Справа № 825/3731/15-а
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/3731/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря Гайдука С.В.,

представника позивача Коленченка О.О.,

представника відповідача Качанка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новофіл" до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.12.2015 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ДПІ у м. Чернігові) та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 12.10.2015: № 000359220, - повністю, № , - частково, № , - повністю, № , - частково.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що під час перевірки перевіряючим ДПІ у м. Чернігові були надані належним чином завірені копії підтверджуючих документів стосовно реальності здійснення господарської операції і правових відносин між ним та ТОВ «Лідер Нафта». Також перевіряючим роз'яснено, що паливно-мастильні матеріали (далі - ПММ) товариством було використано в межах його господарської діяльності. Будь-яких зауважень щодо порядку оформлення вказаних первинних документів з боку ДПІ у м. Чернігові не було.

Стосовно відсутності у товариства під час проведення перевірки чеків та заправочних відомостей зазначив, що фактично бензин А-95 закуповувався позивачем з використанням талонів, а тому заправочні відомості АЗС не складалися та позивачу не надавалися. Крім того, при продажу нафтопродуктів із застосуванням, згідно із договорами, талонів, чеки оператором АЗС не видаються, оскільки фактично розрахунки за такий бензин, вже було здійснено позивачем через банк, підтвердженням чого є належним чином оформлене платіжне доручення. Враховуючи наведене, вимога відповідача про надання заправочних відомостей та чеків під час проведення перевірки є протиправною та такою, що прямо суперечить вимогам чинного законодавства України.

Стосовно включення до складу податкового кредиту сум ПДВ на підставі виписаних ТОВ «Лідер Нафта» податкових накладних у паперовому та електронному вигляді, що були складені та підписані особами іншими, ніж зазначені у виданих Міністерством доходів і зборів України в електронному форматі квитанціях про підтвердження продавцями прийняття виписаних ними податкових накладних до реєстрації в ЄРПН, зазначив таке.

Невідповідність електронного цифрового підпису у податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, підпису особи, яка склала податкові накладні у паперовому вигляді, не може слугувати підставою для позбавлення товариства права на включення до податкового кредиту вказаної в них суми ПДВ. Так, податкове законодавство України не містить норм, які б ставили у залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів або зобов'язували платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства. Тому можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у т.ч. недекларування своїх зобов'язань або несплата податку до бюджету, не є підставою для позбавлення платника податків права на витрати та податковий кредит з ПДВ за операціями з такими контрагентами. Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми витрат до податкових витрат та суми ПДВ до податкового кредиту.

Реальність виконання господарських операцій між ТОВ «Новофіл» та ТОВ «Лідер Нафта» підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а саме: видатковими накладними, платіжними дорученнями, банківськими виписками, податковими накладними, які товариством було надано безпосередньо під час проведення перевірки та додатково до листа від 21.09.2015 № 270 на запит ДПІ у м. Чернігові від 09.06.2015 № 9278/10/25-26-22-02-12. Також звернув увагу на те, що відповідачем здійснювалась перевірка товариства за вересень 2012 року, за результатами якої було складено акт від 04.12.2012 № 262715/32946641, яким будь-яких порушень щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Лідер Нафта» не встановлено, а навпаки, підтверджено правильність формування податкового кредиту за вересень 2012 року.

Щодо віднесення до витрат сум агентської винагороди, сплаченої ОСОБА_3 згідно договору від 06.05.2013 № 4 зазначив, що до обов'язків останнього входило сприяння просуванню продукції ТОВ «Новофіл» (принципала), укладенню договорів на продаж продукції на території країн СНД та Європи, сприяння виконанню покупцем умов підписаного договору, сприяння виконанню покупцем зобов'язань щодо своєчасності та повноти оплат згідно з умовами договору, захист інтересів ТОВ «Новофіл» у разі спірних питань. Агент за допомогою програми Yahoo! Messenger, яка забезпечує голосовий зв'язок, щомісяця інформував замовника про хід виконання договору, звітував про вчинені заходи.

На виконання агентського договору було складено акти приймання-передачі виконаних робіт. Враховуючи вищевикладене, вважає необґрунтованим висновок податкового органу стосовно порушення ним cт. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 № 88, в частині відсутності в первинних документах змісту та обсягу господарської операції та дати складання документа.

Стосовно розміру агентської винагороди зазначив, що вона встановлювалась ТОВ «Новофіл» з ОСОБА_3 на підставі взаємної згоди, відповідно до вимог Господарського кодексу України на договірній основі, згідно додаткової угоди до агентського договору, а не у відсотковому відношенні до обсягів отриманих коштів.

Таким чином, з огляду на викладене, вважає, що витрати, зумовлені відносинами з ОСОБА_3, в повному обсязі мали враховуватись при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, надав письмові заперечення та пояснив, що в ході проведення перевірки та на лист ДПІ у м. Чернігові від 09.06.2015 № 9278/10-25-26-22-02-12 підприємством не надано документи, що підтверджують фактичне отримання дизпалива та бензину від ТОВ «Лідер Нафта» згідно договору - чеків та заправочних відомостей.

Крім того, за результатами автоматизованого співставлення даних податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів, встановлено, що між сумами податкового кредиту по податку на додану вартість ТОВ «Новофіл» та сумами податкового зобов'язання по податку на додану вартість ТОВ «Лідер-Нафта», існують розбіжності: за липень 2012 року на суму ПДВ 535,00 грн.; за серпень 2012 року на суму ПДВ 532,50 грн.; за вересень 2012 року суму ПДВ 532,50 грн., за жовтень 2012 року - 545,00 грн., за листопад 2012 року - 550,00 грн., за грудень 2012 року - 542,50 грн., за березень 2013 року - 532,50 грн., за квітень 2013 року - 355,00 грн., за травень 2013 року - 1058,33 грн., за червень 2013 року - 528,00 грн., 698,00 грн., за серпень 2013 року - 1064,00 грн., за вересень 2013 року - 539,50 грн.

Також встановлено випадки включення товариством до складу податкового кредиту сум ПДВ на підставі виписаних ТОВ «Лідер Нафта» податкових накладних у паперовому та електронному вигляді, що були складені та підписані особами іншими, ніж зазначені у виданих Міністерством доходів і зборів України в електронному форматі квитанціях про підтвердження продавцям прийняття виписаних ними податкових накладних до реєстрації в ЄРПН.

Вищенаведена інформація свідчить про відсутність факту реального здійснення операцій з придбання товарів у ТОВ «Лідер Нафта», а тому позивачем порушено п. 198.1, п. 198.2, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та завищено податковий кредит на загальну суму 8015,00 грн.

Крім того, в ході проведення перевірки досліджено взаємовідносини між ТОВ «Новофіл» та ОСОБА_3 щодо надання агентських послуг та встановлено, що в актах виконаних робіт зазначено «сприяв укладанню та виконанню угод з продажу нитки синтетичної позументної за межами території України», але не зазначено номер договору, яким чином сприяв укладанню договору, з яким контрагентами та які роботи проводив. Також перевіркою встановлено відсутність прямої залежності суми отриманих коштів від експорту з сумою винагороди. З вищевикладеного вбачається, що в розрахунку винагороди відсутня економічна обґрунтованість вартості агентських послуг.

Також як під час укладання договору з ОСОБА_3 так і після його дії, товариство відвантажувало продукцію та отримувало доходи від реалізації продукції, здійснюючі господарські відносини з постійними контрагентами, та відповідно договори з новими покупцями не укладалися. Тому вважає, що ОСОБА_3 отримував винагороду від здійснення поставок контрагентам, з якими ТОВ «Новофіл» працювало тривалий час, в т.ч. до укладання агентського договору.

В ході проведення перевірки встановлено, що згідно програми «Податковий блок» ОСОБА_3 як фізична особа-підприємець не зареєстрований і вид діяльності «надання агентських послуг», - відсутній. Також ОСОБА_3 виступає одним із засновників ТОВ «Новофіл». У відповідь на запит від 21.08.2015 № 87695/10/25-26-22-02-12 ТОВ «Новофіл» не надало документи, що підтверджують пошук покупців, інформацію про хід виконання договору. Також в ході проведення перевірки відсутні документи (повідомлення) про випадки посередництва в укладанні угоди в інтересах принципала.

З наданих підприємством документів не вбачається, в якому обсязі послуги були надані від ОСОБА_3, яким чином визначено вартість цих робіт, не доведено зв'язок цих послуг із господарською діяльністю ТОВ «Новофіл», а отже даним підприємством документально не доведено факту використання в господарській діяльності агентських послуг, отриманих від агента. При перевірці актів приймання-передачі виконаних робіт встановлено, що дані первинні документи укладалися в м. Чернігові. Згідно оперативної інформації щодо неодноразового перетину державного кордону України Дмампієтро Бернарделло, яка надійшла від оперативного управління службовою запискою від 25.09.2015 №1894/07, встановлено, що в день підписання переважної більшості первинних документів (актів приймання-передачі виконаних робіт) ОСОБА_3 не перебував на території України.

Таким чином, акти здачі-прийняття послуг заповнені із порушеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, а укладання агентської угоди з ОСОБА_3 ніяким чином не вплинуло на господарську діяльність платника, а саме на збільшення доходу в зв'язку з залученням нових покупців продукції.

Крім того, в порушення п. 57.1 ст. 57 та п. 2 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового Кодексу України та наказу Міністерства Доходів і зборів України «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» № 872 від 30.12.2013, підприємством занижено значення рядка 23 «Авансовий внесок, що підлягає сплаті щомісяця» Декларації з податку на прибуток за 2013 рік у березні-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року на 427,00 грн.; занижено значення рядка 23 «Авансовий внесок, що підлягає сплаті щомісяця» Декларації з податку на прибуток за 2014 рік у березні-грудні 2015 року та січні-лютому 2016 року на 54975,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав.

ТОВ «Новофіл» є юридичною особою, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців; перебуває на податковому обліку як платник податків в ДПІ у м. Чернігові та з 25.06.2004 зареєстроване як платник податку на додану вартість (а.с. 252, 253 Т.1).

Свою діяльність здійснює на підставі статуту, затвердженого загальними зборами учасників товариства (протокол № 3 від 26.03.2010), та додатку № 1 до статуту, затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства № 6 від 22.01.2013, які зареєстровані у встановленому законом порядку (а.с. 232-251 Т.1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців, основним видом його діяльності є 13.10 підготування та прядіння текстильних волокон.

Судом встановлено, що на підставі направлень: від 10.08.2015 № 1815 та № 1816, від 26.08.2015 №1901 та №1902, виданих ДПІ у м. Чернігові, згідно ст. 20, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 3 квартал 2015 року, працівниками податкового органу проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Новофіл» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014.

Перевірка проводилась з 10.08.2015 по 07.09.2015 з відома та в присутності директора ТОВ «Новофіл».

За результатами перевірки складено акт від 28.09.2015 № 1672/22/32946641 з додатками (а.с. 24-56 Т.1).

В ході проведення перевірки ДПІ у м. Чернігові встановлено наступні порушення:

- п.п. 14.1.27, 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.п. 138.2, п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 724742,00 грн., в т.ч. за 3 квартали 2012 року - 1680,00 грн., за 2012 рік - 59915,00 грн., за 2013 рік - 5127,00 грн., за 2014 рік - 659700,00 грн., в результаті порушень викладених у п. 3.1.2 даного Акту;

- п. 57.1 ст. 57 та п. 2 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» № 872 від 30.12.2013 підприємством занижено значення рядка 23 «Авансовий внесок, що підлягає сплаті щомісяця у березні - грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року на 427,00 грн. та занижено значення рядка 23 «Авансовий внесок, що підлягає сплаті щомісяця» Декларації з податку на прибуток за 2014 рік у березні - грудні 2015 року та січні-лютому 2016 року на 54975,00 грн.;

- п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню в загальній сумі 2696,00 грн., в т.ч. за грудень 2012 року - 2696,00 грн. та завищення залишку від'ємного значення ПДВ, ряд. 24 Декларації з податку на додану вартість в загальній сумі - 8960,00 грн., в т.ч. за грудень 2014 року - 8960,00 грн., в результаті порушень, викладених у п. 3.2.2 даного Акту;

- «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку», який затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 24.12.2010 № 1020 та від 21.01.2014 № 49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за № 228/25005;

- п. 167.1. ст. 167, п. 172.2 ст. 171 Податкового кодексу України, недоутримано податку з доходів фізичних осіб в сумі 730,80 грн. ;

- ст. 7, 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010, нараховано єдиного соціального внеску в сумі 129495,90 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у м. Чернігові було винесено податкові повідомлення-рішення від 12.10.2015, зокрема:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток підприємств на суму 482099,00 грн. (385679,00 грн. за основним платежем та 96420,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 57 Т.1);

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 905928,00 грн. (724 742,00 грн. за основним платежем та 181186,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 58 Т.1);

- № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення сум ПДВ на суму 8960,00 грн. (а.с. 8 Т.2);

- № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 2696,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції) в розмірі 1348,00 грн. (а.с. 9 Т.2).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Новофіл» оскаржило їх в адміністративному порядку, однак рішенням Головного управління ДФС у Чернігівській області від 20.11.2015 за № 3429/10/25-01-10-04-15 скаргу позивача залишено без задоволення (а.с. 59-68, 69-75 Т.1).

Судом встановлено, що у власності ТОВ «Новофіл» перебуває автомобіль легковий седан-В, 2006 р.в., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 76 Т.1).

13.07.2012 між ТОВ «Новофіл» (покупець) та ТОВ «Лідер Нафта» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 3112ЧТ, підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками товариств (а.с. 77-79 Т.1).

Відповідно до умов договору продавець, протягом строку дії цього договору, зобов'язується передавати у власність покупця та відпускати через мережу АЗС нафтопродукти в асортименті: дизельне пальне, неетильовані бензини А-95, А-95 Преміум, А-92, А-76/80, належної якості (підтвердженої сертифікатом якості), що відповідає державним стандартам, в кількості визначеній відповідно до видаткових накладних, а покупець зобов'язується оплачувати вартість товару на умовах цього договору та отримувати товар на АЗС (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору продавець зобов'язаний здійснювати відпуск товару покупцю на АЗС. Відпуск товару відбувається після надання покупцем талона на товар, строк дії якого не закінчився.

Передача товару здійснюється на підставі попередньо оплаченого покупцем рахунку-фактури. Оператор АЗС після завершення відпуску товару покупцю або його уповноваженому представнику зобов'язаний видати інформаційний чек, в якому зазначаються дата та час обслуговування, марка, кількість відпущеного товару (п. 5.1, 5.5 Договору).

Згідно із п. 6.1 Договору загальна кількість товару, що передається та відпускається за цим договором, визначається шляхом складання кількості товару вказаного у кожній з видаткових накладних, виписаних продавцем протягом строку дії цього договору.

Відповідно до п. 6.2 Договору ціна товару включає ПДВ.

Порядок розрахунків між сторонами врегульовано п. 7 Договору. Зокрема, покупець зобов'язаний сплатити продавцю вартість товару в строк, зазначений в рахунку-фактурі, на умовах 100% попередньої оплати. Оплата здійснюється у безготівковому порядку в національній валюті України, шляхом сплати на поточний рахунок продавця.

На виконання умов договору сторонами були сформовані та підписані видаткові накладні: від 27.09.2013 № 1614, від 30.08.2013 № 1420, від 13.08.2013 № 1298, від 19.07.2013 № 1146, від 11.07.2013 № 1093, від 13.06.2013 № 928, від 30.05.2013 № 834, від 15.05.2013 № 745, від 08.05.2013 № 709, від 09.04.2013 № 557, від 05.03.2013 № 354, від 28.01.2013 № 114, від 20.12.2012 № 907, від 16.11.2012 № 708, від 30.10.2012 № 590, від 11.10.2012 № 496, від 05.09.2012 № 317, від 15.08.2012 № 246, від 13.07.2012 № 119 (а.с. 98-114 Т.1).

Факт надання повноважень на отримання товару представнику ТОВ «Новофіл» на АЗС підтверджується витягом з Журналу довіреностей (а.с. 115-125 Т.1).

ТОВ «Лідер Нафта» в порядку, передбаченому податковим законодавством, позивачу були видані податкові накладні: від 13.07.2012 № 92, від 08.05.2013 № 20, від 15.05.2013 № 72, від 30.05.2013 № 259, від 13.06.2013 № 103, від 11.07.2013 № 109, від 19.07.2013 № 202, від 13.08.2013 № 106, від 30.08.2013 № 372, від 27.09.2013 № 295, від 05.09.2012 № 23, від 11.10.2012 № 105, від 16.11.2012 № 203, від 20.12.2012 № 206, від 05.03.2013 № 40, від 09.04.2013 № 54 (а.с. 81-95 Т.1).

З аналізу вищевказаних податкових та видаткових накладних вбачається, що ТОВ «Новофіл» за період з липня 2012 року по вересень 2013 року отримано ПММ (А-95) на загальну суму 54 567,00 грн. (ПДВ 9 094,50 грн.), в тому числі, витрати на придбання бензину А-95 без ПДВ складають: у 2012 році - 18 937,50 грн., у 2013 році - 26 535,00 грн.

Отримані у ТОВ «Лідер Нафта» ПММ були оплачені позивачем у безготівковій формі відповідно до виставлених контрагентом рахунків, що підтверджується платіжними дорученнями: від 27.09.2013 № 6844, від 30.08.2013 № 6724, від 13.08.213 № 6649, від 19.07.2013 № 6535, від 11.07.2013 № 6481, від 13.06.2013 № 6382, від 30.05.2013 № 6335, від 15.05.2013 № 6264, від 08.05.2013 № 6238, від 09.04.2013 № 6138, від 05.03.2013 № 5989, від 28.01.2013 № 5849, від 20.12.2012 № 5707, від 23.11.2012 № 5600, від 30.10.2012 № 5498, від 11.10.2012 № 5445, від 05.09.2012 № 5312, від 15.08.2012 № 5260, від 16.07.2012 № 5123 (а.с. 127-145 Т.1).

Господарська операція по взаємовідносинам з ТОВ «Лідер Нафта» належним чином відображена позивачем у бухгалтерському обліку, що підтверджується:

- журналами-ордерами і відомостями по рахунках: 105 «Транспортні засоби» за період з 01.07.2012 по 30.09.2013, 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за 2 півріччя 2012 року та 9 місяців 2013 року (а.с. 126 Т.1; 32, 33 Т.4);

- аналізами рахунків 803 та 203 (а.с. 11, 12 Т.4);

- оборотно-сальдовими відомостями: за 2 півріччя 2012 року, за 2013 рік та 2014 рік, по рахунках 203 та 803 (за 9 місяців 2013 року), по рахунках 803 та 203 за 2 півріччя 2012 року (а.с. 13-16, 17-20, 21-24, 27, 28, 29, 30 Т.4).

