Справа № 813/6506/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року № 813/6506/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Петрика Р.І.,

з участю:

позивач - не прибув,

представник відповідача 1 - не прибув,

представник відповідача 2 - не прибув,

представник третьої особи - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області Бірака Євгенія Васильовича, Львівського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Львівська міська рада, про визнання протиправними і скасування рішення та свідоцтва про право власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області Бірака Євгенія Васильовича (далі - державний реєстратор РС ЛМУЮ Львівської області Бірак Є.В., відповідач 1), Львівського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області (далі - Львівське МУЮ в особі РС ЛМУЮ Львівської області, відповідач 2), третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Львівська міська рада (далі - ЛМР, третя особа), з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області Бірака Євгенія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 22264847 від 22.06.2015 року щодо проведення державної реєстрації права власності на приміщення площею 13,1 кв. м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1 за Львівською міською радою;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.06.2015 року (індексний номер 39452834), видане на підставі зазначеного рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області Бірака Євгенія Васильовича.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державна реєстрація права власності проведена з грубим порушенням чинного законодавства, що полягало в наступному. Заява про реєстрацію права власності подана особою, що не мала на той час повноважень представляти інтереси Львівської міської ради - управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради. Крім того, при здійсненні державної реєстрації у державного реєстратора не було жодних документів, які б підтверджували факт перебування спірного майна у комунальній власності. Позивач вважає, що вказані порушення були підставою для відмови у державній реєстрації спірного майна. Враховуючи вказане, позивач просить визнати протиправним і скасувати рішення щодо проведення державної реєстрації права власності на спірне майно, а також скасувати свідоцтво, видане на підставі вищезазначеного рішення.

Позивач в судове засідання не прибула. 25.01.2016 року скерувала на адресу суду клопотання за вх. № 1427, в якому просила розглядати позов без її участі.

Представники відповідачів державного реєстратор РС ЛМУЮ Львівської області Бірака Є.В. та Львівського МУЮ в особі РС ЛМУЮ Львівської області в судове засідання не прибули, причин неявки суду не повідомили. Належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув. 31.03.2016 року подав через канцелярію суду заперечення на адміністративний позов за вх. № 7677, суть яких полягає в наступному. Ухвалою Львівської міської ради № 243 від 27.05.1999 року "Про питання управління майном міської комунальної власності" визнано такими, що належить до міської комунальної власності побудовані до 1939 року об'єкти нерухомого майна, які є на території м. Львова і передавались в різний час міськвиконкомом чи райвиконкомом в користування або на баланс підприємств, установ, організацій. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 470 від 27.06.2014 року "Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1" було зобов'язано управління комунальної власності департаменту економічної політики вжити заходів для реєстрації у встановленому порядку права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому, представник управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, заявляючи права на реєстрацію, діяв в межах наданих йому повноважень, на виконання вимог ухвали Львівської міської ради. Крім того, до заяви про державну реєстрацію права власності було долучено довідку ЛКП "Старий Сихів" № 34 від 28.04.2014 року, з якої вбачається, що спірне приміщення загальною площею 13,1 кв. м знаходиться на балансі цього комунального підприємства та було вільним і ніким не використовувалося. Враховуючи наведені обставини, представник третьої особи просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 22.06.2015 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РС ЛМУЮ Львівської області Біраком Є.В. було зареєстроване право власності за Львівською міською радою на нежитлове приміщення площею 13,1 кв. м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1, про що було видано свідоцтво про право власності (індексний номер 39452834) від 22.06.2015 року.

В подальшому вказане приміщення, було передано Львівською міською радою в оренду Львівській громадській організації "Союз Українок".

Вважаючи реєстрацію права власності на спірне майно за Львівською міською радою протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір в даній адміністративній справі, суд виходив з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначений ст. 15 цього Закону.

Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачені підстави, за наявності яких, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За результатами розгляду справи, судом не встановлено жодних підстав для відмови у державній реєстрації права власності на спірний об'єкт.

Так, при обґрунтуванні позовних вимог, позивач покликається на те, що заява про державну реєстрацію права власності подавалася не уповноваженою особою та станом на момент реєстрації не було жодних документів, які б підтверджували факт перебування спірного майна у комунальній власності.

З цього приводу суд зазначає, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1100 від 07.12.2007 року "Про затвердження Положення про управління комунальної власності Львівської міської ради та його структури у новій редакції" із змінами та доповненнями затверджено Положення про управління комунальної власності Львівської міської ради та його структури (далі - Положення).

Пунктом 1.4 Положення передбачає, що управління комунальної власності є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїми найменуванням, кутовий штамп та бланк встановленого зразка.

Згідно п. 2 цього Положення до основних завдань управління, серед іншого, належить виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова та передача в оренду, відчуження (приватизація) майна комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Ухвалою Львівської міської ради № 243 від 27.05.1999 року "Про питання управління майном міської комунальної власності" визнано такими, що належить до міської комунальної власності побудовані до 1939 року об'єкти нерухомого майна, які є на території м. Львова і передавались в різний час міськвиконкомом чи райвиконкомом в користування або на баланс підприємств, установ, організацій.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 470 від 27.06.2014 року "Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1" було зобов'язано управління комунальної власності департаменту економічної політики вжити заходів для реєстрації у встановленому порядку права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Виходячи з наведеного, представник управління комунальної власності департаменту економічної політики під час вчинення дій щодо реєстрації речового права комунальної власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 діяв на виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 470 від 27.06.2014 року "Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1".

Крім того, до заяви про державну реєстрацію права власності було долучено довідку ЛКП "Старий Сихів" № 34 від 28.04.2014 року, в якій зазначалося про те, що приміщення (колясочна), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 13,1 кв. м знаходиться на балансі цього комунального підприємства та було вільним і ніким не використовувалося.

Також, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано положення ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що Сихівським районним судом м. Львова розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівської громадської організації "Союз Українок", третьої особи Львівського комунального підприємства "Старий Сихів" про скасування договору оренди, виселення, визнання права спільної сумісної власності на приміщення площею 13,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами розгляду вказаної справи судом встановлено, що жодних доказів того, що спірне приміщення є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку, ні позивачем, ні її представником не надано.

Також суду не було надано жодних доказів використання мешканцями будинку спірного приміщення чи якихось його частин для обслуговування будинку, ні щодо використання мешканцями будинку цих приміщень взагалі протягом всього часу існування з моменту завершення будівництва і до теперішнього часу.

Підсумовуючи наведене, Сихівський районний суд м. Львова зазначив, що оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірні приміщення (площею 13,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1) не є допоміжними, а належать до нежитлових, право спільної сумісної власності мешканців будинку на них не поширюється, відтак, жодних прав позивача у цьому випадку не порушено.

Крім наведеного, суд в даній справі наголошує, що рішення Львівської міської ради, на підставі яких проведено реєстрацію права власності на спірне приміщення є чинними та не оскаржувалися, в тому числі і позивачем.

Враховуючи все вищенаведене, суд зазначає, що позивачем державна реєстрація права власності на приміщення площею 13,1 кв. м, що розташоване в будинку АДРЕСА_1 за Львівською міською радою проведена державним реєстратором без порушень чинного законодавства, відтак, в суду немає жодних підстав для її скасування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2015 року (індексний номер 39452834), видане на підставі зазначеного рішення.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ. Так, зокрема, згідно ч. 1 вказаної статті, юрисдикція адміністративного суду поширюється на спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

В частині 6 вищевказаної статті зазначено, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, з урахуванням всього вищенаведеного, випливає, що публічно правовий спір виникає із публічно-правових відносин між суб'єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності і саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа.

З матеріалів справи вбачається, що публічно-правові відносини у зв'язку із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно площею 13,1 кв. м, що розташоване в будинку АДРЕСА_1, та видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2015 року (індексний номер 39452834) виникли саме між суб'єктом владних повноважень - державним реєстратором РС ЛМУЮ Львівської області Біраком Є.В. - та третьою особою - Львівською міською радою.

Громадянка ОСОБА_1 не є учасником вказаних правовідносин у публічно-правовій сфері (в тому числі і з урахуванням висновків Сихівського районного суду м. Львова, викладених в рішенні від 01.12.2015 року). Відповідно, державний реєстратор РС ЛМУЮ Львівської області Бірак Є.В. не здійснював щодо позивача жодних управлінських функцій.

Здійснення суб'єктом владних повноважень дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно площею 13,1 кв. м, що розташоване в будинку АДРЕСА_1, та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2015 року (індексний номер 39452834) не зачіпає прав, свобод чи інтересів позивача в сфері публічно-правових відносин.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язок доказування в адміністративному процесі покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності (ст. 11 КАС України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Звідси, обов'язок суб'єкта владних повноважень довести правомірність прийнятого ним рішення, вчиненої дії або допущеної бездіяльності не звільняє фізичну або юридичну особу, яка звернулась з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав, від обов'язку подати суду докази на підтвердження факту порушення таких.

Однак, позивачкою не подано суду жодних доказів щодо порушення її прав, свобод чи інтересів державним реєстратором РС ЛМУЮ Львівської області Біраком Є.В. або Львівським МУЮ в особі РС ЛМУЮ Львівської області в сфері публічно-правових відносин - державної реєстрації речових прав на нерухоме майно площею 13,1 кв. м, що розташоване в будинку АДРЕСА_1, та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2015 року (індексний номер 39452834).

Відтак, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18-19, 33-35, 69-71, 72, 86, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 05.04.2016 року.

Суддя Потабенко В.А.