Справа № 826/10536/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Київ К/800/63392/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
на постановуОкружного адміністративного суду м. Києва від 29.09.2014
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014
у справі № 826/10536/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ОНІКС СТ»
доДержавної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНІКС СТ» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 28.02.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.09.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014, позов задоволено частково, визнано протиправними і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2014 в частині нарахованих штрафних санкцій у розмірі 1 004,06 грн., № від 28.02.2014.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та ухвалу суду першої та апеляційної інстанцій в цій частині та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що рішення судів в оскаржуваній частині прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне:

- відповідачем проведена камеральна перевірка з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установи банку по податку на додану вартість, за результатами якої складений акт №480/26-57-15-01-20 від 28.02.2014;

- названим актом перевірки встановлено порушення позивачем строків сплати самостійно узгоджених податкових зобов'язань, передбачених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме, - згідно розрахунків штрафних санкцій, доданих до акта перевірки, несвоєчасно сплачено самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість за вересень 2011 року на суму 3 096 грн., за грудень 2012 року на суму 1 902 грн., за жовтень 2012 року на суму 6 833 грн., за травень-вересень 2013 року на суму 12 532,80 грн.;

- на підставі названого акту перевірки, відповідачем прийнято:

1) податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2014, яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 12 421,20 грн. по податку на додану вартість, всього на певну кількість календарних днів, але більше ніж 30 календарних днів, нараховано позивачу штраф на суму 2 484, 24 грн. (що складає 20% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання);

2) податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2014, яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 11 942, 60 грн. по податку на додану вартість, всього на певну кількість календарних днів, але не більше ніж 30 календарних днів, нараховано позивачу штраф на суму 1 194, 26 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання).

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правильності визначення ним штрафних санкцій за несвоєчасну сплату позивачем сум узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість за звітні періоди вересень 2011 року, жовтень 2012 року та травень-вересень 2013 року, згідно спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за змістом рішення ГУ Міндоходів у м.Києві №5216/10/26-15-10-07-15 від 13.06.2014, згідно з даними КОР погашення визначених позивачем податкових зобов'язань здійснювалося наступним чином:

- згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2011 року (реєстраційний № від 14.10.2011) фактично погашено 31.10.2011 на суму 3 096 грн. (1 день затримки);

- згідно податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року (реєстраційний № від 17.01.2013) фактично погашено 31.01.2013 платіжним дорученням від 31.01.2013 №28 на суму 1 902 грн. (1 день затримки);

- згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2012 року (реєстраційний № від 14.03.2013) фактично погашено 29.03.2013 платіжним дорученням від 29.03.2013 № ПН1722 на суму 2 719грн. (15 днів затримки), 17.04.2013 платіжним дорученням від 17.04.2013 №74 на суму 2 125 грн. (34 дні затримки), 30.05.2013 платіжним дорученням від 30.05.2013 №99 на суму 1 984 грн. (77 днів затримки), 27.06.2013 платіжним дорученням від 27.06.2013 №124 на суму 50 грн. (105 днів затримки);

- згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2013 року (реєстраційний № від 30.05.2013) фактично погашено 29.07.2013 платіжним дорученням від 29.07.2013 № 51 на суму 784,64 грн. (60 днів затримки), 23.08.2013 платіжним дорученням від 23.08.2013 №171 на суму 1 199,36 грн. (85 днів затримки);

- згідно податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2013 року (реєстраційний № від 18.06.2013) фактично погашено 23.08.2013 на суму 1 349 грн. (54 дні затримки);

- згідно податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року (реєстраційний № від 12.07.2013) фактично погашено 23.08.2013 платіжним дорученням від 23.08.2013 №171 на суму 51,68 грн. (24 дні затримки), 27.09.2013 платіжним дорученням від 27.09.2013 №200 на суму 1 601,32 грн. (59 днів затримки);

- згідно податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року (реєстраційний № від 15.08.2013) фактично погашено 27.09.2013 платіжним дорученням від 27.09.2013 №200 на суму 1 235,12 грн. (26 днів затримки), 29.10.2013 платіжним дорученням від 29.10.2013 №250 на суму 1 107, 88 грн. (58 днів затримки);

- згідно податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року (реєстраційний № від 11.09.2013) фактично погашено 29.10.2013 платіжним дорученням від 29.10.2013 №250 на суму 1 683, 15 грн. (29 днів затримки), 30.10.2013 платіжним дорученням від 30.10.2013 №255 на суму 1 194, 85 грн. (30 днів затримки);

- згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року (реєстраційний № від 14.10.2013) погашено 25.11.2013 платіжним дорученням від 25.11.2013 № 300 на суму 60,66 грн. (26 днів затримки);

- згідно службової записки ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 24.04.2013р. № 446/15-235 «Про перелік підприємств, які в поданих деклараціях з податку на додану вартість за березень 2013 року допустили методологічну помилку, у зв'язку з чим вирішено провести в КОР нарахування» погашено 27.06.2013 платіжним дорученням від 27.06.2013 № 24 на суму 1 133, 82 (52 дні затримки), 29.07.2013 платіжним дорученням від 29.07.2013 №151 на суму 831,18 грн. (84 днів затримки).

У відповідності до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.203.2 ст.203 названого Кодексу платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За змістом п.50.1 ст.50 названого Кодексу у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до положень абз.4 пп.4.3 п.4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України №276 від 18.07.2005, при поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує податкові зобов'язання минулих податкових періодів платника, нарахування в особовому рахунку платника проводиться датою його подання.

Статтею 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Дослідивши надані позивачем податкові декларації з податку на додану вартість та уточнюючі розрахунки до таких податкових декларацій за звітні періоди січень 2013 року (звітна, від 15.02.2013), березень 2013 року (уточнююча за жовтень 2012 року, від 10.04.2013, уточнюючий розрахунок від 14.03.2013 за жовтень 2012 року), березень 2013 року (уточнююча за грудень 2012 року, від 27.03.2013), за квітень 2013 року (звітна, від 15.05.2013), за квітень 2013 року (уточнюючий розрахунок від 04.04.2013 за жовтень 2012 року), за травень 2013 року (звітна, від 18.06.2013), за травень 2013 року (уточнюючий розрахунок від 30.05.2013, за квітень 2013 року), червень 2013 року (звітна, від 12.07.2013), липень 2013 року (звітна, від 15.08.2013), серпень 2013 року (звітна, від 11.09.2013), вересень 2013 року (звітна, від 14.10.2013), жовтень 2013 року (звітна, від 19.11.2013), листопад 2013 року (звітна, від 17.12.2013), грудень 2013 року (звітна, від 15.01.2014), та копій платіжних доручень ТОВ «Онікс Ст» на сплату сум податку на додану вартість від 30.01.2013 №28, від 28.02.2013 №43, від 17.04.2013 №74, від 30.05.2013 №99, від 27.06.2013 №124, від 29.07.2013 №151, від 23.08.2013 №171, від 27.09.2013 №200, від 28.10.2013 №250, від 30.10.2013 №255, від 28.11.2013 №307, від 25.11.2013 №300, від 24.12.2013 №353, від 20.01.2014 №33, від 24.02.2014 №89 та від 27.032.014), судами попередніх інстанцій встановлено випадки несвоєчасної сплати позивачем сум узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість за звітні періоди грудень 2012 року (платіжне доручення на суму 1 902 грн. подано до банку 31.01.2013 та оплата проведена 31.01.2013), жовтень 2012 року (платіжні доручення датовані пізнішими датами, ніж уточнюючі розрахунки за вказаний звітний період, подані в 2013 році).

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, що надані відповідачем докази (витяг з облікової картки платника податку на додану вартість ТОВ «Онікс Ст» за 2013 рік, без надання копій податкових декларацій позивача за відповідні періоди, що були зареєстровані в податковому органі за відповідними реєстраційними номерами, розрахунку штрафних санкцій до акта перевірки та додаткових письмових пояснень б/н і б/д, поданих у судовому засіданні 23.09.2014) не дають можливості встановити та перевірити правильність визначення позивачу податковим органом штрафних санкцій за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Крім того, судами попередніх інстанцій зазначено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження несвоєчасної сплати позивачем суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3 096 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що за встановлених обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого, не спростованого доводами касаційної скарги, висновку щодо наявності законних підстав для часткового задоволення позову, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності нарахування платнику податків штрафних санкцій за несвоєчасну сплату сум узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість за звітні періоди вересень 2011 року, жовтень 2012 року та травень-вересень 2013 року за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи в оскаржуваній частині та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи в цій частині, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин справи та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування судових рішень в оскаржуваній частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.09.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014 в оскаржуваній частині залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний