Справа № 2н-16/804/12851/13
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі - Татаренко Ю.В. за участю: представника позивача - Набоков А.М. представника відповідача - Гармаш О.О.
В обґрунтування заяви зазначив, що постановою Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015 фактично встановлена недійсність наступних договорів оренди:
-договір оренди земельної ділянки площею 0,8643 га від 25.10.2002р. №2416;
договір оренди земельної ділянки площею 26,9878га та 4,3308га від 25.10.2002р. №2417;
-договір оренди земельної ділянки площею 0,3063 га від 25.10.2002р. №2418;
-договір оренди земельної ділянки площею 0,0280 га та 0,0016га від 25.10.2002р. №2422;
-договір оренди земельної ділянки площею 0,0237 га від 25.10.2002р. №2419;
Даний факт, на думку позивача (заявника) є нововиявленою обставиною, оскільки при розгляді справи за позовом ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів «Про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень» в суді першої інстанції, в суді апеляційної інстанції та при розгляді касаційної скарги суди розглядали справи виходячи з того, що вказані договори є дійсними та відповідають діючому законодавству.
Позивач (заявник) вважає висновки податкового органу такими, що не відповідають дійсності, а винесене на їх підставі податкове повідомлення-рішення таким, що порушує норми чинного законодавства.
Представник відповідача в судовому засіданні проти перегляду рішення за ново виявленими обставинами заперечував та зазначив, що Вищий адміністративний суд лише зазначив встановлені судом обставини із посиланням на докази, надані позивачем у якості пояснень при розгляді даної справи у суді що також унеможливлює звернення Позивача із заявою про перегляд Постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський стрілочний завод» зареєстроване як суб'єкт господарської діяльності та знаходиться на податковому обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів.
Співробітниками Спеціалізованої ДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод» з питання повноти нарахування та сплати земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2011-2012 роки та січень-липень 2013 року.
В обґрунтування висновку про порушення, податковий орган зазначає, що відповідно до пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу для інших категорій земель, окрім земель сільськогосподарського призначення, не може бути меншою трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХІІІ Податкового кодексу України.
Таким чином, відповідно до висновку акту перевірки, позивач повинен був сплачувати орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності у трикратному розмірі з урахуванням пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПКУ.
Позивач із висновками, викладеними в акті перевірки не погодився, у зв'язку із чим надав до СДПІ з обслуговування ВПП у м. Дніпропетровську Міндоходів у Дніпропетровській області заперечення на акт перевірки (вих. № 36-1689 від 13.09.2013р.).
На надані заперечення позивач отримав лист № 8281/10/21.1-16 від 17.09.2013 р. про розгляд заперечення, згідно якого, СДПІ з обслуговування ВП у м. Дніпропетровську МГУМ висновки, зроблені в акті документальної позапланової невиїзної перевірки вважає правомірними.
За результатами акту документальної позапланової невиїзної перевірки № 181/21.1- 14367980 від 10.09.2013р. позивач не погодився та звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, постановою якого 23.10.2013 року позов ПАТ «ДнСЗ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів «про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень» - задоволено повністю.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 року апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року залишено без змін.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015 року, касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів задоволено частково.
В постанові Вищого адміністративного суду вказано, починаючи з 01 січня 2011 року, законодавець систематизував правила адміністрування земельного податку та орендної плати за землю, як обов'язкового платежу, в розділі XIII Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі по тексту - ПК України). Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 даного Кодексу).
Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до норм Податкового кодексу України, річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної і комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України тобто, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.
Таким чином, річна сума платежу орендної плати за землю не може бути меншою розміру, визначеного підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України, а саме - трикратного розміру земельного податку.
Оскільки плату за землю у формі орендної плати за землі комунальної та державної власності віднесено Верховною Радою України до загальнодержавних податків і зборів згідно переліку, закріпленого у статті 9 ПК України, логічним завершенням аналізу наведених правових норм є висновок про те, що розмір орендної плати за вказані ділянки є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами.
Тобто, починаючи з 01 січня 2011 року, на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння даного обов'язкового платежу.
