Справа № 819/1317/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 р. Справа № 876/7864/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.

за участю секретаря Керод Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива-2» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року в справі №819/1317/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива-2» до управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перспектива-2» звернулося в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області, в якому просило: визнати протиправними дії посадових осіб щодо проведення ТзОВ «Перспектива-2» розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 59 576, 85 грн., призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; визнати протиправними та скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проведених управлінням Пенсійного фонду України в Бучацькому районі відносно ТзОВ «Перспектива - 2 » за січень, лютий, березень 2015 року на загальну суму 59 576, 85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «Перспектива-2» протягом 2014 року було платником фіксованого сільськогосподарського податку. З 01.01.2015 року згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-УІІІ з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок, проте такий податок не було скасовано, а лише трансформовано в податок з іншою назвою, а саме - єдиний податок четвертої групи. При цьому, ані сама пільга, ані вимоги до підприємств, які можуть нею скористатися, змінені не були, а тому позивач вважає, що немає підстав для відшкодування органам Пенсійного фонду України фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Перспектива -2». Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права й підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідно до змін в податковому законодавстві відповідач не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Крім того, вказує на те, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено обов'язок відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Натомість, у розрахунку викладені вимоги щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій колишніх працівників Товариства, яким було призначено пенсії, віднесено до списку №2.

На підставі ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Перспектива-2» зареєстроване як юридична особа 17 липня 2013 року і є правонаступником Бучацького радгоспу-технікуму, Бучацького Державного аграрного коледжу, державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Перспектива» та ВАТ «Перспектива 1» (яке було перетворене на ПрАТ «Перспектива 1») (а.с.9-15). ТзОВ «Перспектива-2» зареєстровано в управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На вищезазначених підприємствах, правонаступником яких є позивач, працювали особи, яким відповідно до п.п. «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788 - XII) призначена пенсія на пільгових умовах.

Дані особи знаходяться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Бучацькому районі та отримують пенсію за віком за списком № 2 при повному пільговому стажі.

УПФУ в Бучацькому районі проведено та направлено ТзОВ «Перспектива-2» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за січень-березень 2015 р., згідно з яким відповідач зобов'язаний сплатити 59 576, 85 грн. як відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій вищевказаним громадянам.

Позивач, не погоджуючись з виставленими розрахунками, оскаржив їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з правомірності дій пенсійного органу та доведеності підстав направлення позивачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за січень-березень 2015 р.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач є платником збору на державне пенсійне страхування і зобов'язаний сплачувати цей збір на рахунок Пенсійного фонду у розмірі та строки, визначені чинним законодавством.

Об'єктом оподаткування, згідно зі ст. 2 вказаного Закону, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «а», п.п «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «б» - «з» частини першоїстатті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР, відповідно до положень якого відповідач входить до переліку платників збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 2 цього ж Закону для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, обов'язковою умовою для застосування даних норм в частині звільнення відповідача від обов'язку щодо відшкодування пільгових пенсій є статус платника фіксованого сільськогосподарського податку.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме - з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок. Таким чином, з врахуванням змін до Податкового кодексу України, у відповідності до вимог Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2015 року платники, які раніше перебували на обліку, як платники фіксованого сільськогосподарського податку (як у спірному випадку), з 01.01.2015 року зобов'язані відшкодовувати Пенсійному фонду суми понесених витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених працівникам цих підприємств. Для платників єдиного податку виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, чинним законодавством не передбачено.

ТзОВ «Перспектива - 2» було платником фіксованого сільськогосподарського податку, з 01.01.2015 року товариство набуло статусу платника єдиного податку четвертої групи, тобто з 01.01.2015 відповідач повинен відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених колишнім його працівникам до досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у розмірі 100 відсотків.

Згідно з пунктами 6.4, 6.7 даної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, відповідачем доведено обов'язок ТзОВ «Перспектива - 2» проводити відшкодування таких фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому дії та рішення УПФ України в Бучацькому районі Тернопільської області були правомірними.

Згідно зі ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива-2» залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року в справі №819/1317/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.

Повний текст ухвали складено 04.04.2016 року.