Справа № 807/913/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 876/12219/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року в адміністративній справі № 807/913/15 за позовом ОСОБА_2 до Закарпатської митниці ДФС про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив: визнати неправомірними дії Закарпатської митниці ДФС щодо припинення нарахування та виплати різниці у заробітній платі йому, як посадовій особі митного посту «Чоп-залізничний» Закарпатської митниці ДФС, з 20 лютого 2014 року; зобов'язати Закарпатську митницю ДФС здійснити перерахунок, нарахування та виплату різниці у його заробітній платі в період з 20 лютого 2014 року по 31 березня 2015 року; стягнути з відповідача 5000 грн відшкодування моральної шкоди та 1000 грн витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до наказу відповідача № 93-о від 19 лютого 2014 року його було переведено на ту саму посаду в рамках одного підрозділу, без зміни обсягів роботи і функціональних обов'язків, зі збереженням усіх надбавок. Тому припинення нарахування та виплати з 20 лютого 2014 року різниці (без премії) у заробітній платі є безпідставним.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та за невідповідності висновків суду обставинам справи. Тому просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що твердження суду про переведення його на іншу посаду є хибним, оскільки зміна назви структурного підрозділу, посади, виду структурного підрозділу, що відбулися внаслідок внесення змін до структури та штатного розпису, переведення працівника до іншого структурного підрозділу, якщо працівник продовжує виконувати ті самі функції, не є зміною посади чи зміною істотних умов праці.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 06 червня 2013 року у зв'язку з реорганізацією Чопської митниці ОСОБА_2 було переведено на посаду завідувача сектору митного оформлення № 4 митного поста «Дяково» Чопської митниці Міндоходів.

28 жовтня 2013 року позивача було повідомлено, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 597 від 07 серпня 2013 року та № 268 від 9 березня 2006 року відбулася зміна істотних умов праці, а саме: системи, розмірів оплати праці (у тому числі посадових окладів, надбавок і доплат) та найменування посад особового складу митниці.

13 грудня 2013 року позивача було переведено на посаду державного інспектора митного посту «Ужгород-вантажний» Чопської митниці Міндоходів.

24 січня 2014 року Чопською митницею Міндоходів було прийнято наказ № 28 «Про введення в дію штатного розпису Чопської митниці Міндоходів», який надалі було затверджено заступником Міністра - керівником апарату Левицьким В.С.

У зв'язку з введенням в дію цього наказу 08 лютого 2014 року позивача було повідомлено про зміну істотних умов праці, а саме розмірів оплати праці (у тому числі надбавок і доплат) та найменування посад особового складу митниці.

14 лютого 2014 року позивач подав до відповідача заяву про переведення його на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Чоп-залізничний» Чопської митниці Міндоходів і на підставі цієї заяви 20 лютого 2014 року був переведений на зазначену посаду.

Надалі, у зв'язку з реорганізацією Чопської митниці Міндоходів 06 грудня 2014 року позивача було попереджено про можливе наступне звільнення із займаної посади у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників Чопської митниці Міндоходів і 01 лютого 2015 року згідно наказу відповідача від 30 січня 2015 року № 147-о позивача було призначено в порядку переведення на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Чоп-залізничний».

Крім того, встановлено, що 06 червня 2013 року Чопську митницю було реорганізовано шляхом приєднання її до Чопської митниці Міндоходів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів».

У зв'язку з утворенням територіальних органів Міністерства доходів і зборів 07 серпня 2013 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 597 «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів» (надалі - Постанова № 597), якою вніс зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та затвердив посадові оклади працівників структурних підрозділів Міністерства доходів і зборів.

Пунктом 2 цієї постанови було встановлено, що у разі зменшення у зв'язку з прийняттям цієї постанови розміру заробітної плати (без премії), грошового забезпечення (без премії) в окремих працівників, умови оплати праці яких визначені цією постановою, на час роботи на займаній посаді виплачується різниця між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії), визначеними за умовами оплати праці згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

Оскільки після прийняття цієї постанови розмір грошового забезпечення позивача зменшився, у відповідності до пункту 2 цієї постанови відповідач виплачував позивачу різницю між його попереднім грошовим забезпеченням та розміром грошового забезпечення, встановленим за новими умовами праці.

Після переведення позивача на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Чоп-залізничний» Чопської митниці Міндоходів з 20 лютого 2014 року виплату цієї різниці було припинено.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем було правомірно припинено виплату цієї різниці, оскільки відбулася зміна істотних умов праці позивача у зв'язку з переведенням його на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Чоп-залізничний» Чопської митниці Міндоходів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції правильними.

Трудовий договір частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) визначено як угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу (стаття 24 КЗпП України).

Відповідно до приписів частин першої та третьої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Аналізуючи вказані норми права та фактичні обставини справи, в тому числі й посадові інструкції державного інспектора митного посту «Ужгород-вантажний» Чопської митниці Міндоходів та державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Чоп-залізничний» Чопської митниці Міндоходів, колегія суддів вважає, що з 20 лютого 2014 року відбулась зміна трудових обов'язків, виконуваної роботи позивача, пов'язаної з його переведенням на іншу посаду з іншою трудовою функцією у відповідності до приписів пункту 1 статті 32 КЗпП України, тобто укладено новий трудовий договір зі зміною істотних умов праці,

Разом з тим, зі змісту пункту 2 Постанови № 597 видно, що ця норма передбачає надання працівникам додаткових гарантій збереження рівня заробітної плати на час роботи на займаній посаді, яку працівник обіймав на дату набрання цією постановю чинності. Оскільки з 20 лютого 2014 року позивача було переведено на іншу посаду, то відповідач правомірно припинив проведення доплат, передбачених цим пунктом.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року в адміністративній справі № 807/913/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 04 квітня 2016 року.