Справа № 804/10224/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Дерев'янко К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 6,1713 га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства; зобов'язати Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 6,1713 га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду письмові заперечення, в яких просив суд в задоволенні позову відмовити.
Відповідно до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з договором оренди земельної ділянки, загальною площею 49,22 га, укладеним між Фермерським (селянським) господарством ОСОБА_1 та Новомосковською районною державної адміністрацією від 24.12.2002 року, зареєстрованим в Новомосковському відділі земельних ресурсів за № ДП НВ - 43 від 24.12.2002 року, земельну ділянку було передано в користування строком на 10 років. Відповідно до п. 5.1 даного договору оренди, у разі закінчення терміну дії, припинення або розірвання цього договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві цю земельну ділянку у тому стані, в якому він одержав її в оренду.
28 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 6,1713 га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства.
До клопотання були додані наступні документи: копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_1; копія диплому про здобуття вищої освіти ОСОБА_1 за спеціальністю агрономія; копія трудової книжки про досвід та стаж роботи ОСОБА_1 в сільському господарстві; копія свідоцтва про державну реєстрацію ФГ «Губа Валентин Григорович»; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл за власниками земель (за даними форми 6-зем); графічний матеріал із технічної документації з формування; копія довіреності на представника; згода на збір та обробку персональних даних ОСОБА_1
Позивач вважає, що дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправними, а тому звернувся до суду за захистом порушеного права.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Правовідносини сторін, що стосуються даного предмету спору регулюються нормами Конституції України, Земельного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, тощо.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Відповідно до статей 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства, громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.
У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.
Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.
Згідно частини 3 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.
Відповідно частини 1 статті 33 Земельного кодексу України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Згідно частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Пунктом "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Органом, уповноваженим державою здійснювати дані функції на момент прийняття рішення, виступало Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, яке є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Держземагентства України.
Відповідно до пункту 4.30 Положення про Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Держземагентства України від 05.09.2012 №419, та змін від 01.03.2013 №92, Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, передавало до 24.07.2015 року відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області.
Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування зазначений статтею 123 Земельного кодексу України.
Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду зазначений статтею 124 Земельного кодексу України.

Так, згідно частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За встановлених обставин, до висновку у вищевказаній відмові ГУ ДЗА у Дніпропетровській області від 08.06.2015 про знаходження земельної ділянки у користуванні ФГ ОСОБА_1 відповідач дійшов з огляду на лист Управління ДЗА у Новомосковському районі від 03.06.2015 року, в якому зазначено, що дана земельна ділянка, яка знаходиться на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, перебуває у користуванні.

Разом з тим, у листі Управління ДЗА у Новомосковському районі від 03.06.2015 року зазначено, що вищезазначений Договір оренди земельної ділянки, укладений між ФГ ОСОБА_1 та Новомосковською РДА від 24.12.2002 року і про те, що вказаний Догові укладений строком на 10 років.

Відповідно до положень частини 7 статті 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно частини 2 статті 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Також у статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачається, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, відповідач на момент складення листа від 08.06.2015 мав інформацію про закінчення з попереднім користувачем договору оренди земельної ділянки, строк якого сплив 24.12.2012 року.

Доводи відповідача про те, що відсутні докази повернення орендарем земельної ділянки після закінчення договору, не впливають на суть інформації, отриманої відповідачем з листа Управління ДЗА у Новомосковському районі від 03.06.2015 року, оскільки не свідчать про наявність належним чином оформленого права оренди (користування) на земельну ділянку, а можуть лише свідчити про фактичне користування колишнього орендаря, без оформленого у передбаченому чинним законодавством порядку права на таке користування, та про невиконання колишнім орендарем певних положень договору щодо повернення земельної ділянки і про наявність у орендодавця, у такому випадку, вимагати від орендаря виконання цих умов договору у добровільному чи примусовому (судовому) порядку.

Тобто, посилання відповідача на наявність користувача земельною ділянкою є безпідставними і неправомірними.

Суд, приймаючи рішення, враховує і той факт, що позивач неодноразово звертався до Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області та Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області стосовно переоформлення договору у зв'язку з закінченням строків оренди земельної ділянки (заяви від 02.08.2013 року, від 22.07.2014 року) та за отриманням відповідного дозволу, про що також свідчить зокрема листи відповідача від 16.09.2013 року та 27.10.2014 року про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 6,1713 га розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства є протиправними.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання видати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 6,1713 га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, суд зазначає, що у відповідності по пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

До повноважень адміністративного суду відноситься визначення порядку захисту порушеного права, проте суд не може перебирати на себе функції інших органів, зокрема, щодо безумовного зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

З огляду на викладене, вимога позивача про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не підлягає задоволенню.

Захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси позивача, щодо порушення яких суд дійшов відповідного висновку та це підтверджується відповідними доказами.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про присудження за рахунок Державного бюджету України на користь позивача судових витрат.

Виходячи з положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує позивачу суму сплаченого судового збору в розмірі 36, 54 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 6,1713 га (цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, шифр рядка 18 (2.1); угіддя: рілля, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам), розташовану за межами населеного пункту на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська