Справа № 810/346/16
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року 810/346/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та відшкодування витрат,

в с т а н о в и в:

2 лютого 2016 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та відшкодування витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має заборгованість перед позивачем, що виникла внаслідок неповноти розрахунків за здійснені позивачем перевезення пільгових категорій громадян у приміському транспорті у загальному розмірі 567 354 грн 71 коп. Відповідач вказану заборгованість у добровільному порядку не погашає, мотивуючи це відсутністю бюджетних асигнувань для покриття зазначених витрат.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що фінансування витрат на компенсацію виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян здійснюється у межах субвенцій із державного бюджету. При цьому наголосив, що відповідач не здійснює безпосередньої виплати коштів субєктам господарювання, а лише визначає розмір відшкодування на підставі актів про фактичну вартість наданих послуг і подає таку інформацію до органів казначейства, які і зобовязанні здійснити відповідні виплати.

24 березня 2016 р. позивач подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

23 липня 2007 р. позивач зареєстрований виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №184054 (а.с. 20).

Згідно ліцензії Міністерства транспорту і звязку України №508552, позивач має право надавати послуги з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами (а.с. 21).

1 січня 2015 р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (платник) укладено договір №15 про порядок відшкодування витрат по пільговому перевезенню автомобільним транспортом пільгових категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - договір № 15) (а.с. 7-8).

Протягом 2015 р. на виконання вимог зазначеного договору позивачем здійснювалося пільгове перевезення автомобільним транспортом пільгових категорій громадян.

У зв"язку з тим, що відповідачем відшкодування витрат по пільговому перевезенню було здійснено не в повному обсязі, позивачем подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 р. № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ), Бюджетним кодексом України та Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р.№256 (далі Порядок №256).

Згідно з вимогами ст. 11 Закон № 2344-ІІІ надання соціально значущих послуг автомобільного транспорту здійснюється відповідно до законодавства з питань поставки продукції для державних потреб. Соціально значущими послугами автомобільного транспорту є послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства.

Відповідно до вимог ст. 29 названого Закону автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові

перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Як убачається зі ст. 31 Закону № 2344-ІІІ, відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати. Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника. Форму дозволу, порядок його видачі та анулювання визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Згідно з вимогами пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України та ст.102 Бюджетного кодексу України, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян є видатками районних бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, і проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок компенсації витрат на перевезення пільгових категорій пасажирів врегульовано Порядком №256.

Відповідно до вимог п. 2 Порядку №256 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Як убачається з п. 3 Порядку №256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з вимогами п. 5 Порядку №256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад.

Відповідно до вимог п. 4 Порядку №256 перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Як убачається з п. 8 Порядку №256, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Наведене свідчить, що головним розпорядником бюджетних коштів на виплату компенсації витрат, пов'язаних з перевезенням пільгових пасажирів на автобусному маршруті загального користування, є відповідач.

Отже, саме на відповідача покладений обовязок вивчення потреби про об'єми та вартість соціальної послуги, укладення правочинів з надавачами послуг, контролю за процесом надання такої послуги і забезпечення виплати компенсацій надавачам послуг.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Як вже зазначалося, 1 січня 2015 р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (платник) укладено договір № 15 про порядок відшкодування витрат по пільговому перевезенню автомобільним транспортом пільгових категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету (а.с. 7-8).

Згідно з п. 1.1 договору № 15 він регламентує взаємовідносини сторін щодо відшкодування коштів за пільгове перевезення автомобільним транспортом пільговим категоріям громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, які здійснюються Виконавцем, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, постанов Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (із змінами), від 29 січня 2003 року №117 «Про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» (зі змінами) за видами пільг відповідних категорій громадян, визначених вищезазначеними постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 2.2.1 названого договору виконавець зобовязаний здійснювати перевезення пільгових категорій громадян автомобільним транспортом.

Як убачається з п. 2.3.1 договору № 15, виконавець має право отримувати від платника кошти для компенсації витрат по наданню послуг пільговим категоріям громадян.

У свою чергу, п. 2.4.1 названого договору на платника покладений обовязок в повному обсязі перераховувати виконавцю кошти для компенсації витрат по наданню послуг пільговим категорія громадян.

Порядок розрахунків визначений п. 3 договору № 15.

Так, згідно з п. 3.1 та п. 3.2 названого договору виконавець щомісяця до 7 числа, що настає за звітним, подає Платнику на паперових та електронних носіях розрахунки та акти звіряння щодо вартості фактично нарахованих сум за надані послуги пільговикам у минулому місяці. Платник на підставі розрахунків та актів звіряння про перевезення автомобільним транспортом пільговиків, забезпечує в повному розмірі перерахування сум відшкодування по пільговому наданню послуг виконавцю.

Водночас, судом встановлено, що у період з січня по грудень 2015 р. позивачем було надано послуги з перевезення пільгових категорій громадян на загальну суму 1 324 999 грн 45 коп., з яких відповідачем фактично відшкодовано - 1 167 641 грн 03 коп., заборгованість в межах кошторисних призначень склала 120 000 грн 00 коп., додаткова потреба в коштах за період з вересня по грудень 2015 р. складала 447 354 грн 71 коп., загальна заборгованість складає 567 354 грн 71 коп., що підтверджується листом відповідача від 26 січня 2016 р. № 07-07/89 (а.с. 19).

Вартість фактично наданих послуг із перевезення пільгових категорій пасажирів підтверджується актами звірки розрахунків, що складені і підписані позивачем та відповідачем (а.с. 9-14).

На покриття витрат по компенсації виплат на пільговий проїзд автомобільним транспортом у кошторисі 2015 р. загальна сума видатків складала 1 383 081 грн 00 коп. (а.с. 40 на звороті).

Як вже зазначалося, відповідачем було частково відшкодовано витрати з пільгового перевезення пасажирів, залишок невідшкодованої заборгованості склав 567 354 грн 71 коп.

Крім того, судом враховано, що сума компенсації, яка була нарахована позивачу, але не виплачена у повному обсязі не перевищує передбачених у кошторисі відповідача коштів на відповідні цілі.

Доказів сплати зазначеної заборгованості суду надано не було.

При вирішенні справи судом також враховано, що згідно з вимогами ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини не прийняв аргументів Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань як на підставу неможливості виконання своїх зобов'язань.

Така відсутність коштів не може бути визнана як виключна обставина, та є порушенням п. 1 ч. 6 ст. 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 11 вересня 1997 р., про що також зазначено в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 р.

Враховуючи, що відповідачем не заперечується факт неповноти розрахунків з позивачем, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на перевезення пасажирів пільгових категорій за період з вересня по грудень 2015 р. у сумі 567 354 грн 71 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, чого відповідачем зроблено не було.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача з відшкодування витрат за надані послуги з пільгового перевезення пасажирів за 2015 р. позивачу складає 567 354 грн 71 коп., позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас судом не можуть бути взяті до уваги заперечення відповідача, оскільки вони повністю спростовуються наданими позивачем доказами на підтвердження надання послуг з перевезення пільгових категорій громадян на загальну суму 1 324 999 грн 45 коп.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області в частині неповноти сплати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 витрат по пільговому перевезенню автомобільним транспортом пільгових категорій громадян за період вересень-грудень 2015 р.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 567 354 (п"ятсот шістдесят сім тисяч триста п"ятдесят чотири) грн 71 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.