Саме із зазначеного часу мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить не менше 3 % від їх грошової оцінки.
Договори оренди землі укладені між Дніпропетровською міською радою та ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод», є цивільно-правовими договорами та до них мають застосовуватися норми які містяться в Цивільному кодексі України, ЗУ «Про оренду землі» та ЗУ «Про плату за землю».
Приписами статті 21, 30 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV, законодавець передбачив внесення змін до розміру орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності.
Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі, спір вирішується в судовому порядку.
При цьому, статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.
Договір оренди землі, є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов'язковість його виконання сторонами, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
договір оренди земельної ділянки площею 0,8643 га від 25.10.2002р. №2416;
договір оренди земельної ділянки площею 26,9878га та 4,3308га від 25.10.2002р. №2417;
договір оренди земельної ділянки площею 0,3063 га від 25.10.2002р. №2418;
договір оренди земельної ділянки площею 0,0280 га та 0,0016га від 25.10.2002р. №2422;
договір оренди земельної ділянки площею 0,0237 га від 25.10.2002р. №2419;
Таким чином, Постановою Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015 року фактично встановлена недійсність наступних договорів оренди:
-договір оренди земельної ділянки площею 0,8643 га від 25.10.2002р. №2416;
-договір оренди земельної ділянки площею 26,9878га та 4,3308га від 25.10.2002р. №2417;
-договір оренди земельної ділянки площею 0,3063 га від 25.10.2002р. №2418;
-договір оренди земельної ділянки площею 0,0280 га та 0,0016га від 25.10.2002р. №2422;
-договір оренди земельної ділянки площею 0,0237 га від 25.10.2002р. №2419;
Судом також встановлено, що позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовними вимогами до Дніпропетровської міської ради про визнання недійсними з 01.01.2011 вказаних договорів.
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Враховуючи, що зазначені договори оренди земельних ділянок, є не вчиненими, неукладеними, то по ним не виникає прав і обов'язків сторін, зокрема щодо здійснення орендної плати за землю, відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14, ст. 88 ПК України.
Тобто Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський стрілочний завод", повинно сплачувати за землю тільки земельний податок відповідно до ст.ст. 269-271, 274 ПК України.
Відповідно до п. 274.1 ст. 274 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.
Підпунктом 4.1.1. п.4.1 ст.4 Податкового кодексу закріплено принцип «загальність оподаткування», тобто, кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені Податковим кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких, вона є згідно з положеннями Податкового кодексу.
Відповідно до ст. 6 Податкового кодексу, податком, є обов'язковий безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податків відповідно до Податкового кодексу.
Пунктом 8.2 ст. 8 Податкового кодексу передбачено, що до загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 9 Податкового Кодексу, плату за землю віднесено до загальнодержавних податків і зборів.
У відповідності до п.п 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом. Податковий обов'язок, є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків (пункт 36.3 статті 36 Податкового кодексу).
Відповідно до пп. пп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також, постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
На підставі викладеного та з метою недопущення порушення приписів Податкового кодексу України, а також за умов, відповідно до яких, встановлено, що
-договір оренди земельної ділянки площею 0,8643 га від 25.10.2002р. №2416;
-договір оренди земельної ділянки площею 26,9878га та 4,3308га від 25.10.2002р. №2417;
-договір оренди земельної ділянки площею 0,3063 га від 25.10.2002р. №2418;
-договір оренди земельної ділянки площею 0,0280 га та 0,0016га від 25.10.2002р. №2422;
-договір оренди земельної ділянки площею 0,0237 га від 25.10.2002р. №2419;
Також, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади (до яких належать органи державної податкової служби) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
У відповідності до частини 1 статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.
Зважаючи на вищевикладене, зазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню.
Що стосується розподілу судових витрат, то суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, із Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод» підлягає стягнення на користь позивача 2 523,43 грн. судового збору, сплаченого при поданні заяви про перегляд судового рішення
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 158 - 163, 167, 245 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 18 березня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 18.03.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В. Кухар