Справа № 453/1242/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Київ К/800/49679/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2015 року

у справі №453/1242/14-а

за позовом ОСОБА_5

до Славської селищної ради Соколівського району Львівської області

треті особи Славський селищний голова ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8

про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, треті особи - Славський селищний голова - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому просив зобов'язати повернути йому земельну ділянку площею 0,21 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Устияновича в с.м.т. Славське Сколівського району Львівської області та затвердити технічну документацію із землеустрою щодо видачі Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 02 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, постанову Сколівського районного суду Львівської області від 02 березня 2015 року у справі №453/1242/14-а - скасовано, провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі суд апеляційної інстанції зазначив, що спір щодо земельної ділянки загальною площею 0,21 га по вул. Устияновича в смт. Славське має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування акта про право власності, виданого на підставі такого рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2015 року скасувати та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №39 від 26.01.1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» (а.с.37) позивачу було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,21 га. Вказане рішення було уточнено рішенням відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 3714 від 17.11.2009 року «Про уточнення рішення 5-ої сесії ІІ-го скликання № 39 від 26.01.1996 року у смт. Славське» (а.с.26) у частині визначення площ земельних ділянок, окремо на кожну земельну ділянку, а також цільового призначення земельної ділянки особистого підсобного господарства на особисте селянське господарство, а саме: для ведення особистого селянського господарства 0,21 га по вул. Устияновича в смт. Славське, для обслуговування житлового будинку 0,15 га по вул. Устияновича в смт. Славське.

Рішенням Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №339 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_5» (а.с.27) позивачу затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,15 га.

Рішенням Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №340 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_5» (а.с.28) позивачу відмовлено у затверджені Технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,21 га, у зв'язку з тим, що частина даної земельної ділянки площею 0,08 га була вилучена за заявою позивача та передана його сину під будівництво житлового будинку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2013 року у справі №126650/12/9104 (а.с.14-17) зазначене вище рішення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №340 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр.ОСОБА_5» скасовано, у зв'язку із тим, що вилучення частини земельної ділянки площею 0,08 га у позивача проходило з порушенням ст. ст. 12, 142 ЗК України.

04.11.2013 року позивач звернувся до Славської селищної ради із заявою про повторне погодження технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,21 га, однак таке питання на сесії селищної ради не розглядалось і жодного рішення з вказаного приводу не приймалось. При цьому, листом за вих. № 02-19/718 від 11.11.2013 року (а.с.32) позивачу роз'яснено про необхідність проведення нових геодезичних обмірів у присутності представників селищної ради, з урахуванням прав суміжних землевласників та землекористувачів, або ж внесення змін в існуючу технічну документацію із землеустрою у частині площі земельної ділянки, після чого звернутися у встановленому порядку до селищної ради.

Переглядаючи судове рішення суду апеляційної інстанції, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Прийняте радою оскаржене рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого рішення Ради не породжує наслідків для власника, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника, оскільки у такої особи виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного адміністративного позову є затвердження технічної документації із землеустрою щодо видачі державного акту про право власності на земельну ділянку, яка частково вже належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про оформлення права власності), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

За визначенням частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується із судом апеляційної інстанції, що спір щодо земельної ділянки загальною площею 0,21 га по вул. Устияновича в смт. Славське має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування акта про право власності, виданого на підставі такого рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-405а14).

За правилами пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі.

Доводами касаційної скарги наведених обставин не спростовано.

Судом апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2015 року у справі №453/1242/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді