Справа № 816/2735/15
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 р.Справа № 816/2735/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Резніченко Ю.В. за участю представника позивача - Коломієць Є.Є.

представника відповідача - Чайка М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного багатопрофільного підприємства "Технікс" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. по справі № 816/2735/15

за позовом приватного багатопрофільного підприємства "Технікс"

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення,,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20.01.2015 року № .

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: приписів Податкового кодексу України, оскільки господарські відносини приватного багатопрофільного підприємства "Технікс" з ТОВ «Логан Груп» за серпень 2014 року відображені в бухгалтерському та податковому обліку, а реальність господарських операцій підтверджується: договором оренди обладнання від 30.07.2014 року, яке використовувалося позивачем в господарських операціях з метою отримання прибутку; актами приймання-передавання наданих послуг з оренди обладнання; виписаними податковими накладними; податковим зобов'язанням ТОВ «Логан Груп» за серпень 2014 року на суму, яка дорівнює сумі податкового кредиту ПБП «Технікс».

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, з 11 грудня 2014 року по 17 грудня 2014 року відповідач провів документальну позапланову невиїзну перевірку ПБП "Технікс" () по взаємовідносинам з ТОВ "Логан Груп" () за серпень 2014 року.

За результатами перевірки податковим органом 24 грудня 2014 року складено акт № 9525/16-01-22-02-12/31174870, яким встановлено порушення позивачем: пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України; пунктів 1,2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; підпункту 2.5 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704; наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної" від 01.11.2011 № 1379, що призвело до завищення податкового кредиту за серпень 2014 року на суму 2 320 867,00 грн.

20 січня 2015 року на підставі акта вказаного перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" у загальному розмірі 3 481 300,50 грн., у тому числі 2 320 867,00 грн. - основний платіж, 1 160 433,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Головного Управління ДФС у Полтавській області, рішенням якого від 10 квітня 2015 року № 1568/10/16-31-10-04-11 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 20 січня 2015 року № , а скаргу позивача - без задоволення.

Вказане податкове повідомлення-рішення від 20 січня 2015 року № позивач оскаржив в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, яка рішенням від 22 червня 2015 року податкове повідомлення-рішення від 20 січня 2015 року № та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, залишила без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 20 січня 2015 року № . Натомість, позивачем не надано суду належних доказів, що свідчили б про реальність здійснення господарських операцій між ПБП "Технікс" та ТОВ "Логан Груп", тобто платником податків не доведено правомірність віднесення до складу податкового кредиту за перевіряємий період суми ПДВ у розмірі 2 320 867,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, Кодекс).

Податковим кредитом, згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток та до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2014 року між ПБП "Технікс" (орендар) та ТОВ "Логан Груп" (орендодавець) укладено договір № 30/07-14 оренди виробничого обладнання, згідно умов якого ТОВ "Логан Груп" зобов'язується передати ПБП "Технікс", а орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування виробниче обладнання та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Найменування і кількість переданого в оренду обладнання, включаючи його вартість, вказані у переліку переданого обладнання, що є невід'ємною частиною цього договору (додаток № 1). Документом, що свідчить про передачу (прийом) в оренду обладнання, є відповідний акт прийому-передачі, який підписується після передачі обладнання в оренду і є додатком до цього договору. Розмір орендної плати за даним договором визначається на договірній основі і вказаний в Додатках № 1/2, № 2 даного договору. Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця в строк не пізніше 90 календарних днів після підписання акта приймання-передавання обладнання від орендаря до орендодавця.

До даного договору надано специфікацію № 1 "Комплект технологічного обладнання для буріння свердловини типу ZJ-40" - додаток № 1/1 до договору оренди обладнання від 30 липня 2014 року № 30/07-14 та складено Додатки № 1/2, № 2, в яких зазначено перелік орендованого обладнання та розмір орендної плати за його користування.

Згідно вказаних додатків ТОВ "Логан Груп" надало в оренду ПБП "Технікс" обладнання, а саме: 2 бурові самохідні установки для обертального буріння свердловини типу ZJ-40, за використання яких встановлено розмір добової орендної плати у сумі 40 000 грн.; верхній привід, телеметричні безкабельні системи, гвинтові вибійні двигуни, опірно-центруючі елементи бурильної колони, торцеві фрези, ємності для зберігання розчину, жолоби зливні з основою, ємності доливні з основою, труби бурильні, встановивши розмір орендної плати за 1 годину використання одиниці вказаного обладнання.

На підтвердження виконання умов договору оренди позивач надав: акти №1-4 приймання-передавання обладнання від 01 серпня 2014 року згідно з договором оренди обладнання від 30 липня 2014 року № 30/07-14; акти № 1-17 приймання-передавання наданих послуг від 31 серпня 2014 року згідно з договором оренди обладнання від 30 липня 2014 року № 30/07-14; виписані ТОВ "Логан Груп" податкові накладні від 31 серпня 2014 року за серпень 2014 року №№ 157, 163, 158, 159, 165, 160 ,161, 162, 164, 166, 177, 167, 168, 169, 170, 171, 172.

Однак, наявність податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, оскільки правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг) із метою використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно інформації Управління Держпраці у Полтавській області щодо відомчої реєстрації великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, за приватним багатопрофільним підприємством "Технікс" були зареєстровані наступні транспорті засоби:

- мобільна бурильна установка ZJ-30, рік випуску - 2010, № 10099, дата техогляду -

15.02.2011, дата видачі свідоцтва про реєстрацію - 28.02.2011, дата видачі номерного знаку - 28.02.2011, знята з обліку, реалізація - 16.01.2015 року;

- бурова установка ZJ-40, рік випуску - 2011, № 11127, дата техогляду - 15.08.2012, дата видачі свідоцтва про реєстрацію - 30.08.2012, дата видачі номерного знаку - 30.08.2012, знята з обліку - 24.11.2014 року;

- бурова установка ZJ-40, рік випуску - 2012, № 12145, дата техогляду - 15.08.2012, дата видачі свідоцтва про реєстрацію - 30.08.2012, дата видачі номерного знаку - 30.08.2012, знята з обліку - 24.11.2014 року.

Листом № 19/01 від 19 липня 2013 року директор приватного багатопрофільного підприємством "Технікс" просив Полтавську філію ДП «Східний ЕТЦ» провести щорічний технічний огляд технологічних транспортних засобів: бурових установок ZJ-40 (заводський № 11127 та № 12145) та бурової установки ZJ-30 (заводський № 10099), які знаходяться на свердловинах в Полтавській області.

На підставі зазначеного листа між ПБП «Технікс» та Державним підприємством «Східний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» 19.07.2013 року укладено договір № 26169-13 на виконання технічної експертизи, згідно якого Виконавець зобов'язався провести щорічний технічний огляд трьох мобільних бурових установок.

Згідно акта державного технічного огляду технологічних транспортних засобів від 24 липня 2013 року, дозволено експлуатацію зазначених бурових установок: ZJ-30 № 10099, ZJ-40 № 11127, ZJ-40 № 12145.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав з ТОВ "Карпатигаз" договори підряду на виконання робіт з капітального ремонту:

- свердловини № 106 Яблунівського НГКР, що розташована в с. Сенча Лохвицького

району Полтавської області від 15 травня 2014 року та в переліку основного обладнання для виконання робіт на свердловині Замовника з використанням обладнання та персоналу Підрядника зазначив мобільну бурову установку типу ZJ-40 та інше обладнання (додаток №2 до договору підряду);

- свердловини № 82 Розпашнівського ГКР, що розташована в смт. Володимировка

Чутівського району Полтавської області від 19 червня 2014 року та в переліку основного обладнання для виконання робіт на свердловині Замовника з використанням обладнання та персоналу Підрядника зазначив мобільну бурову установку типу ZJ-30 та інше обладнання (додаток №2 до договору підряду);

- свердловини № 67 Матвіївського НГК, що розташована в с. Милорадове

Котелевського району Полтавської області від 21 липня 2014 року та в переліку основного обладнання для виконання робіт на свердловині Замовника з використанням обладнання та персоналу Підрядника зазначив мобільну бурову установку типу ZJ-40 та інше обладнання (додаток №2 до договору підряду).

Згідно актів про введення в експлуатацію бурових установок, комісією позивача за участю гірничотехнічного інспектора були введені в експлуатацію бурові установки: ZJ-40 на свердловині № 106 Яблунівського НГКР з 23.05.2014 року; ZJ-30 на свердловині № 82 Розпашнівського ГКР з 24.06.2014 року; ZJ-40 на свердловині № 67 Матвіївського НГК з 01.08.2014 року.

Листом № 24/01 від 24 липня 2014 року директор приватного багатопрофільного підприємством "Технікс" просив Полтавську філію ДП «Східний ЕТЦ» провести щорічний технічний огляд технологічних транспортних засобів: бурових установок ZJ-40 (заводський № 11127 та № 12145) та бурової установки ZJ-30 (заводський № 10099), які знаходяться на свердловинах в Полтавській області.

На підставі зазначеного листа між ПБП «Технікс» та Державним підприємством «Східний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» 24.07.2014 року укладено договір № 26158-14 на виконання технічної експертизи, згідно якого Виконавець зобов'язався провести щорічний технічний огляд трьох мобільних бурових установок.

Згідно акта державного технічного огляду технологічних транспортних засобів від 29 липня 2014 року, дозволено експлуатацію зазначених бурових установок: ZJ-30 № 10099, ZJ-40 № 11127, ZJ-40 № 12145.

Отже, станом на 01 серпня 2014 року позивачу належали дві бурові установки ZJ-40 (заводський № 11127 та № 12145), бурова установка ZJ-30 (заводський № 10099), які були введені в експлуатацію саме на свердловинах: № 106 Яблунівського НГКР, № 82 Розпашнівського ГКР, № 67 Матвіївського НГК та зняті з обліку лише 24.11.2014 року та 16.01.2015 року.

В той же час, згідно інформації Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 09.02.2015 року, Держгірпромнагляд України та його територіальні управління за період з 01.01.2010 року по 09.02.2015 року не видавали ТОВ "Логан Груп" дозволи на виконання робіт та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

З акту перевірки від 24 грудня 2014 року вбачається, що ТОВ "Логан Груп" зареєстровано 08.04.2014 року, з 09.04.2014 року перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, статутний фонд на момент створення товариства та на момент проведення перевірки складає 300 грн. і відповідно до податкової інформації ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 12.11.2014 року, товариство за податковою адресою не знаходиться.

Окрім того, з інформації Головного слідчого управління кримінальних розслідувань Державної фіскальної служби України від 23.06.2016 року слідує, що у провадженні слідчого управління знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000174 за ч.1,2 ст.205, ч.3 ст.209 КК України, в тому числі за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Логан Груп».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як на доказ отримання переданого ТОВ "Логан Груп" в оренду виробничого обладнання згідно з договором оренди обладнання від 30 липня 2014 року № 30/07-14, посилався на акти №1-4 від 01 серпня 2014 року приймання-передавання обладнання. Згідно вказаних актів, орендодавець передав позивачу: на свердловині № 67 Матвіївського НГКР (с. Милорадове Котелевського району Полтавської області) бурову самохідну установку обертального буріння свердловини типу ZJ-40 та інше обладнання; на свердловині № 106 Яблунівського НГКР (с. Сенча Лохвицького району Полтавської області) мобільну бурову установку типу ZJ-40 та інше обладнання; на свердловині № 82 Розпашнівського НГКР (с. Володимировка Чутівського району Полтавської області) інше бурове обладнання.

Однак, ще до укладення зазначеного договору оренди та складення вказаних актів, позивач уклав з ТОВ "Карпатигаз" договори підряду на виконання робіт з капітального ремонту свердловин: від 15 травня 2014 року - № 106 Яблунівського НГКР та від 21 липня 2014 року - № 67 Матвіївського НГК і в додатках до договорів підряду зазначив перелік основного обладнання Підрядника, у тому числі дві мобільні бурові установки типу ZJ-40 та інше обладнання; від 19 червня 2014 року № 82 Розпашнівського ГКР і в додатку до договору підряду зазначив перелік основного обладнання Підрядника, у тому числі мобільну бурову установку типу ZJ-30 та інше обладнання.

