Справа № 161/228/16-а,2-а/161/68/16
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р. Справа № 876/1684/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про спонукання перерахувати додаткову пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.01.2016 року звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати провести перерахунок та виплатити йому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по другій групі інвалідності в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з 13.07.2015 року з наступним перерахунком розміру вказаної пенсії у зв'язку із змінами розміру мінімальної пенсії за віком з врахуванням виплачених сум.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.02.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати, а апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, будучи належними чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч.4 ст.196 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Б № 358852 від 21.12.2012 року та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії. Інвалідність пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи. Даний факт підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 104562 від 18.01.1997 року.

В грудні 2015 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою з вимогою провести перерахунок та виплати йому пенсію відповідно до норм законодавства, однак відповідач відмовив йому у такій виплаті.

Відповідно до копії виконавчого листа від 12.12.2013 року вбачається, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2011 року зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку перерахувати та призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по другій групі інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію інваліду ІІ-ї групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з 01.11.2010 року з наступним перерахунком розміру вказаної пенсії у зв'язку із змінами розміру мінімальної пенсії за віком з врахуванням виплачених сум. Боржником є управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку.

12.03.2014 року відкрито виконавче провадження ВП№42410531 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Волинській області Коритнюком Р.О. 28.03.2014 року вказане виконавче провадження було повернено у зв'язку з виконанням.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У частині першій статті 10 вказаного Закону визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно частини другої та третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Європейський суд з прав людини у своїй ухвалі у справі «Великода проти України» від 3 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідно судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Європейський суд дійшов висновку відповідно до пункту 21 «що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав». Також відповідно до пункту 28 «суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю (див. ухвалу щодо прийнятності від 8 жовтня 2013 року у справі «Да Консесау Матеуш та Сантуш Жануаріо проти Португалії» (Da Conceicao Mateus and Santos Januario v. Portugal), заяви № 62235/12 та № 57725/12)».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Щодо посилання апелянта на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії», колегія суддів не може взяти таке до уваги, оскільки вказаними рішенням встановлено порушення щодо не виконання рішення суду, однак як встановлено судом в даному випадку відповідач не є стороною виконавчого провадження та рішення було виконання коли позивач перебував у відповідному пенсійному органі на обліку.

Діючим законодавством України, яким у своїй діяльності керується УПФ України, не передбачено проведення перерахунків та виплата пенсій, в тому числі і на виконання судових рішень, по особових рахунках, виплата по яких припинена у зв'язку з переведенням пенсіонера в інше управління ПФ України для подальшого пенсійного забезпечення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у зв'язку із поданням позивачем заяви про перехід з одного виду пенсії на іншу, йому призначено пенсію з 01.07.2015 року в ГУ ПФУ у Волинській області, яке не є належним відповідачем у справі щодо виконання відповідного рішення суду, яке набрало законної сили і було виконано відповідно до постанови про повернення виконавчого документа від 28.03.2014 року ВП№42410531, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.02.2016 року у справі №161/228/16-а провадження №2-а/161/68/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 06.04.2016 року