Справа № 555/324/16-а
Суддя: Мельник В. Я.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 555/324/16-а
Номер провадження 2-а/555/25/16
ПОСТАНОВА

іменем України

01 квітня 2016 року Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельника В. Я.

при секретарі Лисенко О. Л.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

його представника - адвоката ОСОБА_2,

предствника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі про визнання відмови у призначенні пенсії неправомірною та зобов'язання відповідача призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в позовній заяві від 12 лютого 2016 року просить визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі в призначенні йому пенсії у відповідності зі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і не зарахування до трудового стажу його роботи в Коломийській виправній колонії № 41 в період відбуття ним покарання з 08.12.1993 року по 03.03.2001 року.

Відповідач послався у своїй відмові на ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно з якою до стажу роботи зараховується будь-яка робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Зазначає, що у відповідності з ч. 4 ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України відрахування страхових внесків із заробітку не вимагається, а до стажу роботи для призначення трудової пенсії зараховується час роботи засуджених у період відбування ними покарання.

З наведених підстав ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримали. Пояснення адвокат ОСОБА_2 дав аналогічні викладеному в адміністративному позові.

Просять його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 просить в позові відмовити.

Вказує, що управління поступило відповідно до вимог ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" згідно з якою до стажу роботи, крім роботи згідно трудового договору на підприємствах та членства в колгоспі, зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Покликається на те, що вказана норма Закону України "Про пенсійне забезпечення" є спеціальною нормою і повинна застосовуватися в даному випадку на противагу ч. 4 ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Вислухавши сторін, дослідивши надані ними докази, суд відмовляє в позові ОСОБА_1 за його безпідставністю.

На обгрунтування своєї позиції суд зазначає наступне.

У наданій позивачем ОСОБА_1 довідці з Коломийської виправної колонії № 41 від 28 липня 2015 року № 4/1-67-15/П-15 про заробітну плату позивача за період з 8 грудня 1993 року по 3 березня 2001 року прямо зазначається, що відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 у фонд соціального забезпечення не утримувалися і не перераховувалися.

Суд погоджується з представником відповідача ОСОБА_3 про те, що норма ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка діяла з дати прийняття цього Закону - 5 листопада 1991 року і на час відбування покарання позивачем, в цьому зв'язку є спеціальною по відношенню до ч. 4 ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України і має застосовуватися в даному випадку.

Крім цього, Кримінально-виконавчий кодекс України почав діяти вже після відбуття покарання ОСОБА_1 - з 1 січня 2004 року.

На користь такого висновку свідчить також і той факт, що ч. 4 ст. 122 КВК України, на яку покликається адвокат ОСОБА_2, викладена ним в редакції від 8 квітня 2014 року.

Тоді як в первинній редакції Кодексу вказані правовідносини регулювалися ч.3 ст. 122 КВК, яка передбачала положення аналогічне вимогам ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме: час роботи засуджених у період відбування ними покарання у виді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії після звільнення за умови сплати ними страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством.

Таким чином, період роботи ОСОБА_1 в Коломийській виправній колонії № 41 з 08.12.1993 року по 03.03.2001 року до стажу його роботи для призначення пенсії зарахуванню не підлягає.

Отже, відповідачем правильно розраховано страховий стаж ОСОБА_4 на день звернення за призначенням пенсії - 9 років 4 місяці і 5 днів. А тому зроблено правомірний висновок, що права на пенсію по віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за умови наявності у особи не менше 15 років страхового стажу, ОСОБА_1 на день звернення за її призначенням не набув.

За таких обставин в позові ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 6-16,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в позові до Управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області про визнання відмови у призначені пенсії неправомірною та зобов'язання відповідача призначити пенсію відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_5