Окрім того, ще до укладення договору оренди комісією позивача за участю гірничотехнічного інспектора були введені в експлуатацію бурові установки: ZJ-40 на свердловині № 106 Яблунівського НГКР з 23.05.2014 року; ZJ-30 на свердловині № 82 Розпашнівського ГКР з 24.06.2014 року; ZJ-40 на свердловині № 67 Матвіївського НГК з 01.08.2014 року.

Зазначеними вище об'єктивними документальними доказами спростовуються твердження апелянта, що реальність господарських операцій в серпні 2014 року між ПБП «Технікс» та ТОВ «Логан Груп» підтверджується договором оренди обладнання від 30.07.2014 року, актами приймання-передавання наданих послуг з оренди обладнання, виписаними податковими накладними, оскільки ТОВ "Логан Груп" не передавало позивачу в оренду зазначене бурове обладнання і цьому товариству не видавалися дозволи на виконання робіт та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Окрім того, як зазначалося вище, станом на 01 серпня 2014 року позивачу належали дві бурові установки ZJ-40 (заводський № 11127 та № 12145), які були введені в експлуатацію саме на свердловинах: № 106 Яблунівського НГКР та № 67 Матвіївського НГК та зняті з обліку лише 24.11.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безтоварного характеру господарських операцій між ПБП «Технікс» та ТОВ «Логан Груп» та щодо обґрунтованого висновку відповідача про те, що вказані господарські операції не носили реального характеру, а відображення їх результатів у податковому обліку ПБП "Технікс" здійснено безпідставно, з метою штучного формування податкового кредиту.

Пояснення представника апелянта, що згідно наданих ним копій договорів купівлі-продажу промислового обладнання від 02 липня 2012 року та копій договорів оренди обладнання від 05 грудня 2012 року, ПБП "Технікс" 02 липня 2012 року продало товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича база «Левадник» дві бурові самохідні установки для обертального буріння свердловин типу ZJ-40 (заводський № 11127 та № 12145), а 05 грудня 2012 року ПБП "Технікс" взяло у товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича база «Левадник» в оренду строком на 2 роки шасі мобільної бурової установки типу ZJ-40 ( № 11127) та шасі мобільної бурової установки типу ZJ-40 (№ 12145) з дизелями без вишки, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, бурові самохідні установки для обертального буріння свердловин типу ZJ-40 (заводський № 11127 та № 12145) були зареєстровані за позивачем лише 30.08.2012 року, а згідно актів державного технічного огляду технологічних транспортних засобів від 24 липня 2013 року та від 29 липня 2014 року ПБП "Технікс" дозволено експлуатацію зазначених бурових установок: ZJ-40 № 11127, ZJ-40 № 12145. Згідно актів про введення в експлуатацію бурових установок, комісією позивача за участю гірничотехнічного інспектора були введені в експлуатацію бурові установки: ZJ-40 на свердловині № 106 Яблунівського НГКР з 23.05.2014 року; ZJ-40 на свердловині № 67 Матвіївського НГК з 01.08.2014 року.

Таким чином, станом на 01 серпня 2014 року позивачу належали дві бурові установки ZJ-40 (заводський № 11127 та № 12145), які були введені в експлуатацію саме на свердловинах: № 106 Яблунівського НГКР, № 67 Матвіївського НГК та зняті з обліку лише 24.11.2014 року.

За таких обставин, пояснення апелянта, що ПБП "Технікс" 02 липня 2012 року продало товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича база «Левадник» дві бурові самохідні установки для обертального буріння свердловин типу ZJ-40 (заводський № 11127 та № 12145), а 05 грудня 2012 року ПБП "Технікс" взяло у товариства в оренду шасі мобільних бурових установок типу ZJ-40 ( № 11127 та № 12145) з дизелями без вишки, спростовуються зазначеними вище документальними об'єктивними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Оскільки рішенням відповідача № від 05.11.2014 року позивачу були донараховані податкові зобов'язання, а тому з огляду на повторне протягом 1095 днів визначення контролюючим органом ПБП "Технікс" суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, відповідачем правомірно застосовані спірним рішенням від 20 січня 2015 року № штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 160 433,50 грн. (50 % суми нарахованого податкового зобов'язання).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 20 січня 2015 року № , що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з підстав, наведених в даній ухвалі.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного багатопрофільного підприємства "Технікс" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. по справі № 816/2735/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі - з 04.04.2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Лях О.П.