Справа № 2-а-808/10
Суддя: Ткаченко О. Д.
Дата ухвалення: 2010-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-808/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2010 року

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

Головуючого судді: Ткаченко О.Д.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду в Біловодському районі, третьої особи - головного управління Державного Казначейства в Луганській області про визнання дій незаконними та стягнення з відповідача недоплачену щомісячну соціальну допомогу як дитині війни з 01.01.2006 року по 01.01.2010 року та відновити пропущений строк для звернення до суду,-

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2010 року вищевказаний позивач звернулася з адміністративним позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області, в якому зазначила, що вона має правовий статус „дитини війни, відповідачем їй не доплачувалося підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком , просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, як дитині війни за період з 01.01.2006 року по 01.01.2010 року.

Позивач звернулася з клопотанням про проведення слухання справи без її участі, судом винесена ухвала про слухання справи в порядку письмового провадження.

Представник: відповідача гр. ОСОБА_2 також звернулася з клопотанням про проведення розгляду справи в порядку письмового провадження, відповідно наданих суду в попереднє судове засідання письмових заперечень представник УПФ в Біловодському районі не визнала позовні вимоги, посилаючись на пропуск річного строку для звернення до суду позивача без поважних причин та на прийняття після останніх рішення Конституційного суду України за 2007 та 2008 рік з питань виплати державної соціальної підтримки у вигляді надбавки дітям війни відповідної постанови Кабінету міністрів від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту населення, яка по іншому врегулювала питання нарахування соціальної допомоги дітям війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму, та яку позивачі отримали у повному обсязі ,також на відсутність передбачених законами про Державний бюджет на відповідний рік видатків у необхідному розмірі, а також на ухвалу Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року № 2-25/09 року, який констатував наявність законодавчої невизначеності з цього питання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більше як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії; суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд не вважає, що позивачем пропущений вищевказаний строк для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Також суд вважає, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове

державне пенсійне страхування, бо іншого нормативно - правого акта ,який би визначив Н розмір, немає.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачам 30% доплат» ж пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійній Фонд У країни, та який діє через свої місцеві органи, відповідач не вчинив жодної дії лив нарахування коштів та їх виплату дітям війни, за таких обставин суд вважає, що відповідач « виконав своїх повноважень без поважних причин. Тому посилання на застосування річного стргжч позовної давності для позивачів є безпідставним, та і за нормами ч. 2 ст. 100 КАС України, жой прийнятий пізніше, ніж вищевказаний спеціальний закон, він може бути поновленим судом.

Згідно зі ст. З Закону України „Про соціальний захист дітей війни чітко окреслено, ли державні соціальні гарантії дітям війни , встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені йа скасовані іншими нормативно - правовими актами.

До того ж, стаття 11 визначає, що посадові особи і громадяни, винні в порушен« законодавства про соціальний захист дітей війни, несуть відповідальність згідно з законом.

З прийняттям Конституції України 1996 року Україна була проголошена соціальні« державою, людина, її життя і здоровя , честь і гідність , недоторканність і безпека визвані найвищою цінністю ( ст. 1, ч. 1 ст. З Конституції), за ст. 48 Конституції закріплено праве я« достатній життєвий рівень, у 2005 році Україною ратифіковано Європейську соціальну хартію.

. Відповідно до ст.. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенств права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Окрім того, п.2 Постанови Плен/ нч Верховного Суду України „Про застосування Конституції України при здійсненні правосудді ' передбачає у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Системний аналіз цих законодавчих актів свідчить про те, що законами України саме ча субєкт владних повноважень покладено безпосередній обовязок їх виконувати, то громадяни не повинні доводити суду, що про порушення своїх прав вони дізналися у якийсь строк, бо саме ч 2 ст. 71 КАС України покладає обовязок саме на субєкта владних повноважень до вес-« правомірність, а значить і своєчасність свого рішення, дії чи бездіяльності.

