Справа № 825/311/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м.Чернігів Справа № 825/311/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Смуригіної К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

12.02.2016 до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-ФОП ОСОБА_1, позивач) до Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ДПІ у м. Чернігові, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Чернігові від 03.02.2016 №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у м. Чернігові проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ПІ-Транс» (), ТОВ «Колд-Транс» () , ТОВ «Сільвер логістік групп» (), ТОВ «Укримпортгрупп» (), ТОВ «Укрекспорттрейд» (), ТОВ «Будпродакшн» (), ТОВ «Векторіус» (), ТОВ «Укрпромторг» () за період з 01.01.2013 по 31.10.2015, за результатами якої складено акт № 11/17/НОМЕР_4 від 11.01.2016. На підставі зазначеного акту, 03.02.2016 відповідачем було прийнято повідомлення-рішення № про нарахування за основним платежем грошового зобов'язання 41134,00 грн. та 10283,50 грн. штрафних фінансових санкцій. Також зазначив, що до компетенції відповідача не відноситься оцінка доказів, зібраних у кримінальній справі, якщо вони не оцінені уповноваженим органом, у даному випадку вироком суду у кримінальній справі. Крім того, правові позиції Верховного Суду України та ЄСПЛ визначають, що платник податку не може нести відповідальність за не виконання або неналежне виконання свої обов'язків контрагентом. Позивач, не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням - рішенням, оскаржив його до суду, просив визнати його протиправним та скасувати.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечив проти заявлених позовних вимог (т.1, а.с.45-47). Так, на думку податкового органу, позивач занизив свої податкові зобов'язання з податку на додану вартість, чим порушив п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198 та п.200.1, 200,2 ст. 200 Податкового кодексу України. Вказані висновки посадові особи зробили на підставі досліджень первинних бухгалтерських документів. Ще однією підставою вважати господарські операції такими, що не мають реального змісту, слугувало досудове розслідування у кримінальному провадженні, в т.ч. і по ТОВ «Колд-Транс», ТОВ «Сільвер логістік групп», ТОВ «Укрекспорттрейд» (), ТОВ «Векторіус» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст. 212, ч.3 ст.205, ч.3,4,5 ст.191 КК України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця, видами діяльності якого вказано: 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 49.41 вантажний автомобільний транспорт, 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_3 від 11.03.2014 (а.с. 36, т. 1) та є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість № 86471611 від 11.03.2006 (а.с.37, т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками ДПІ у м. Чернігові відповідно до наказу начальника Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області від 24.12.2015 № 2660 та ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова Подалюка О.Ф. у справі № 751/11240/15-к від 30.11.2015, Крупком Олександром Анатолійовичем -начальником відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Чернігові, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.10.2015 по взаємовідносинам з ТОВ «ПІ-Транс» (), ТОВ «Колд-Транс» (), ТОВ «Сільвер логістік групп» (), ТОВ «Укримпортгрупп» (), ТОВ «Укрекспорттрейд» (), ТОВ «Будпродакшн» (), ТОВ «Векторіус» (), ТОВ «Укрпромтовторг» ().

За результатами перевірки складено акт від 11.01.2016 № 11/17/НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 13-28), яким встановлено наступні порушення податкового законодавства:

- п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755 VI зі змінами та доповненнями, в результаті якого ФОП ОСОБА_1 занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та оплаті в бюджет суму 41133,47 грн., в т.ч. за січень 2013 - 291,67 грн., за квітень 2013 - 925,00; травень 2013- 875.01 грн., за червень 2013 - 583,34 грн., за липень 2013 -291,67 грн., за вересень 2013- 916,67 грн., за листопад 2013 - 583,34 грн., за грудень 2013 - 1441,67 грн., за січень 2014 - 1825,00 грн., за лютий 2014 - 991,67 грн., за березень 2014 - 1316,67 грн., за квітень 2014- 1458,33 грн., за травень 2014 - 2774,99 грн., за червень 2014 - 1150,00 грн., за липень 2014 - 2116,65 грн., за серпень 2014 - 4749,99 грн., за вересень 2014 - 3516,75 грн., за жовтень 2014- 4183,35 грн., за листопад 2014 - 783,34 грн., за грудень 2014 - 1175,01 грн., за січень 2015- 1866,67 грн., за лютий 2015 - 2158,35 грн., за березень 2015-4533,33 грн.

