Справа № 569/2581/16-а
Суддя: Харечко С.П.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2581/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Харечко С.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду в м. Рівне та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи загальної групи захворювання за нормами ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 управління Пенсійного фонду України в м. Рівне припинило виплату їй пенсії. На її письмове звернення відповідач повідомив її про те, що згідно останніх змін в пенсійному законодавстві їй тимчасово призупинена виплата пенсії до 31 грудня 2016 року, оскільки вона є працюючим пенсіонером, працює на посаді, які давала право на призначення відповідно до ЗУ «Про державну службу». В разі її звільнення з роботи пенсія буде поновлена. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки її посада не дає право на отримання пенсії гідно ЗУ «Про державну службу». Просить зобовязати відповідача поновити їй виплату пенсії з квітня 2015 року.

Представник відповідача подав до суду заперечення на адміністративний позов в яких зазначив, що позовні вимоги не визначає, так як ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді державного службовця. 01 квітня 2015 року набрав чинність Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Пунктом 12 цього Закону була внесена зміна до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ грипи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також представник відповідача просив здійснив судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, однак за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд приходить до висновку про можливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, тобто в порядку скороченого провадження. на підставі п.2 ч.1, ч.2, п.4 ч.5 ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є державним службовцем, працює в управлінні праці та соціального захисту населення ВК РМР на посаді головного спеціаліста відділу з прийому державних допомог з 01.11.2011 року.

01 квітня 2015 року їй стало відомо про припинення виплати їй пенсії.

11 лютого 2016 року вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне з заявою про поновлення виплати їй пенсії, однак управління Пенсійного фонду України в м. Рівне листом № 82/10 відмовило їй у поновленні виплати пенсії.

Суд вважає таку відмову неправомірною з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі, порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року (далі Закон № 213-VIII від 02.03.2015 року), пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України";Про державну службу";Про прокуратуру";Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

В редакції вищевказаного Закону від 01.01.2016 р. продовжено термін невиплати таких пенсій з 01.01.2016 по 31.12.2016 р.

Пенсійний орган вважає, що оскільки ОСОБА_1 працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» їй виплачуватися не повинна.

Станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працювала позивач, дійсно, передбачала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 47 вказаного Закону підстав для її невиплати.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки закон, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, а пенсія за своєю природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний характер та відповідно до ст.47 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, то про порушення свого права щодо невиплати з 01.06.2015 року пенсії, призначеної відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивач дізналась 25 червня 2015 року, а з позовом до суду про поновлення виплати з 01 квітня 2015 року звернулась 03 березня 2016 року і не надала доказів того, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Згідно ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, а тому вважає, що позовні вимоги слід залишити без розгляду за період з 01.04.2015 р. по 02.09.2016 р.

Вимоги позивача про поновлення виплати позивача починаючи з 03.09.2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 47 вказаного Закону підстав для її невиплати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.158-163,167,183-2, 185-186,254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 03.09.2016 р.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Рівне поновити виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 03.09.2016 р. у попередньому розмірі.

Позовну заяву за період з 01.04.2015 р. по 02.09.2016 р. залишити без розгляду.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя: Харечко С.П.