Справа № 338/537/15-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Справа № 876/6186/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 09 квітня 2015 року звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови в зарахуванні пільгового стажу та перерахунку пенсії, зобов'язання врахувати період роботи з 25.03.1980 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 31.08.1988 року, з 01.09.1988 року по 30.09.1989 року, з 01.10.1989 року по 25.02.1994 року, з 28.02.2000 року по 01.02.2003 року, з 06.04.2003 року по 23.04.2008 року як трудовий стаж у районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік і шість місяців, зобов'язання провести перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу з 08 жовтня 2014 року.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду за період з 08 жовтня 2014 року до 09 жовтня 2015 року.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до трудового стажу періодів його роботи в районах Крайньої Півночі в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі з 25.03.1980 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 31.08.1988 року, з 01.09.1988 року по 30.09.1989 року, з 01.10.1989 року по 25.02.1994 року, з 28.02.2000 року по 01.02.2003 року, з 06.04.2003 року по 23.04.2008 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 25.03.1980 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 31.08.1988 року, з 01.09.1988 року по 30.09.1989 року, з 01.10.1989 року по 25.02.1994 року, з 28.02.2000 року по 01.02.2003 року, з 06.04.2003 року по 23.04.2008 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік 6 місяців. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зробити перерахунок пенсії, що виплачується ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 09 жовтня 2014 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, його оскаржило управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області, подавши апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом матеріального права, просило скасувати оскаржувану постанову та винести нову про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт, зокрема, зазначив, що трудовий стаж позивача за спірний період в районах Крайньої Півночі належним чином не підтверджений відповідними документами.

Представники сторін у судове засідання не з'явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт помічником бурильника, бурильником з 14.06.1971 року по 25.02.1994 року в Україні та вахтово-експедиційним методом в Західному Сибірі, з них: з 14.06.1971 року по 24.03.1980 року - робота в Україні; з 25.03.1980 року по 31.05.1986 року - робота вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 01.06.1986 року по 31.08.1988 року - робота вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), з 01.09.1988 року по 30.09.1989 року - робота вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 01.10.1989 року по 25.02.1994 року - робота вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), з 28.02.2000 року по 01.02.2003 року - працював бурильником в ТзОВ Спец УБР «Туртас» місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 06.04.2003 року по 23.04.2008 року працював бурильником в ТзОВ «Аргиллит» місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), що підтверджується трудовою книжкою та довідкою, що є в матеріалах пенсійної справи, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт ПАТ «Укрнафта» №10-425 від 19.03.2015 року, які уточнюють особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії і які підтверджують постійну зайнятість на роботі та дають право на встановлені законом пільги.

Позивач подав до управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області заяву про зарахування стажу роботи на Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняних до районів Крайньої Півночі. В листі УПФУ у Богородчанському районі №1799/03 від 03.04.2015 року вказано, що пільги щодо обчислення стажу надавались особам, що прибули на Крайню Північ і в місцевості прирівняні до районів Крайньої Півночі та уклали трудові договори про роботу в цих районах. Трудові договори, що заключалися на визначений термін, по закінченню цього терміну переукладались на такий же термін чи продовжувались на термін не менше одного року. Оскільки, письмовий трудовий договір за період роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не надавався, то для обчислення стажу роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі в півтора кратному розмірі (один рік роботи за один рік і шість місяців) підстав не має (а.с. 10-11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пільгове обчислення стажу передбачено законодавством колишнього СРСР, а період роботи в зазначений період підтверджується трудовою книжкою та архівними довідками, а отже, управління ПФУ неправомірно не врахувало стаж роботи у пільговому обчислені з посиланням, що не були надані строкові трудові договори.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтово-експедиційним методом.

Суд встановив, що у довідці за № 10-425 від 19.03.2015 року вказано, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась з режимом роботи 15 робочих днів в МПКП та РКП в місяць по 12 год. за добу =К1, К2 (дні перельоту літаком на роботу і назад на відпочинок) і з таким же періодом відпочинку по місцю постійного проживання (прописки) з відпрацюванням місячного та річного норми робочого часу. До заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалась додаткова відпустка.

Отже, Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в постанові від 25 травня 2015 року дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки робота ОСОБА_1 вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27.10.2015 р. № 338/1079/14-а, яка згідно вимог ст. 244-2 КАС України є обов'язковою.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції не встановив всіх фактів, що мають значення для правильного вирішення спору і неправильно застосував норми матеріального права, а тому є підстави для скасування постанови суду та прийняття нової - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити, постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року у справі № 338/537/15-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 04 квітня 2016 року.