Зокрема, відповідно до журналу-ордеру і відомості по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», оборотно-сальдової відомості за 2 півріччя 2012 року та 2013 рік по рахунку 203 «Паливо», аналізу рахунку 203 «Паливо» за період з 01.07.2012 по 30.09.2013 ТОВ «Новофіл» господарську операцію по отриманню ПММ від ТОВ «Лідер Нафта» на підставі первинних документів відображено в бухгалтерському обліку проводкою за Д-т 203 «Паливо» в кореспонденції з К-т 63 «Розрахунки з постачальниками» на суму 45 472,00 грн.

Списання позивачем ПММ відображено наступним чином:

- по субрахунку Д-т 803 «Витрати палива, електроенергії» в кореспонденції з К-т субрахунку 203 «Паливо» на загальну суму 45 472,00 грн.;

- в кінці звітного періоду списання бензину проведено за Д-т рахунку 92 «Адміністративні витрати» в кореспонденції з К-т 803 «Витрати палива, електроенергії» на загальну суму 45 472,00 грн., в тому числі: 2012 рік - 18 485,00 грн., 2013 рік - 26 987,00 грн.

Господарська операція по взаємовідносинам з ТОВ «Лідер Нафта» позивачем належним чином відображена в податковому обліку, що підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість з відповідними додатками: за липень-грудень 2012 року та березень-вересень 2013 року; реєстрами виданих та отриманих накладних: за липень-грудень 2012 року та березень-вересень 2013 року (а.с. 25-250 Т.2; 1-83 Т.3).

Відповідно до п. 4.4 Статуту товариства, воно самостійно здійснює зовнішньоекономічну діяльність, яка є частиною зовнішньоекономічної діяльності України і регулюється законами України (у тому числі Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність»), іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У зв'язку з наведеним, 06.05.2013 між ТОВ «Новофіл» (принципал) та громадянином ОСОБА_3 (агент) було укладено агентський договір № 4, підписаний сторонами (а.с. 166-167 Т. 1).

Відповідно до умов договору агент зобов'язується за дорученням і в інтересах принципала за винагороду сприяти укладенню принципалом однієї або кількох угод із продажу нитки синтетичної позументної. Належним виконанням агентом своїх зобов'язань за цим договором вважається факт укладання принципалом угод (договорів) про продаж товару із третіми особами з дотриманням положень цього договору. Агент виконує свої зобов'язання згідно з умовами цього договору на території країн СНГ та Європи (п.п. 1.1 -1.3 Договору).

Відповідно до п.п. 4.1 Договору приймання наданих агентом послуг, згідно з умовами цього договору здійснюється шляхом складання і підписання сторонами акта(-ів) приймання-передачі наданих послуг.

Підпунктом 3.1 Договору встановлено, що за сприяння в укладенні угоди передбаченої п. 1.1 цього договору принципал зобов'язується виплатити агенту агентську винагороду в розмірі 5% від об'ємів продажу.

Однак, 01.07.2013 між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони домовились вищевказаний підпункт викласти в такій редакції: агентська винагорода визначається за домовленістю сторін. Розмір винагороди вказується в актах виконаних робіт (а.с. 168 Т.1).

На виконання умов договору сторонами були складені та підписані акти прийому-передачі виконаних робіт: від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.04.2014, від 30.05.2014, від 30.06.2014, від 31.07.2014, від 29.08.2014, від 30.09.2014, від 31.10.2014, від 28.11.2014, від 31.12.2014 (а.с. 169-180 Т.1).

Відповідно до пояснень представника позивача, до обов'язків ОСОБА_3 входило сприяння просуванню продукції ТОВ «Новофіл», укладенню договорів на продаж продукції на території країн СНД та Європи, сприяння виконанню покупцем умов підписаного договору, сприяння виконанню покупцем зобов'язань щодо своєчасності та повноти оплат згідно з умовами договору, захист інтересів ТОВ «Новофіл» у разі спірних питань. Агент за допомогою програми Yahoo! Messenger, яка забезпечує голосовий зв'язок, щомісяця інформував замовника про хід виконання договору, звітував про вчинені заходи.

Факт виконання ОСОБА_3 умов договору підтверджується також протоколами про результати проведення переговорів та протоколами з визначення сторонами асортименту, підписаними агентом ТОВ «Новофіл» ОСОБА_3 та повноважними представниками СООО «Конте Спа» (Республіка Білорусь), фірми «Корафіл Р.С.Л.» (Італія): від 02.01.2014, від 03.02.2014, від 03.03.2014, від 01.05.2014, від 01.07.2014, від 02.08.2014, від 01.09.2014, від 01.10.2014, від 25.09.2014, від 03.11.2014, від 01.12.2014 (а.с. 199-209 Т.1) та від 03.02.2014, від 20.03.2014, від 03.06.2014, від 20.06.2014, від 01.09.2014, від 20.09.2014, від 05.11.2014 (а.с. 210-217 Т.1).

З вказаних протоколів вбачається, що сторони які проводили переговори, узгодили асортимент, приблизну кількість, ціну, терміни поставки і умови оплати, орієнтовні дати відвантажень товару на поточний місяць.

Також СООО «Конте Спа» листом підтвердило факт представлення інтересів позивача ОСОБА_3 та зазначило, що він регулярно веде переговори з керівництвом СООО «Конте Спа» щодо обсягів поставок продукції позивача, цінової політики і своєчасності оплат; періодично особисто відвідує товариство для урегулювання питань, які виникають в процесі використання сировини ТОВ «Новофіл». Також зазначено, що вказане товариство щорічно подає клопотання до посольства Республіки Білорусь в Україні для надання багаторазової бізнес-візи для відвідування громадянином Італії ОСОБА_3 Республіки терміном на 1 рік (а.с. 198 Т.1).

Відповідно до наявного в матеріалах справи копії паспорту громадянина ОСОБА_3, останній неодноразово перетинав кордон Республіки Білорусь, Італії та України (а.с. 218-231 Т.1).

Надані ОСОБА_3 агентські послуги були повністю оплачені ТОВ «Новофіл» у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: від 11.12.2014 № 8781, від 17.11.2014 № 8662, від 13.11.2014 № 8653, від 22.10.2014 № 8521, від 16.09.2014 № 8346, від 26.08.2014 № 8256, від 22.08.2014 № 8246, від 31.07.2014 № 8149, від 18.06.2014 № 7993 та № 7992, від 21.05.2014 № 7876, від 09.04.2014 № 7705, від 24.03.2014 № 7619, від 18.03.2014 № 7601, від 28.02.2014 № 7506, від 17.01.2014 № 7312 (а.с. 181 Т.1).

В ході виконання агентського договору від 06.05.2013 № 4 ОСОБА_3, згідно актів приймання-передачі послуг по укладенню та виконанню угод з продажу нитки синтетичної позументної за межами території України на загальну суму 3 665 000,00 грн., ТОВ «Новофіл» сплачена сума винагороди в 2014 році в розмірі 3 045 604,00 грн. та відповідно утримано з нарахованого доходу податок з доходів фізичних осіб в розмірі 619 396,00 грн. (3 045 604,00 + 619 396,00 = 3 665 000,00 грн.).

Фінансово-господарська операція з придбання ТОВ «Новофіл» агентських послуг у ОСОБА_3 належним чином відображена товариством в бухгалтерському обліку (а.с. 25, 26, 31, 21-24 Т.4).

Зокрема, відповідно до оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 3771 «Розрахунки з іншими дебіторами» та рахунку 93 «Витрати на збут», оборотів по рахунку 93 за 2014 рік позивачем здійснено наступні проводки:

- за Д-т рахунку 84 «Інші операційні витрати» в кореспонденції з К-т субрахунку 3771 «Розрахунки з іншими дебіторами» у розмірі 3 665 000,00 грн.;

- одночасно за Д-т рахунку 93 «Витрати на збут» в кореспонденції з К-т рахунку 84 «Інші операційні витрати» у розмірі 3 665 000,00 грн.;

- Д-т субрахунку 3771 «Розрахунки з іншими дебіторами» в кореспонденції з К-т субрахунку 311 «Поточні рахунки в національній валюті» на суму проведених оплат - 3 045 604,00 грн.;

- Д-т субрахунку 3771 «Розрахунки з іншими дебіторами» в К-т субрахунку 6411 «Прибутковий податок» на суму утриманого податку - 619 396,00 грн.

Як вбачається з даних відомостей по субрахунку 3771 «Розрахунки з іншими дебіторами» заборгованість за агентським договором по контракту ОСОБА_3 станом на 31.12.2014 відсутня.

Відповідно до вимог податкового законодавства ТОВ «Новофіл» витрати в розмірі 3 665 000,00 грн. враховано у складі витрат на збут, про що зроблено відповідний запис в рядку 06.2 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (а.с. 10-24 Т.2).

Також судом було досліджено питання використання в господарській діяльності позивача агентських послуг ОСОБА_3 та встановлено таке.

В 2014 році ТОВ «Новофіл» здійснювало фінансово-господарські операції по експорту товарів за межі митного кордону України та отримувало дохід в результаті здійснення господарських взаємовідносин з контрагентами: фірмою «Корафіл С.Р.Л.» (Італія) та СООО «Конте Спа» (Республіка Білорусь), з якими, з метою налагодження господарських відносин, проводив переговори ОСОБА_3.

Так, 01.10.2006 між ТОВ «Новофіл» (продавець) та фірмою «Корафіл С.Р.Л.» (Італія) (покупець) було укладено контракт № 11/06 та додаткові угоди від 28.12.2012 № 7, від 16.01.2013 № 8, від 31.12.2013 № 9, від 31.12.2014 № 13, якими термін контракту продовжувався до 31.12.2013, до 31.12.2014 та до 31.12.2015, підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками (а.с. 84-85, 86-88 Т.3).

Відповідно до умов контракту продавець зобов'язується поставити, покупець прийняти та оплатити товар в кількості, асортименті і по цінам згідно специфікацій, які є додатками та невід'ємними частинами даного контракту (п. 1.1 Контракту).

Відповідно до п. 3 Контракту поставка товару проводиться по відповідній ціні у відповідності до специфікацій, які є доповненням та невід'ємною частиною даного контракту. В ціну товару включені вартість пакування, маркіровки продукції та завантаження. Загальна вартість контракту орієнтовно становить 380 000,00 Євро.

Підпунктом 4.1 Контракту передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA Чернігів в редакції Інкотермс 2000.

На виконання умов вказаного контракту позивачем надано такі первинні документи:

- вантажно-митні декларації (а.с. 89-90, 92-93, 95, 97, 99, 101, 103, 105-106, 108, 110 Т.3);

- специфікації: від 19.02.2014 № 35, від 02.04.2014 № 39, від 29.04.2014 № 39, від 18.06.2014 № 40, від 03.07.2014 № 41, від 25.07.2014 № 42, від 12.09.2014 № 43, від 01.10.2014 № 45, від 24.10.2014 № 47, від 27.11.2014 № 48 (а.с. 91, 94, 96, 98, 100, 102, 104, 107, 109, 111 Т.3);

- протоколи проведення переговорів (а.с. 210-217 Т.1).

На виконання умов договору ТОВ «Новофіл» було перераховано фірмі «Корафіл С.Р.Л.» валютні кошти у розмірі 789 946,73 Євро (еквівалент гривні - 13 020 368,31 грн.,), що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 190, 194-199, 202-203, 207, 210, 213,218-219 Т.3).

Як вбачається з наданих документів у 2014 році ТОВ «Новофіл» здійснено постачання продукції контрагенту на загальну суму 861 333,71 Євро, що по курсу НБУ на дату здійснення господарських операцій складає 13 936 916,42 грн.

Вищевказана фінансово-господарська операція, в тому числі курсові різниці, ТОВ «Новофіл» належним чином відображена в бухгалтерському та податковому обліку (а.с. 10-24 Т.2, 21-24 Т.4).

Також 30.12.2013 між ТОВ «Новофіл» (продавець) та СООО «Конте Спа» (Республіка Білорусь) (покупець) було укладено контракт № 804/01/13, підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками. Строк дії контракту - до 31.12.2015 (а.с. 112-113 Т.3).

Відповідно до умов контракту продавець зобов'язується постачати, а покупець приймати товар, вказаний у специфікаціях, які є додатком та невід'ємною частиною цього контракту. Ціна на товар встановлюється в Євро і включає в себе вартість пакування, маркування, виконання експортних процедур, а також вантажні роботи і транспортні витрати (п.п. 1.1 Контратку).

Загальна ціна товару, який поставляється у відповідності до цього контракту, визначається як сума ціни кожної окремої партії товару та орієнтовно складає 10 000 000,00 Євро (п.п. 1.3 Контракту).

На виконання умов вказаного контракту позивачем надано такі первинні документи:

- вантажно-митні декларації (а.с. 114, 116, 118, 120, 122, 124, 126, 128, 130, 132, 134, 136, 138, 140, 142, 144, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 158, 160, 162, 164, 166, 168, 170, 172, 174 Т.3);

- специфікації: від 08.01.2014 № 1, від 15.01.2014 № 2, від 23.01.2014 № 3, від 31.01.2014 № 4, від 14.02.2014 № 5, від 21.02.2014 № 6, від 28.02.2014 № 7, від 07.03.2014 № 8, від 17.03.2014 № 9, від 24.03.2014 № 10, від 01.04.2014 № 11, від 22.04.2014 № 13, від 05.05.2014 № 14, від 12.05.2014 № 15, від 23.05.2014 № 16, від 30.05.2014 № 17, від 14.07.2014 № 18, від 23.07.2014 № 19, від 30.07.2014 № 20, від 08.08.2014 № 21, від 22.08.2014 № 22, від 05.09.2014 № 23, від 16.09.2014 № 24, від 29.09.2014 № 25, від 09.10.2014 № 26, від 17.10.2014 № 27, від 28.10.2014 № 28, від 06.11.2014 № 29, від 18.11.2014 № 30, від 01.12.2014 № 31, від 16.12.2014 № 32 (а.с. 115, 117, 119, 121, 123, 125, 127, 129, 131, 133, 135, 137, 139, 141, 143, 145, 147, 149, 151, 153, 155, 157, 159, 161, 163, 165, 167, 169, 171, 173, 175 Т.3);

- протоколи проведення переговорів (а.с. 199-209 Т.1).

На виконання умов договору ТОВ «Новофіл» було перераховано фірмі «Корафіл С.Р.Л.» валютні кошти у розмірі 4 642 288,68 Євро (еквівалент гривні - 71 745 873,37 грн.,), що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 176-189, 191-193, 200-201, 204-206, 208-209, 211-212, 214-217 Т.3).

Як вбачається з наданих документів у 2014 році ТОВ «Новофіл» здійснено постачання продукції контрагенту на загальну суму 4 958 397,01 Євро, що по курсу НБУ на дату здійснення господарських операцій складає 75 341 789,49 грн.

Вищевказана фінансово-господарська операція, в тому числі курсові різниці, ТОВ «Новофіл» належним чином відображена в бухгалтерському та податковому обліку (а.с. 10-24 Т.2, 21-24 Т.4).

Заборгованість СООО «Конте Спа» за контрактом від 30.12.2013 № 804/01/13 становить 316 083,53 Євро (6 079 205,45 грн.).

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.

Згідно ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту та валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зокрема: документи, що підтверджують факт надання послуг іншою особою та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

В судовому засіданні було встановлено наявність підтверджуючих проведення господарських операцій документів, а саме: акти прийому-передачі виконаних робіт, платіжні доручення, податкові та видаткові накладні. В судовому засіданні не встановлено недоліків форми та змісту вказаних первинних бухгалтерських документів. Зазначене свідчить про відповідність вищезазначених первинних бухгалтерських документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88. Тобто, вище перелічені документи повністю відображають реальність проведених господарських операцій ТОВ «Новофіл».

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (чинного на момент здійснення спірних господарських операцій) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредит.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок) розроблений механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі.

Відповідно до п 2. Порядку внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що продавець складає податкову накладну та/або розрахунок коригування у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому Державною податковою службою, з використанням спеціалізованого програмного забезпечення.

Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб платника податку у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

За відсутності у продавця посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податку накладаються у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

Продавець, що є фізичною особою - підприємцем, накладає електронний цифровий підпис у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис фізичної особи - підприємця; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

Для делегування права підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування іншій посадовій особі, продавець отримує засоби електронного цифрового підпису в акредитованих центрах сертифікації ключів для такої особи та подає податковому органові за місцем реєстрації посилені сертифікати електронного цифрового підпису зазначеної особи. У такому разі електронні цифрові підписи посадових осіб продавця накладаються у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис посадової особи, якій делеговано право підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

Після накладення електронного цифрового підпису продавець здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх Державній податковій службі засобами телекомунікаційного зв'язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис» та «Про електронні документи та електронний документообіг». Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у продавця, (п. 6 Порядку).

Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування (п. 8 Порядку).

Форма податкової накладної та Порядок її заповнення затверджені наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку його заповнення» від 01.11.2011 № 1379 (втратив чинність з 01.03.2014 на підставі наказу МФУ від 01.01.2014 № 4, але діяв на момент проведення фінансово-господарських операцій між ТОВ «Новофіл» та ТОВ «Лідер нафта») (далі - Порядок № 1379).

Відповідно до п. 6.1, п. 6.2, п. 6.3 ст. 6 Порядку № 1379 оригінал податкової накладної надається покупцю (отримувачу) товарів/послуг на його вимогу. Податкова накладна, яка відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Кодексу підлягає реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, надається покупцю тільки після реєстрації, що здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому у верхній лівій частині податкової накладної робляться відповідні відмітки (потрібне виділяється поміткою "X").

Податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Не дає права покупцю на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту:

відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

порушення порядку заповнення податкової накладної;

податкова накладна виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Отже, ні вимогами постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29.12.2010 № 1246, ні приписами наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку його заповнення» від 01.11.2011 № 1379 не передбачено, що підписи у податковій накладній у паперовому вигляді повинні належати одній і тій же особі, що зареєструвала податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, із положень зазначених норм законодавства вбачається, що формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні. Наявність податкових накладних було встановлено і під час проведення перевірки і під час судового засідання. Крім того, на момент здійснення господарських правовідносин його контрагент мав повноваження на видачу податкових накладних, оскільки у відповідності до вимог законодавства був зареєстрований платниками податку на додану вартість. Тому у позивача були законні підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції до 28.12.2014) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Комісійні винагороди продавцям, торговим агентам, а також інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, відповідно до п.п. 138.10.3 п. 138.1 cт. 138 Податкового кодексу України відносяться до складу витрат на збут. У свою чергу витрати на збут включаються до складу інших витрат

Відповідно до пп.139.1.1 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Отже, до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Порядок оподаткування операцій з розрахунками в іноземній валюті, які віднесено до операцій особливого виду, встановлено п. 153.1 ст. 153 розділу III «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Нормами Податкового кодексу України передбачено особливий порядок визначення доходів та витрат при проведенні операцій з продажу та придбання іноземної валюти. Відповідно до п.п. 153.1.4 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій з продажу іноземної валюти та банківських металів до складу доходів або витрат платника податку відповідно включається позитивна або від'ємна різниця між доходом від продажу та балансовою вартістю такої валюти, металів або вартістю на дату здійснення операції, якщо вона була проведена після дати звітного балансу.

Доходи та витрати при визначенні курсових різниць та проведенні операцій з продажу і придбання іноземної валюти у встановленому порядку включаються відповідно до складу інших доходів або інших витрат (п.п. 135.5.11 п. 135. 5 ст. 135 та п.п. 138.12.1 п. 138.12 ст. 138 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу четвертого п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

В судовому засіданні було встановлено, що ДПІ у м. Чернігові зробила висновки про відсутність здійснення реальної господарської операції між позивачем та ТОВ «Лідер Нафта», в тому числі, і на підставі отриманих за результатами автоматизованого співставлення розбіжностей податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів, між сумами податкового кредиту по податку на додану вартість ТОВ «Новофіл» та сумами податкового зобов'язання по податку на додану вартість ТОВ «Лідер-Нафта».

Проте, суд зазначає, що вказана інформація, не є підставою для того щоб вважати правочин таким, що не відбувся, та не спростовує реальності виконання господарської операції, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Крім того, в судовому засіданні встановлена наявність підтверджуючих документів, що свідчать про реальність здійснених господарських операцій, рух активів та зміну стану зобов'язань суб'єкта господарювання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Таким чином, надання належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди (зокрема, податкових накладних) є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Податковий орган не подав жодних доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про недобросовісність позивача. В законодавстві України закріплено принцип персональної відповідальності, згідно якого особа має нести відповідальність за вчинені нею правопорушення, а не за правопорушення інших осіб. Також не доведено та не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди - як-то безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий кредит та валові витрати підприємства вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Крім того, у матеріалах справи є акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Новофіл» з питань достовірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень 2012 року» від 04.12.2012 № 2627/15/32946641, проведеної посадовими особами ДПІ у м. Чернігові (а.с. 146-165 Т.1)..

У вказаному акті охоплений період взаєморозрахунків ТОВ «Новофіл» із ТОВ «Лідер Нафта», та зроблено висновок, що «…за результатами перевірки встановлено наявність правових відносин ТОВ «Новофіл»...в ході проведення перевірки не виявлено серед постачальників суб'єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов'язання, здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами..., серед постачальників не виявлено платників, якими надано ризиковий кредит...».

Стосовно посилання представника відповідача на ту обставину, що під час проведення перевірки відповідачу не було надано чеків та заправочних відомостей, суд зазначає таке.

Так, відповідно до п. 10.3.2.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за № 805/15496 відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП.

Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія.

Підприємства, АЗС на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів періодично, але не менше одного разу на місяць, виписують зведені відомості-рахунки кожному споживачу за марками нафтопродуктів та цінами, установленими протягом місяця. У рахунках обов'язково зазначаються кількість та загальна вартість відпущених нафтопродуктів, у тому числі податок на додану вартість.

Звіряння розрахунків з споживачами за відпущені нафтопродукти здійснюється щомісяця не пізніше п'ятого числа наступного за звітним місяця.

Згідно із п. 10.3.3 вказаної Інструкції відпуск нафтопродуктів за талонами форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Враховуючи, що фактично бензин А-95 закуповувався позивачем з використанням талонів, то АЗС не несе обов'язку із складання заправочних відомостей та надання їх позивачу, а тому посилання ДПІ у м. Чернігові на відсутність заправочних відомостей під час проведення перевірки є необґрунтованим.

Відповідно до п. 10.3.1.1 Інструкції розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічнічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315.

Згідно з п. 10 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442 розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку. Розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків.

Таким чином, оскільки договором з ТОВ «Лідер Нафта» було прямо передбачено продаж нафтопродуктів із застосуванням талонів, чеки оператором АЗС не видавалися, оскільки фактично розрахунки за бензин, вже було здійснено ТОВ «Новофіл» через банк, підтвердженням чого є належним чином оформлене платіжне доручення.

Стосовно посилань представника відповідача щодо економічної необґрунтованості використання в своїй діяльності послуг ОСОБА_3, суд зазначає таке.

Відповідно до п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Визначальною ознакою витрат є їх зв'язок із господарською діяльністю платника податку. При цьому, згідно з положенням національного законодавства неодмінною характерною рисою господарської діяльності в податкових взаємовідносинах є її спрямованість на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах. Кінцева мета господарської діяльності - це одержання прибутку.

В судовому засіданні було встановлено та матеріалами справи підтверджено отримання прямої вигоди від діяльності в інтересах ТОВ «Новофіл» агента ОСОБА_3. Зокрема, позивачем, за сприяння агента, було укладено контракти на поставку продукції товариства до Італії (фірма «Корафіл С.Р.Л.») та Республіки Білорусь (СООО «Конте Спа») та отримано значний прибуток від здійснення господарської діяльності з вказаними контрагентами. Таким чином, на думку суду, позивачем доведено ділову мету та необхідність укладення агентського договору з ОСОБА_3.

Крім того, оскільки господарська операція між ТОВ «Новофіл» та агентом ОСОБА_3 відбулася і спричинила реальні зміни майнового стану платника податку, суд вважає, що відсутні нормативні та документальні підстави для висновку щодо завищення позивачем витрат на збут в розмірі 3 665 000,00 грн.

Щодо недоліків в актах прийому-передачі виконаних робіт суд зазначає, що акти, за якими ТОВ «Новофіл» отримувало послуги від ОСОБА_3 мають усі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Так, зокрема, в них вказано найменування осіб від імені яких ці документи складалися, назва документа (акт прийому-передачі виконаних робіт), дата і місце складання, зміст (перелік наданих послуг) та обсяг господарської операції.

Оскільки послуги, які надавались ОСОБА_3, будь-яких спеціальних засобів та одиниць виміру не мають, обсяг господарської операції з їх надання за взаємною домовленістю сторін обчислювався у гривнях, які й виступали в якості одиниць їх виміру. При цьому, пункт 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку містить прямий дозвіл на те, щоб в якості одиниць виміру господарської операції використовувати їх вартісний вираз.

Крім того, акти прийому-передачі виконаних робіт містять посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, та їх особисті підписи. Усі акти підписані повноважними особами, підпис представника ТОВ «Новофіл» скріплений круглою печаткою товариства.

З огляду на наведене, ці акти є належним чином оформленими первинними документами, які підтверджують факт отримання позивачем перелічених в них послуг.

Стосовно зауважень ДПІ у м. Чернігові щодо відсутності ОСОБА_3 у м. Чернігові під час підписання частини актів прийому-передачі виконаних робіт суд зазначає, що відповідно до п. 4.2 агентського договору від 06.05.2013 № 4 агент передає принципалу вказаний акт, який принципал підписує протягом 3 робочих днів, якщо в нього немає претензій до наданих послуг.

Таким чином, враховуючи наведене, суд зазначає, що перебування ОСОБА_3 у м. Чернігові саме в день підписання акту прийому-передачі виконаних робіт не було обов'язковим, так як ТОВ «Новофіл» могло здійснювати його підписання протягом 3-х днів з моменту отримання акта від агента.

Також, ухвалою суду від 29.12.2015, Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було доручено проведення судово-економічної експертизи первинних документів ТОВ «Новофіл», відповідно до поставлених питань (а.с. 53-55 Т.4).

За результатами проведеної експертизи складено Висновок від 10.03.2016 № 100-102/16-24 з додатками (а.с. 78-135 Т.4).

Експертом Грищенко О.Г. зроблено наступні висновки:

- документально та нормативно не підтверджуються висновки акту перевірки Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Новофіл» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014» від 28.09.2015 за № 1672/22/32946641 щодо:

заниження ТОВ «Новофіл» податку на прибуток підприємств на загальну суму 724 742,00 грн., в т.ч.: за 3 квартали 2012 року - 1 680,00 грн., за 2012 рік - 59 915,00 грн., за 2013 рік - 5 127,00 грн., за 2014 рік - 659 700,00 грн., в результаті чого платнику податку збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 905 928,00 грн., в т.ч.: за штрафними (фінансовими) санкціями 181 186,00 грн.;

заниження значення рядка 23 «Авансовий внесок», що підлягає сплаті щомісяця» у березні-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року на 427,00 грн. та заниження значення рядка 23 «Авансовий внесок, що підлягає сплаті щомісяця» у Декларації з податку на прибуток за 2014 рік у березні - грудні 2015 року та січні-лютому 2016 року на 54 975,00 грн., в результаті чого платнику податку збільшено суму грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток підприємств у розмірі 482 099,00 грн., в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями 96 420,00 грн.;

завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню в загальній сумі 2 696,00 грн., в т.ч. за грудень 2012 року - 2 696,00 грн. та завищення залишку від'ємного значення ПДВ, ряд. 24 Декларації з податку на додану вартість в загальній сумі - 8 960,00 грн., в т.ч. за грудень 2014 року - 8 960,00 грн., в результаті порушень, викладених у п. 3.2.2 даного Акту, в результаті чого платнику податку зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ за грудень 2014 року на суму 8 960,00 грн., зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2012 року на суму 2 696,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 348,00 грн.

- документально та нормативно підтверджується:

заниження ТОВ «Новофіл» податку на прибуток підприємств на загальну суму 56 033,00 грн., в т.ч.: за 2012 рік - 56 033,00 грн., в результаті чого платнику податку підлягає збільшенню сума грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 70 041,00 грн., в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 14 088,00 грн.;

завищення залишку від'ємного значення ПДВ, ряд. 24 Декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року на загальну суму 3 641,00 грн., в результаті чого підлягає зменшенню розмір від'ємного значення суми ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 3 641,00 грн. та застосування штрафної санкції в розмірі 910,00 грн.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та на наявні в матеріалах справи докази, суд погоджується із зазначеними висновками судово-економічної експертизи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, податковий орган відповідно до принципу офіційності має доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов'язань та правомірності прийняття свого рішення.

Враховуючи те, що в судовому засіданні, на підставі належним чином оформлених первинних документів, було підтверджено правомірність формування позивачем податкового кредиту при визначенні податку на додану вартість та валових витрат при визначенні податку на прибуток, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новофіл» щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Чернігові 12.10.2015: № 000359220, № , № , № мають бути задоволені, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Стосовно питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

В силу ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, за практикою Європейського суду з прав людини, вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яка впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Чернігові, безпосереднім наслідком якої є зміна складу майна ТОВ «Новофіл», є майновою.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674) з 01.01.2016 за подання юридичною особою до суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 21 015,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.11.2015 № 10504.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку з надходженням від ТОВ «Новофіл» заяви про уточнення позовних вимог, ціна позову зменшилась, а тому відповідачу має бути повернено судовий збір, за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у м. Чернігові, в сумі 19 910,24 грн. (1,5 % від остаточно заявленої позивачем ціни позову).

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ''Новофіл'' задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 12.10.2015:

№ на загальну суму 482 099,00 грн. (385 679,00 грн. за основним платежем та 96 420,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

№ частково, а саме: на загальну суму 835 887,00 грн. (668 709,00 грн. за основним платежем та 167178,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціямм);

№ на загальну суму 4 044,00 грн. (2 696,00 грн. за основним платежем та 1 348,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

№ частково, а саме на загальну суму 5 319,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (вул. Кирпоноса, 28, м. Чернігів, 14000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Новофіл'' () судові витрати в сумі 19 910 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот десять) грн. 24 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна