Справа № 819/1195/15-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016р. Справа № 876/6133/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з'явився

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р. у справі №819/1195/15-а

за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2015р. позивач: Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій, просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в користь Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарській санкції в розмірі 7795,84грн., а також пеню в розмірі 101,40грн. на наступний рахунок: р/р №0002, ГУДКС України в Тернопільській області, МФО 838012, код одержувача 37977726.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач зобов'язаний був до 15.04.2014р. самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції в сумі 7797,50грн. У зв'язку з тим, що відповідач порушив вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон №875-ХІІ) і самостійно не нарахував та не сплатив адміністративно-господарські санкції, йому було нараховано пеню в сумі 101,40грн., яка також не сплачена. Крім того, позивач зазначив, що обов'язок по працевлаштуванню нормативної кількості інвалідів є альтернативним до обов'язку сплатити адміністративно-господарські санкції при недотриманні підприємством такого нормативу, тому вважає, що наявність чи відсутність вини відповідача не є визначальною в даному випадку та не звільняє від обов'язку по сплаті санкцій.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р. у справі №819/1195/15-а в задоволенні позовних вимог Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив апелянт (позивач у справі): Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

28.08.2015р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач у справі зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим на основі повного, всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.02.2015р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014р., відповідно до якого середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 12 осіб. Виходячи з даного розрахунку, установлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 становить 1 місце. За даними звіту, середньооблікова кількість незайнятих робочих місць для штатних працівників підприємства, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складає 1 робоче місце.

У зв'язку з невиконанням нормативу працевлаштування інвалідів, відповідачу нараховано адміністративно-господарські санкції у розмірі 7795,84грн. Крім цього, за несплату адміністративно-господарських санкцій відповідачу нараховано пеню, виходячи з 120% річних облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати, за кожен календарний день прострочення в сумі 101,40грн. (13 днів).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач інформував Тернопільський міськрайонний центр зайнятості про наявність вакансії для працевлаштування інвалідів шляхом подання звітності форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" щодо працевлаштування інваліда на посаду коваль ручного кування, що підтверджується звітами №3-ПН від 24.01.2014р., 20.02.2014р., 20.03.2014р., 17.04.2014р., 16.05.2014р., 10.06.2014р., 04.07.2014р., 06.08.2014р., 04.09.2014р., 07.10.2014р., 25.11.2014р. та 15.12.2014р.

Відповідно до вимог ст.18 Закону №875-ХІІ, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 Закону №875-ХІІ, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 Закон №875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог ст.18-1 Закону №875-ХІІ, Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підприємством було виконано та дотримано всіх обов'язків, передбачених ст.18 Закону №875-ХІІ, та не бере до уваги доводів апеляційної скарги, оскільки, норма ст.19 Закону №875-ХІІ свідчить про те, що підприємство здійснює працевлаштування інвалідів самостійно без залучення будь-яких третіх осіб, а не ставить обов'язок на нього примусово працевлаштовувати інвалідів не зважаючи на їх волю чи взагалі відсутність інвалідів для відповідного працевлаштування.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач фактично створив окреме робоче місце для працевлаштування інвалідів у 2014р., систематично інформував центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, проте інваліди для працевлаштування не направлялись, як наслідок, до відповідача не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014р. згідно із статтею 20 Закону №875-ХІІ.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р. у справі №819/1195/15-а за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій, - залишити без задоволення.

2. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2015р. у справі №819/1195/15-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 06.04.2016р.