Справа № 826/3505/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 березня 2016 року м. Київ № 826/3505/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Федорчук А.Б., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Торгово-промислової палати України
до Прокуратури міста Києва
про зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Торгово-промислова палата України звернулася з позовом до Прокуратури міста Києва про стягнення з прокуратури міста Києва на користь Торгово-промислової палати України матеріальні збитки в розмірі 2 000 грн. 00 коп.; стягнення з прокуратури міста Києва користь Торгово-промислової палати України моральні збитки в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відстоювання свого права для Позивача було затратним, адже були понесені фінансові затрати та час для подачі процесуальних документів, на поїздки до відповідних органів.

04.11.2015 року до Національного антикорупційного бюро України адвокатом Ципіним Д.Л. було подано заяву в порядку ст.. 214 Кримінального процесуального кодексу України про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст.. 364 Кримінального кодексу України.

02.12.2015 року (вх. № 617/15) адвокат Ципін Д.Л. отримав лист-відповідь, в якому було вказано, що у зв'язку з тим, що на той час ( 27.11.2015 року, вих.. № 2359) не сформована спеціалізована антикорупційна прокуратура, проведення розслідувань та здійснення перевірки обставин, зазначених у листі, є неможливим.

24.12.2015 року (вх. № 683/15) адвокат Ципін Д.Л. отримав лист-відповідь від прокуратури міста Києва, в якому вказувалось, що: «подане Вами звернення не містить об'єктивних даних, що свідчить про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, а отже не є заявою, повідомленням про кримінальне правопорушення. Згідно вимог ч. 5 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України». Тому у листі, за підписом заступника начальника відділу прокуратури міста Києва Сисоєва Д., адвокату Пипіну Д.Л. було відмовлено у внесенні відомості до ЄРДР.

Проаналізувавши надані позовні матеріали, судом встановлено, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Варто зазначити, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас слід звернути увагу на те, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час внесення відомостей про злочин та їх вирішення, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінального процесуального кодексу України порядок досудового розслідування і судового провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться на підставі Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У зв'язку з цим необхідно зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, суд дійшов висновку про неможливість відкриття провадження у даній справі та необхідність відмови у відкритті провадження.

Вищезазначений спір має розглядатися Шевченківським районним судом міста Києва.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст.ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Відмовити Торгово-промисловій палаті України у відкритті провадження в адміністративній справі.

2.Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук