Справа № 187/1650/15а
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2016 рокусправа № 187/1650/15а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Прокопчук Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2016 року

у справі №187/1650/15а

за позовом ОСОБА_1

до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області

про визнання незаконними та скасування рішень, протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, з урахуванням уточнення, про визнання незаконними та скасування рішень №1079-54/VІ від 17 вересня 2014 року, №1267-64/VІ від 20 травня 2015 року, як таких, що суперечать ухвалі Царичанського районного суду від 04 січня 2012 року у справі №2а-2110/11; визнання протиправної, неправомірної бездіяльності щодо невиконання ухвали Царичанського районного суду від 04 січня 2012 року у справі №2а-2110/11; зобов'язання виконати ухвалу в повному обсязі; встановлення судового контролю, стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2016 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Царичанська селищна рада Царичанського району Дніпропетровської області подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити без задоволення скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується фактичними обставинами справи, 05 жовтня 2007 року на підставі договору ОСОБА_1 придбав у власність у фізичних осіб нежитлову будівлю - комору, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За наслідками розгляду заяви позивача, Царичанська селищна рада Царичанського району Дніпропетровської області 18 травня 2010 року прийняла рішення №1138-46/V, яким надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право користування земельною діяльною сільськогосподарського призначення (АДРЕСА_1) площею 2635 кв. м. (а.с. 19).

16 березня 2011 року Царичанська селищна рада Царичанського району Дніпропетровської області, рішенням №160-7/VІ задовольнила протест прокурора та скасувала рішення від 18 травня 2010 року №1138-46/V «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право землекористування для довгострокової оренди» (а.с.20).

ОСОБА_1 оскаржено у судовому порядку рішення Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 16 березня 2011 року №160-7/VІ, під час судового розгляду справи №2а-2110/11, сторони досягли примирення та ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2012 року визнано мирову угоду, зафіксовані умови примирення, закрито провадження у справі (а.с. 23-24).

Зокрема, згідно з пунктом 3 мирової угоди, відповідач погодився надати позивачу у користування на умовах довгострокової оренди (49 років) земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2635 кв. м. у відповідності до визначених меж земельної ділянки згідно технічної документації, виготовленої товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроленд» на замовлення позивача.

У березні 2012 року ОСОБА_1 подано до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на виконання ухвали Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2012 року (а.с. 60).

Царичанська селищна рада Царичанського району Дніпропетровської області рішенням №474-21/VІ від 16 травня 2012 року відмовила ОСОБА_1 у внесенні змін до рішень сесії, з урахуванням не здійснення ним плати за оренду земельної ділянки (а.с. 59).

У подальшому, ОСОБА_1 звернувся у суд з клопотанням про поновлення провадження у справі №2а-2110/11.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2012 року за заявою позивача клопотання про поновлення провадження у справі №2а-2110/11 залишено без розгляду (а.с.57).

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, зокрема, про скасування рішення №474-21/VІ від 16 травня 2012 року, надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою (справа №443/1336/2012, у подальшому передана з Царичанського районного суду Дніпропетровської області до Петріківського районного суду Дніпропетровської області).

Ухвалою Петріківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року (справа №187/795/14-а) позов залишено без розгляду (а.с. 58).

20 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 2635 кв.м. для довгострокової оренди строком 49 років для обслуговування нежитлової будівлі, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та подав план земельної ділянки (а.с. 25).

За результатами розгляду заяви позивача, Царичанська селищна рада Царичанського району Дніпропетровської області 17 вересня 2014 року прийняла оскаржуване рішення №1079-54/VІ, яким надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки несільськогосподарського призначення в оренду площею 2635 кв.м. для обслуговування нежитлової будівлі, розташованої за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 26).

У травні 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою, виготовленої у 2010 році.

Царичанська селищна рада Царичанського району Дніпропетровської області прийняла оскаржуване рішення №1267-64/VІ від 20 травня 2015 року, яким відмовила ОСОБА_1 у затверджені технічної документації із землеустрою та наданні в оренду земельної ділянки для обслуговування господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1; технічну документацію повернула для оформлення відповідно до рішення сесії від 17 вересня 2014 року №1079-54/VІ; рекомендувала подати виготовлений та погоджений у встановлений законодавством порядку проект землеустрою на затвердження сесії селищної ради (а.с. 34).

Листом від 21 травня 2015 року Царичанська селищна рада Царичанського району Дніпропетровської області повідомила ОСОБА_1, що подана ним на затвердження технічна документація із землеустрою не відповідає вимогам частин 1, 3-5 статті 79-1 Земельного кодексу України; порядок надання земельних ділянок у користування встановлений статтею 123 Земельного кодексу України; після виготовлення проекту землеустрою (зміст проекту регулюється статтею 50 Закону України «Про землеустрій») та його погодження у встановленому порядку, буде розглянуто питання про затвердження проекту та надання земельної ділянки в оренду (а.с. 29).

Позивач звернувся до відповідача із заявами від 07 серпня 2015 року про:

- поновлення межових знаків земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

- надання на розгляд сесії ради ухвали Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2012 року про затвердження мирової угоди та прийняття відповідного рішення з наданням дозволу на виготовлення проекту землеустрою; також в цій заяві позивач виказав непогодження з рішенням від 17 вересня 2014 року №1079-54/VІ щодо визначення земельної ділянки як несільськогосподарського призначення, оскільки за умовами мирової угоди земельна ділянка є сільськогосподарською (а.с. 28).

Рішенням Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області №1340-67/VІ від 12 серпня 2015 року «Про розгляд заяв ОСОБА_1», зокрема, відкладено розгляд питання щодо внесення змін до рішення сесії від 17 вересня 2014 року №1079-54/VІ в частині виду цільового призначення землі до моменту подання документів, що підтверджують здійснення сільськогосподарської діяльності; відмовлено у задоволенні заяви щодо встановлення (відновлення) межових знаків до моменту сформування земельної ділянки за документацією із землеустрою та присвоєння кадастрового номеру (а.с. 56).

Також, листом від 03 вересня 2015 року відповідач повідомив позивача, зокрема, що питання щодо внесення змін до рішення сесії в частині цільового призначення земельної ділянки відкладено до наступної сесії, до його прийняття заявнику необхідно надати (витяг або виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), що підтверджують здійснення сільськогосподарської діяльності за відповідними КВЕД-2010 (секція А); після виготовлення та затвердження документації із землеустрою, присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та оформлення договору оренди земельної ділянки, межові знаки будуть поновлені та передані заявнику на зберігання (а.с. 55).

25 грудня 2015 року, рішенням Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області №74-4/VІІ надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду площею 0,2635 га для обслуговування нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1; запропоновано проект землеустрою подати на розгляд та затвердження до сесії селищної ради після погодження у встановленому законом порядку; визнано таким, що втратило чинність, рішення сесії від 17 вересня 2014 року №1079-54/VІ (а.с. 99).

За доводами ОСОБА_1, Царичанська селищна рада Царичанського району Дніпропетровської області тривалий час не виконує ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2012 року у справі №2а-2110/11 в повному обсязі; приймає оскаржувані рішення, які суперечать та не в повній мірі відповідають умовам мирової угоди; висуває незаконні вимоги та примушує виконувати незаконне рішення від 17 вересня 2014 року №1079-54/V1, чим завдає щоденно моральної шкоди.

Заперечуючи проти вимог позивача, Царичанська селищна рада Царичанського району Дніпропетровської області зазначає, що умови мирової угоди порушують інтереси територіальної громади, позивач ухиляється від виготовлення проекту землеустрою та укладення договору оренди земельної ділянки у встановленому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, правомірності оскаржуваних дій та рішень відповідача, а також з того, що наслідком невиконання умов примирення однієї із сторін, є поновлення провадження у справі.

Згідно з частиною 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного кодексу України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад, зокрема, пунктом 34 частини 1 цієї статті, передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

За змістом статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

- власні (самоврядні) повноваження, зокрема, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад (підпункт 1 пункту «а» частини 1);

- делеговані повноваження, зокрема, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (підпункт 9 пункту «б» частини 1).

Як встановлено положеннями пунктів «а», «в» статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною 3 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до змісту частини 1 статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Як встановлено частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно зі статтею 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Царичанському районі від 28 грудня 2015 року, станом на 25 грудня 2015 року межі земельної ділянки площею 2635 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 в натурі не встановлені, відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру не внесені (а.с. 116).

Отже, зазначена земельна ділянка не сформована, а рішення щодо її передачі має бути прийняте відповідачем лише на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який, позивачем не подавався відповідачу.

Відповідно до частини 4 статті 113 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невиконання умов примирення однією із сторін суд за клопотанням іншої сторони поновлює провадження у справі.

Саме поновлення провадження та подальший розгляд справи, сприяє встановленню причин та обставин, наслідків невиконання умов примирення.

Як свідчать фактичні обставини справи, позивачем заявлено саме новий позов, а не клопотання про поновлення провадження у справі №2а-2110/11.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Т.С. Прокопчук