Справа № 809/126/16
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2016 р. Справа № 809/126/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

представника позивача - Малетина А.Я.

представника відповідача - Лаврука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ТЗОВ "Джі-Ойл", вул.Хмельницького,49,м.Долина,Долинський район, Івано-Франківська область,77500

до відповідача: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, вул. Грушевського, 16,м.Долина,Долинський район, Івано-Франківська область,77500

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №№, від 29.09.2015,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Джі-Ойл" (надалі - ТОВ "Джі-Ойл" - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Долинської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (надалі - Долинської оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 09.11.2015 року та № від 29.09.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки, викладені в актах перевірки Долинської оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області та прийняті податкові повідомлення-рішення № від 09.11.2015 року та № від 29.09.2015 року є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив з підстав наведених в письмовому запереченні, яке міститься у матеріалах справи (а.с. 26-27), просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

ТОВ "Джі-Ойл" зареєстроване 29.01.2013 року в Долинському районному управлінні юстиції Івано-Франківської області як юридична особа та 30.01.2013 року взяте на облік в органах державної податкової служби як платник податку.

На підставі направлень від 04.09.2015 року №388, 389 виданого Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області з 07.09.2015 року по 11.09.2015 року податковим ревізором відповідно до наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 04.09.2015 року №359 було проведено фактичну перевірку ТОВ "Джі-Ойл" (код 38411147) з питань здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

За результатами перевірки складено акт №230/09-19-22-07-13/38411147 від 11.09.2015 року та винесено податкове повідомлення-рішення № від 29.09.2015 року, яким донараховано 76209,75 грн. штрафної (фінансової) санкції за порушення пп. 2.2, 2.6 постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" від 15.12.2004 року №637 (а.с. 8).

Окрім того, податковим-ревізором в період з 12.10.2015 року по 19.10.2015 року проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ "Джі-Ойл" з питань визначення повноти декларування податкових зобов`язань по акцизному податку, в частині формування податкових зобов`язань з реалізації підакцизного пального через мережу АЗС за період з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року.

За результатами перевірки складено акт №1868/09-05-22/38411147 від 26.10.2015 року (а.с. 28-35), яким, встановлено порушення позивачем п. 216.9 ст. 216, пп. 214.1.1 п. 214.1 ст. 214, пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213, п. 44.6. ст. 44 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено акцизний податок за січень-серпень 2015 року всього в сумі 74134 грн., а саме: у січні 2015 року в сумі 4284 грн., у лютому в сумі 4130 грн., у березні 2015 року в сумі 11559 грн., у квітні 2015 року в сумі 12063 грн., у травні 2015 року в сумі 8751 грн., у червні 2015 року в сумі 11879 грн., у липні 2015 року в сумі 11300 грн., у серпні 2015 року в сумі 10168 грн.

На підставі акта перевірки №1868/09-05-22/38411147 від 26.10.2015 року, було винесено податкове повідомлення-рішення за № від 09.11.2015 року (а. с. 9).

Що стосується податкового повідомлення-рішення за № від 29.09.2015 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 76 209, 75 грн., то слід зазначити наступне.

Вищезазначене податкове повідомлення-рішення прийняте за порушення позивачем вимог Постанови Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, а саме в період з 02.09.2015 року по 07.09.2015 року несвоєчасно/неповно оприбутковано готівку в касі - не здійснено облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій та невиконанні щоденних записів про рух готівки та суми розрахунків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач вказує на ту обставину, що підприємством зазначені кошти оприбутковувались належним чином, що підтверджується банківськими виписками. Встановлене ж порушення щодо нездійснення обліку готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій та невиконанні щоденних записів про рух готівки та суми розрахунків, позивач не заперечує, однак вважає, що в такому разі повинна застосовуватись відповідальність за неналежне ведення книги КОРО.

Суд зазначає, що пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (абзац другий пункту 2.6 Положення).

Згідно з пунктом 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення).

Статтею 1 Указу Президента України № 436/95 від 25.06.1995 року, установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає суду підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Слід зазначити, що позивачем не заперечується допущення ним порушення ведення КОРО.

Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України у справі №№825/554/15-а від 04.11.2015 року.

Підсумовуючи все вищевикладене та з урахуванням вимог статті 244-2 КАС України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ТзОВ "ДЖІ-ОЙЛ" в частині позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення рішення № від 29.09.2015 року, слід відмовити.

Що стосується податкового повідомлення-рішення за № від 09.11.2015 року, яким донараховано зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами в розмірі 74 134 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 18 533, 50 грн., то слід зазначити наступне.

Фактично виявлене порушення полягає у невключенні позивачем до оподаткування акцизним податком за січень-серпень 2015 року вартість реалізованого пального через мережу АЗС з використанням старт - карти, бланку-дозволу (талону) при заправці автотранспортних засобів.

Так, підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено комплексне поняття "реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" - це продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Згідно з пп. 4.5 п. 4 ДСТУ 4303:2004 оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю, або для виробничого споживання та надання пов'язаних із цим послуг.

Таким чином, якщо суб'єкт господарювання придбав нафтопродукти в певній кількості у оператора АЗС (користувача АЗС) за договорам поставки та отримує на АЗС пальне по паливним карткам або талонам (вибирає його частинами в подальшому) для своїх власних виробничих цілей, то таку операцію, на думку суду, не можна вважати роздрібним придбанням для власного некомерційного споживання.

Крім того, варто зазначити, що відповідно до пп. 4.4 п. 4 ДСТУ 4303:2004, роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надання йому торговельних послуг. Згідно з п. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі - продажу є публічним (п. 2 цієї статті ЦК України).

Оптова торгівля здійснюється, як правило, за договором поставки. Згідно з п. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Для оптової торгівлі головною відмінною особливістю є категорія покупців - це суб'єкти підприємницької діяльності - фізичні та юридичні особи, їх філії (відокремлені підрозділи) та обсяг товару.

Відповідно до ДСТУ 3993-2000 "Товарознавство" партія товару - це певна кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом. Тобто які-небудь кількісні критерії для визначення оптової торгівлі у цьому випадку відсутні.

Отже, висновок контролюючого органу про те, що торгівля нафтопродуктами через мережу АЗС можлива лише в роздріб, є суб'єктивним та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства. Законодавством не встановлено обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним.

Відповідно до пп. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу України платником податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

За приписами пп. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Крім того, висновок контролюючого органу про те, що дата виникнення податкових зобов'язань з акцизного податку від реалізації нафтопродуктів - дата здійснення розрахункової операції під час відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС не узгоджується з нормою податкового кодексу, на яку при цьому посилається податковий орган в акті перевірки.

Відповідно до п. 10.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 відпуск нафтопродуктів на АЗС можливий: за готівку; за відомостями; за талонами; за платіжними картками.

Згідно з п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС за талонами та старт - картами не являється операцією з реалізації нафтопродуктів.

Варто також зазначити, що наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 14 затверджено форму декларації з акцизного податку. Додатком 6 до даної декларації передбачено, що база оподаткування акцизним податком при реалізації бензинів моторних (рядок 5) та інших нафтопродуктів (легкі, середні та важкі дистиляти), визначених у п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 розділу VI Податкового кодексу України (рядок 6) визначається шляхом вирахування із загальної вартості реалізованих підакцизних товарів (графа 3) вартості товарів від їх реалізації для комерційного використання (графа 4). Таким чином у графі 5 Додатку визначається вартість підакцизних товарів до оподаткування (графа 3 - графа 4). Саме ця вартість і є базою оподаткування акцизним податком, за яким сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, відображається у графі 7 Додатку та визначається шляхом множення даних графи 5 та графи 6.

Таким чином, трактування діяльності АЗС як суб'єкта господарювання, що здійснює виключно роздрібну торгівлю нафтопродуктами, унеможливлює застосування наведеного вище порядку визначення податкового зобов'язання з акцизного податку.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення за № від 09.11.2015 року є протиправними та такими, що підлягає до скасування, а позов в цій частині підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за № від 09.11.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 06.04.2016 року.