Перевірка проводилась з окремих питань (достовірності, повноти нарахування податку по податковій декларації з податку на додану вартість у складі податкового кредиту операцій з ТОВ «Сільвер логістікс груп» (), ТОВ «Укрекспорттрейд» (код 38965301), ТОВ «Векторіус» () за серпень 2014р., за вересень 2014, за жовтень 2014р., за листопад 2014, грудень 2014, за січень 2015, за березень 2015р. та в деклараціях з податку на прибуток підприємства за відповідні періоди з вищевказаними, інші питання в ході перевірки не досліджувались.

На підставі вказаного вище акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.02.2016 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 51417,50 грн., в частині основного грошового зобов'язання в розмірі 41134 грн. та штрафних санкцій в розмірі 10283,5 грн.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.36 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться документами бухгалтерського обліку. такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

У статті 198 ПК встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов'язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричинили реальні зміни майнового стану платника податків.

Так, висновок податкового органу обґрунтований відсутністю належним чином оформлених товарно-транспортних накладних. Разом з тим, до матеріалів справи надані копії усіх ТТН, в яких заповнені всі необхідні реквізити, в т. ч. вантажовідправник, вантажоодержувач, пункт призначення та відповідальні особи.

Крім того, суд зазначає, наявність товарно-транспортних накладних передбачено наказом Міністерства транспорту України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля» та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні і регулюють питання перевезення, а не питання податкового обліку та звітності.

Так, товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей. Таким чином, навіть відсутність такої накладної у позивача само по собі не може слугувати підставою для визнання господарських операцій недійсними.

Щодо посилань відповідача на неможливості ідентифікації вантажу та відповідальної особи вантажовідправника та вантажоодержувача, то суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, то транспортно-експедиційні послуги здійснювалось власним автомобілем позивача ТТН містять особисті підписи відповідальних осіб.

Крім того, найменування послуг розшифровується у видаткових і податкових накладних, які слугували підставою для внесення даних у регістри бухгалтерського обліку. Інших порушень правил ведення бухгалтерського обліку під час перевірки виявлено не було. Зміна в структурі активів та зобов'язань позивача підтверджується податковими деклараціями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, посилання податкового органу про відсутність у позивача первинних бухгалтерських документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Укримпортгрупп», ТОВ «Будпродакшн» та ТОВ «Укрпромтовторг», не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

З приводу висновків ревізора щодо здійснення господарських операцій останніми із позивачем з метою штучного формування податкового кредиту та відсутності їх реального характеру, варто зазначити наступне.

У даному випадку слід наголосити на недопустимості такого підходу податкового органу до оцінки правомірності формування позивачем податкового кредиту, позаяк підприємство не може автоматично бути правопорушником на тій підставі, що порушення податкового законодавства могли допустили його контрагенти, тим більше, якщо зі своєї сторони воно діяло у відповідності із вимогами закону. Таким чином інформація податкового органу, щодо недобросовісності вищевказаних контрагентів не може бути розцінена як недобросовісність власне самого позивача.

Судом на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановлено, що факт надання послуг позивачем вказаним підприємствам та факт зміни в структурі активів та зобов'язань власному капіталі підприємства документально підтверджується. Твердження податкового органу про відсутність факту надання послуг у судовому засіданні не були доведені, а надані позивачем докази є переконливими і достатніми для беззаперечного висновку суду щодо реальності господарської операції.

Це означає, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на податку на додану вартість розрізі контрагентів позивача: ТОВ «Укримпортгрупп», ТОВ «Будпродакшн» та ТОВ «Укрпромтовторг», є безпідставними.

Окремо суд зауважує, що відповідачем право позивача на формування податкового кредиту поставлено в залежність від добросовісності його контрагента, що суперечить приписам податкового законодавства. Так, якщо такий контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобов'язання з ПДВ, то це може тягнути відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для зменшення суми податкового кредиту з податку на додану вартість. На переконання суду, своїми рішеннями відповідачем встановлено для позивача додаткові обмеження, що не відповідає повноваженням відповідача, передбаченим Податковим кодексом України та суперечить вимогам статті 19 Конституції України.