В свою ж чергу, відповідач всупереч розяснень - листів Міністерства праці та соціальне:з захисту України за № 1323/0/039/98-07,№ 21423/02-20 від 27.12.2007 року, якими повідомив пээ проведення виплат підпорядкованими йому Управліннями Пенсійного Фонду підвищень пенсій дітям війни за матеріалами пенсійних справ без подання пенсіонером будь - яких додаткової, документів, продовжує не виконувати рішення Конституційного суду України від 14 грудня 20>І року № 15-рп(справа про виконання рішень Конституційного Суду), ухилився і від виконанні рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № бОрп (справа про соціальні гаранті громадян) та рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, відповідач продовжує порушувати права позивача по цей час, застосовуючи в своїй діяльності підзаконні акти - постанови Кабінету міністрів України, а не закон України .

Судом встановлено, що позивач за цією справою є дитина війни, що підтверджується пенсійним посвідченням за № 111411 та якій не було нараховано та виплачено підвищення встановленому законом розмірі з 09.07.2007 року по 01.01.2010 року. Суд вважає відмое** відповідача у перерахунку та виплаті підвищення до пенсії такою, що частково не відповіла-;! вимогам закону.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від листопада 2004 року № 2195-ІУ, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або ! щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від і у листопада 2004 року № 2195-ІУ, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії ао:^ щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість І пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання провести підвищення пенсії з 01.01.2006 року, то вона є необгрунтованою з наступних підстав.

Законом України «Про внесення змін до. Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік» були внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких пункт 17 статті 77, а саме «З метою приведення окремих норм законів / відповідність із цим Законом зупинити на 2006 рік дію абзацу сьомого ст. 5 та ст. 6 Закон> - України «Про соціальний захист дітей війни» було виключено, статтю 110 викладено у такій і редакції «Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 статті 5 Закону України Про

соціальний захист дітей війни* (2195-15), запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету».

У 2006 році Урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачений статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішення Конституційного суду № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року щодо неконституційності ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на Закон України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не поширюється, тому позов в частині перерахунку підвищення пенсії з

01.01.2006 року не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання провести підвищення пенсії з

01.01.2007 року по 09.07.2007 року, вона також не можуть бути задоволеними з причин відсутності відновлення дії вищевказаної норми закону. Саме рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України деякі положення Закону про Державний бюджет на 2007 рік, серед них положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року, що набрав чинності з 1 січня 2007 року (із змінами від 15 березня 2007 року), був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн., з 01 липня 2007 року - 410,06 грн., з 01 жовтня 2007 року - 415,11 грн.

Таким чином, суд вважає, що з 9 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття вищезазначеного рішення Конституційного суду України, по 31.12.2007 року, відповідач має підвищити позивачу розмір пенсії, як дитині війни, тому у цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року внесено зміни до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, зокрема, ст. 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалося, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України „Про соціальний захист дітей війни визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу складає: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Таким чином, суд вважає, що з 22 травня 2008 року, тобто з моменту прийняття рішення Конституційного суду України, відповідач має підвищити та виплатити позивачу розмір пенсії, як дитині війни, тому у цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання провести підвищення пенсії з

01.01.2008 року по 22.05.2008 року, то вона є необгрунтованою з наступних підстав:

Відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі

положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Врахувавши, що за п.8 постанови Кабінету Міністрів України за № 530 „ Деякі питання соціального захисту населення у 2008 році позивачі все таки отримували підвищення фактично

по 10% від прожиткового мінімуму пропорційно його збільшенню за підвищенням прожзсгкшмі мінімуму для непрацездатних осіб(з 22.05.08-48,1 гривні, з 01.07.08-48,2 гривні, з 01.10 гривні), тобто позивач не отримав 715,23 гривні за період з 22 травня по 31 грудня 20С4 *пв? тому відповідач повинен нарахувати та сплатити позивачу цю різницю між 30% прожнтхпшщ мінімуму та отриманими 10% прожиткового мінімуму саме за вищевказаний час- з 22 травні 2 ЇМ року по 31 грудня 2008 року .

