Справа № 2а-1800/11/1370
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17.02.2011р. 2а-1800/11/1370

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Лунь З.І., перевіривши матеріали позовної заяви Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції до ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2011 року позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

При зверненні до суду з вказаним адміністративним позовом позивач керується нормами ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу», п.4 ч. 1 ст.17 КАС України.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого, самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вичерпний перелік повноважень органів Державної виконавчої служби - державних виконавців відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до норм ст.ст. 4, 5 Закону України «Про виконавче провадження»державні виконавці зобов'язані вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Такими заходами, згідно із Законом, є:

- звернення стягнення на майно боржника;

- звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію, боржника;

- вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні;

- інші заходи, передбачені рішенням.

При вжитті заходів примусового виконання судових рішень державні виконавці, зокрема, мають право:

- на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом, накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- звертатися до органу, який видав виконавчий документ, за роз'ясненням рішення з заявою про видачу дубліката виконавчого документа, порушувати клопотання про встановлення чи зміни порядку і способу виконання, відстрочку та розстрочку виконання рішення; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання.

Закон України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України»регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Згідно зі ст. 6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Однак, цим Законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду на підставі рішення адміністративного суду, постановленого за позовом державного виконавця.

Стаття 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»визначає повноваження Державної прикордонної служби, та не передбачає повноважень державного виконавця на ініціювання в адміністративному суді обмеження виїзду громадянина України за кордон.

Отже, вищевикладені норми Законів, на які покликається позивач в обґрунтування своїх вимог, не передбачають права (повноважень) державного виконавця на звернення до суду з позовом про тимчасове обмеження іноземця у праві виїзду за межі України.

Водночас, відповідно до вимог ч. 1 п. 4 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Аналогічного змісту норми (щодо компетенції суб'єкта владних повноважень на звернення до адміністративного суду у якості позивача) містяться в п. 5 ч. 4 ст. 50, ст. 104 КАС України. Відтак, чинним КАС України встановлено спеціальну адміністративну процесуальну правосуб'єктність суб'єкта владних повноважень на подання адміністративного позову, а саме: за умови надання йому такої компетенції Законом.

Тому, лише за умови, що суб'єкт владних повноважень звернувся до суду у випадку, встановленому законом, адміністративний суд має компетенцію розглянути спір.

Законом України «Про виконавче провадження»визначено повноваження та спосіб (порядок) дій державних виконавців органів державної виконавчої служби на випадок, якщо боржник добровільно не виконує рішення суду, ухиляється від його виконання. Цей порядок не передбачає права державних виконавців органів державної виконавчої служби звертатися до суду з вимогою про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Не містять таких повноважень державного виконавці і вищевказані норми інших Законів, на які покликається позивач на обґрунтування підстав звернення до адміністративного суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, у відкритті провадження у адміністративній справі за даним позовом слід відмовити.

Керуючись п.1.ч.1 ст.109, ст.ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції до ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лунь З.І.