При цьому, суд зазначає, що за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 27.01.2016 № 21-5333а15.

При визначенні суми основного платежу та штрафних санкцій по вказаним контрагентам суд враховує розрахунок відповідача, який міститься в матеріалах справи (т.3, а.с. 81).

За таких обставин, суд приходить до переконання, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Чернігові від 03.02.2016 № в частині основного грошового зобов'язання в розмірі 17076,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 4269,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження позивача щодо реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Колд-Транс» () , ТОВ «Сільвер логістік групп» (), ТОВ «Укрекспорттрейд» (), ТОВ «Векторіус» (), з огляду на таке.

Виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є наявність ділової мети.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Як вбачається з Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період, що перевірявся, керівниками ТОВ «Укрекспорттрейд» значиться ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ТОВ «Сільвер логістік групп» - ОСОБА_8, ТОВ «Колд-Транс» та «Векторіус» - ОСОБА_7, які не підтвердили своїх намірів на здійснення господарської діяльності, що підтверджується протоколами допитів свідків у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000315 (т.1 а.с.49-59) та вироком Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/35/16 к від 28.01.2016, яким гр. ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст..ст. 27 ч.2, 205 ч.1 КК України. Рішення суду набрало законної сили.

Як встановлено вироком суду від 28.01.2016, внаслідок створення ОСОБА_5 за участі осіб, відносно яких матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, ТОВ «Укрекспорттрейд», придбання ним шляхом перереєстрації реєстраційних документів ТОВ «ПІ-ТРАНС» та подальшого використання цих юридичних осіб для проведення безтоварних фінансово-господарських операцій, підприємствами реального сектору економіки, безпідставно сформовано валові витрати та податковий кредит з податку на додану вартість по таким операціям, чим завдано матеріальної шкоди інтересам держави у вигляді ненадходження до державного бюджету податків в особливо великих розмірах. Вищезазначені дії ОСОБА_5, а також осіб, відносно яких матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, надали їм можливість у повному обсязі реалізувати свою мету, спрямовану на прикриття незаконної діяльності, що призвело до порушення норм Податкового кодексу України, Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та інших законодавчих актів України. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням по ст.ст. 27 ч. 2, 205 ч. 1 КК України визнав повністю та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, яке викладене у обвинувальному акті, вказавши, що вони були встановлені правильно і всі ці обставини він визнає повністю. У скоєному щиро кається.

Відповідно до частини четвертої статті 72 КАС вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

У цьому випадку підприємства знаходились поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомі особи лише оформляли відповідні документи. Номінальний директор нікого не уповноважував на вчинення дій від імені Товариства, немає відомостей щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені Товариства.

За таких обставин суд виходить із того, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 01.12.2015, справа № 21-3788а15 та від 12.01.2016, справа №21-3706а15.

Твердження позивача про те, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не було постановлено вироків, суд до уваги не бере, оскільки не може спростувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 03.11.2015.

Відповідно до частини першої статті 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу .

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно статті 201 ПК України (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин), у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 201.2 статті 201 ПК України).

На виконання вказаної норми ПК України Міністерство фінансів України наказом від 22.09.2014 № 957, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.10.2014 за №1235/26012 затвердило форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (далі по тексту - Порядок), станом на час виникнення правовідносин.

Згідно з пунктом 1 Порядку податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті.

Таким чином, суд приймає до уваги доводи податкового органу щодо фізичної неможливості підписання податкових накладних, складених вищевказаними контрагентами позивача їх керівниками, відтак донарахування суми податкового зобов'язання з ПДВ в розрізі контрагентів, а саме ТОВ «Колд-Транс», ТОВ «Сільвер логістік групп», ТОВ «Укрекспорттрейд», ТОВ «Векторіус», є правомірним.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову частково.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 03.02.2016 № в частині основного грошового зобов'язання в розмірі 17076,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 4269,00 грн.

В решті відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області судові витрати в розмірі 231 (двісті тридцять один) грн. 50 коп. на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4).

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко