22,55,95,64, 124,152 Конституції України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст. 2,7,71,94,99,159-163,183-2,244-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності як інваліду ІІІ групи за період з 22.09.2015р. по 31.12.2015р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя відновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності як інваліду ІІІ групи за період з 22.09.2015р. по 31.12.2015р.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжяпро визнання протиправними дій та зобов'язання виплатити пенсію по інвалідності як інваліду ІІІ групи за період з 01.06.2015 року по 21.09.2015 року залишити без розгляду.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами та іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: М.В. Сидорова