Статтею 71 Закону «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Мікзгтиі надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідні м законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, а* вищевказаної статті не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазнане«* соціальних виплат залежить від розмірів прожиткового мінімуму, встановленого згідно із зазс:«« «Про соціальний захист дітей війни» , тобто від мінімальної пенсії за віком .

Відповідно до Закону України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про встановлемв прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» введені з 04 листопада 2009 року і тісті з дня опублікування в законодавчо визначених державних офіційних виданнях) нові розміщ прожиткового мінімуму, який для осіб, які втратили працездатність, законодавчо визначений і *і листопада 2009 року-573 гривні.

За 2007 рік не сплачено позивачу 710,91 гривні з 09.07.по 31.12.2007 року , за перлі і

22.05.2008року по 31.12.2008 року - 715,23 гривні.

Згідно із законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» та Закону України иц 20 жовтня 2009 року № 1646-У1 «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальнії заробітної плати»( який набрав чинності з 04.11.2009 року) прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: а саме з 1 січня -498 гривень(20%-99,60*10 місяців=996) по ІЗ!

листопада включно( за 3 дні - не отримано 20% прожиткового мінімуму з суми 498 гривень! -іійД 30днів= 16,60:100* 10= 1,66грн. в день) з них сплачено за 3 дні 49,80:30=1,66*3=4,98) не сплачені 1,66*3*2=9,96 гривень( з 4 листопада 2009 року-573( з 04.11.2009 року 573:30*3=57,30:5 57,30=515,70 (515,70: 27=19,10:100*30=5.73*27=154,71-44,82(49,80-4,98)=109,89 з 01 грудня гривні прожитковий мінімум, з якого сплачено 49,80 гривень ( або 20%- це 573:100*30= 171.^і-І 49,80=122,10). За цим розрахунком, позивачу за 2009 рік не доплачено відповідачем соціаль-а| допомога у розмірі 1237,95 гривень (996+9,96+109,89+122,10=1237,95), а з додатком за періоі *

09.07.2007року пол. 31.12.2007 року та 22.05.2008 року по 31.12.2009 року (1237,95+715,25-^ 710,91) всього 2664,09 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки *; разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, праї захист яких вони просять. Зважаючи на обставини справи, суд вважає за необхідне вийти за меаі( позовних вимог та визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та- невиплати позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону Україна «Про соціальний захист дітей війни», оскільки зазначена бездіяльність порушує права та інтереса вищевказаного позивача.

Порушення прав пенсіонера цієї категорії відбулося на підставі Закону про державний., бюджет на 2008 рік та підзаконного акту у вигляді Постанови Кабінету Міністрів України, які за- вищевикладеними підставами не мають права вносити зміни до закону щодо соціальнії підтримки та пільг дітям війни на підставі інших законів, та якими врегульоване питання як державна гарантія спеціальним законом України і право на постійне отримання якої за законом відносно дітей війни було обмеженим з вини держави. Тим більше, при прийнятті вищевказаних законів про Державний бюджет та постанови Кабінету Міністрів України порушена ст. 22 Конституції України, яка передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційно закріпивши статус соціальної держави, держава зобовязалася проводити діяльність, направлену на забезпечення певного рівня добробуту своїх громадян, підтримку соціально незахищених верств населення і встановлення у суспільстві соціальної справедливості і прийнявши додатково також Закон України від 05.10.2000 року № 2017-111 «Про держави: | соціальні стандарти і соціальні гарантії», відповідно до ст. ст. 17,19, 20 та 26 якого держави: і соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядуванні підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує бі: здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 100 ч. 2, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.2 Закону України № 1691-VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами , суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов гр. ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити позивачу строк звернення до суду, визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі Луганської області щодо невиплати підвищення до пенсії вищевказаному позивачу гр. ОСОБА_1 як дитині війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року , з

22.05.2008року по 31.12.2008,року та з 01.01.2009 року по 01.01.2010 включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу гр. ОСОБА_1 у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 01.01.2010 включно, з урахуванням здійснених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 1,70 гривень судових витрат у справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:

ОСОБА_3.