Справа № 2609/29523/12
Суддя: Козленко Г. О.
Дата ухвалення: 2013-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2013 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Г.О. Козленко, розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у м.Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови виплачувати доплати до пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком; стягнути з ГУПФ в м. Києві, з 1 жовтня 2011 року недоплату до пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю внаслідок участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, згідно ст.87 (абз.2) ЗУ «Про пенсійне забезпечення», з зарахуванням раніше виплачених доплат до пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в період з 1 жовтня 2011 року; зобов'язати ГУПФ в м. Києві виплачувати в подальшому доплату до пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою від 02 січня 2013 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови виплачувати доплати до пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за період з 01.10.2011 по 09.06.2012; стягнення з ГУПФ в м. Києві недоплату до пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю внаслідок участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з зарахуванням раніше виплачених доплат до пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю за період з 1 жовтня 2011 року по 09 червня 2012 року.

Ухвалою від 02 січня 2013 року відкрито скорочене провадження в межах заявлених позовних вимог за період з 10 червня 2013 року.

Відповідно до ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідач ГУПФ України в м. Києві надав через канцелярію суду заперечення проти позову, у яких просить відмовити у його задоволенні. Свої заперечення обґрунтовує тим, що пенси позивачу нараховуються відповідно до чинного законодавства, а саме Постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2011 р. № 475 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік».

Також відповідач зазначає, що до 23 липня 2011 року основна та додаткова пенсія виплачується у розмірах, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а починаючи з 23 липня 2011 року - постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року №745.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, прихожу до наступного.

ОСОБА_3 встановлено, що позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Також позивач є є інвалідом третьої групи, а також особою, віднесеною до І категорії, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.10).

12 вересня 2012 року позивач звернувся до ГУПФ України в м. Києві із заявою про виплату недоплаченої пенсії (а.с.8).

Листом від 01.10.2012 №26564/12/Ф-2879 ГУПФ України в м. Києві надало письмову відповідь ОСОБА_4, згідно якої позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Стаття 50 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачала виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, інваліду третьої групи в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, що становило 9,96 грн. Додаткова пенсія розраховувалась виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком - 19,91 грн, встановленої постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" від 03.01.2002 № 1. Відповідно до ст. 67 Закону України Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткова пенсія в 2007 році підвищувалась відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Розмір додаткової пенсії, яка виплачувалась, складав з 01.01.2007 - 10,34 грн, з 01.04.2007 - 11,02 грн., з 01.10.2007 - 11,14 грн. З 01.01.2008 відповідно до статті 50 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції Закону України від 28.12.2007р. № 107-VI), пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій" від 28.05.2008 № 530 та пунктом 6 постанови Кабінету міністрів України "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються ЗА рахунок коштів державного бюджету" від 06.07.2011р. № 745 додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам третьої групи призначається в розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2012 розмір додаткової пенсії учасникам ліквідації аварії Чорнобильської катастрофи віднесеним до 1 категорії, інвалідам третьої групи призначається в розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що складає з 01.07.2012 - 253,20 грн (а.с.9-10).

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенси за шкоду, заподіяну здоров ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.І ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суддя вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсії передбачених ст.ст. 50, 54 вказаного Закону, підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, яким визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ було встановлено розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Розмір додаткової пенсії - 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 117 Конституції Кабінетом Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Стаття 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» визначає, що порядок застосування цього Закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого, відповідно до статті 117 Конституції України, є обов'язкові для виконання.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсації підвищуються Кабінетом Міністрів України.

В силу статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. У відповідності до статті 52 даного Закону Кабінет Міністрів України на основі та на виконання ст. ст. 116,117 Конституції України і законів України, актів Президента України видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Відповідно ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Частиною другою ст. 95 Конституції України визначено, що будь які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування визначаються виключно законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

До видатків, що здійснюються з Державного бюджету належать, зокрема, видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (п. 17 ст. 87 Бюджетного кодексу України).

Ст. 4 Бюджетного кодексу України зазначає, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України цьому кодексу та закону про Державний бюджет України.

Так частиною 3 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено, що у 2012 році норми і положення статей деяких Законів України, зокрема ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах,встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Частиною 1 ст.150 Конституції України визначено, що вирішення питання про відповідність Конституції України ( конституційність ) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України належить до повноважень Конституційного Суду України.

Конституційний Суд України приймає рішення щодо конституційності законодавчих актів, а в разі визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним ОСОБА_3 України рішення про їх неконституційність (ст.152 Конституції України).

Рішенням Конституційного суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, де надається офіційне тлумачення положень ст. 1, ч. І ст. 17, ч. З ст. 22, ст.ст. 46, 48, ч. 1,3 ст. 95, ч. 2 ст. 96, пн. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України, положень ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 95, ч. І ст.117, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України у взаємозв'язку з положеннями пн. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України, пн. 2 ч. 1 ст. 9 КАС України.

Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розмірі соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету України, відповідно до Конституції України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. З ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача - суб'єктів владних повноважень, а отже в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 19, 22, 95, 117, 150 Конституції України, ст. 2, 9, 163, 183-2, 186, 254 КАС України, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного адміністративного м. Києва суду через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ОСОБА_3 Козленко