Справа № 818/234/16
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 р. Справа № 818/234/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.

за участю секретаря судового засідання - О.М. Кунець,

позивача - Луніки Т.Я.,

представника відповідача - Васильченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/234/16

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ) виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки належних до виплати при звільнені сум, в розмірі 50315,46 грн. Дана сума розрахована позивачем станом на 04.03.2016 року день звернення до суду з даним позовом. Середньоденна заробітна плата за розрахунком позивача становить 200 грн. 46 коп., загальна кількість днів затримки виплати належних сум при звільненні за 2015 та 2016 роки становить 251 день (200,46 х 251 = 50 315,46 грн.). При цьому, позивач просить суд врахувати той факт, що сума яка підлягає сплаті повинна бути збільшена судом пропорційно на кількість днів по день набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

В судовому засіданні 28.03.2016р. позивач в усному порядку уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки належних до виплати при звільнені сум за період з 11.03.2015р. по 29.01.2016р. (кількість днів затримки виплат становить 230 робочих днів), в розмірі 46105,80 грн. (230 х 200,46 грн. = 46105,80 грн.).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.03.2014 року він був мобілізований до лав Збройних Сил України згідно Указу Президента №303 від 17.03.2014р. Згідно з наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 14 від 21.03.2014 року був зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 на всі види забезпечення і приступив до виконання службових обов`язків молодшим спеціалістом служби захисту інформації.

16.05.2014 року згідно Наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 95 від 16.05.2014 року, прибувши з Сумського об`єднаного міського військового комісаріату, приступив до виконання службових обов`язків на посаді радіотелеграфіста радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла.

11.03.2015 року Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 53 від 11.03.2015 року ОСОБА_1 був звільнений у запас. З 11.03.2015р. виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно до Наказу про звільнення ОСОБА_1 визначено виплатити премію в розмірі 125% від посадового окладу та надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення та надбавку за роботу з документами, що містять державну таємницю в розмірі 15% від посадового окладу по 11 березня 2015 року включно, одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 за 11 повних календарних місяців в розмірі 44% місячного грошового забезпечення, виплатити компенсацію за невикористану чергову відпустку за 3 доби.

Вважаючи, що при звільненні у Наказі Сумського ОВК від 11.03.2015р. відповідачем було не в повному обсязі визначено до виплати всі передбачені законодавством виплати, ОСОБА_1 07.07.2015 року звернувся з позовом до Сумського окружного адміністративного суду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року справа № 818/2228/15 мої позовні вимоги були повністю задоволені:

- зобов`язано Сумський ОВК здійснити нарахування ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки в 2014 та 2015 роках та провести відповідні виплати;

- зобов`язано Сумський ОВК здійснити нарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік та провести відповідні виплати;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повернути ОСОБА_1 кошти, які були відраховані як податок на доходи фізичних осіб в березні місяці 2015 року та провести відповідні виплати.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року по справі № 818/2228/15 залишено без змін.

26.01.2016 року Сумським окружним адміністративним судом було видано виконавчого листа № 818/2228/15.

29.01.2016р. було відкрито виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим листом. Розрахунок по виплатам визначеним постановою суду по справі №818/2228/15 було здійснено 29.01.2016р.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем порушено норми трудового законодавства, а саме ч.1 ст.116 КЗпП України, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать до сплати від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Крім цього, позивач просить суд врахувати норми ст..117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Щодо розрахунку середньоденної заробітної плати, позивачем було здійснено розрахунок наступним чином:

В лютому 2015 року позивачем було відпрацьовано 20 днів, а в березні 2015 року - 7 днів.

Дохід ОСОБА_1 за лютий 2015 року складає 2564,80 грн. а дохід за березень 2015 року (за підрахунками позивача з посиланням на постанову КМУ від 08.02.1995р. №100) складає 2847,88 грн.

Отже, середньоденна заробітна плата згідно розрахунку позивача становить: (2564,80 грн. + 2847,88 грн.): (20+7) = 200,46 грн.

Кількість днів затримки виплат за період з 11.03.2015р. (день звільнення) по 29.01.2016р. (день фактичного розрахунку) становить 230 робочих днів.

Відповідно, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки належних йому до виплати при звільнені сум за період з 11.03.2015р. по 29.01.2016р. в розмірі 46105,80 грн. (230 х 200,46 грн. = 46105,80 грн.).

В судовому засіданні позивач у повному обсязі підтримав позовні вимоги з урахуванням їх уточнення та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити в їх задоволенні з урахуванням обставин, викладених у письмовому запереченні (а.с.19-20).

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного:

Як свідчить з матеріалів справи, ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України згідно Указу Президента №303 від 17.03.2014р.

Згідно з наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 14 від 21.03.2014 року (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаду молодшого спеціаліста служби захисту інформації з посадовим окладом 530 грн. на місяць.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.05.2014 року №95 молодшого сержанта ОСОБА_1 було призначено на посаду радіотелеграфіста радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла, з посадовим окладом 530 грн.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.03.2015 року №53 молодшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.03.2015 року №5/ОП у запас за пунктом Зпп. «а» було зараховано на військовий облік Сумського ОМВК.

Тобто, позивач перебував на військовій службі під час мобілізації в період з 21.03.2014 р. по 11.03.2015 рік.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1І ст. 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України їх права і обов`язки регулюються Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Сил України, затвердженої Указом Президента України від 10.12.2008 росу №1153/2008.

Відповідно до п.5 вказаного Положення, громадяни, які проходять, військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України. Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством обороні України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, порядок та умови виплати грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення та ін.. виплат визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Затверджена Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260.

З системного аналізу вищенаведених норм слідує, що порядок проходження військової служби громадянами України зокрема і в ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також умови і порядок виплати їм грошового забезпечення, регулюється спеціальним законодавством України.

З матеріалів справи свідчить, що позивач перебував на військовій службі під час мобілізації в період з 21.03.2014 р. по 11.03.2015 рік, а не працював у Сумському обласному військовому комісаріаті на умовах трудового договору чи інших умовах.

Таким чином, спірні правовідносини врегульовані спеціальним законодавством і не підпадають під дію загального трудового законодавства, а тому норми ст. 117 КЗпП України на них не поширюються.

Трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, яку викладено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13.

Отже, Кодекс законів про працю не регулює питання проходження військової служби громадянами України. Такі відносини регулюються Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, тому спірні правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства, що виключає застосування загальних норм, закріплених в Кодексі законів про працю.

Посилання позивача в додаткових поясненнях (а.с.26) та в судовому засіданні на те, що дана позовна заява була подана ним вже після звільнення, тобто на момент подачі позову ОСОБА_1 вже не був та не є військовослужбовцем, суд вважає недоречним, оскільки при вирішення спору пов`язаного з виплатою середнього заробітку за весь час затримки належних до виплати при звільнені сум, суд має досліджувати як питання щодо виду матеріального забезпечення (заробітна плата чи грошове забезпечення) під час перебування на службі та на момент звільнення, а також норми законодавства на підставі яких особа перебувала у трудових відносинах з роботодавцем по момент звільнення. В даному випадку позивача було призвано на військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період. ОСОБА_1 під час проходження військової служби одержував грошове забезпечення у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» та Наказу Міністра оборони України від 11.06.2008р. №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». Відповідно, той факт, що на момент подачі позову ОСОБА_1 вже не був та не є військовослужбовцем жодним чином не дає підстави для застосування до даних спірних правовідносин норм загального трудового законодавства (зокрема ст.117 КЗпП України).

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача є неправомірними, необґрунтованими і, відповідно, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 01.04.2016 року.

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець