Справа № 308/6468/14-а
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2016 рокум. Ужгород№ 308/6468/14-а

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Гебеш С. А., суддів - Рейті С.І., Шешеня О.М.

при секретарі судових засідань - Приходько Т.В.

сторони в судове засідання не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до інспектора відділу ДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктора Богдановича, УДАІ Ужгородського МУ УМВС України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень та відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до інспектора відділу ДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктора Богдановича, УДАІ Ужгородського МУ УМВС України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України, згідно якої просить суд:

- продовжити строк розгляду позовних вимог, у зв'язку із помилковим розглядом даної справи в порядку цивільного судочинства;

- визнати дії інспектора майора міліції Галюлько Віктора Богдановича - протизаконними;

- продовжити строк притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 140 КУпАП Галюлько В.Б. - інспектора ВДАІ Ужгородського МУ, так як остаточне рішення по ДТП було прийняте 04.06.2013 року апеляційним судом Закарпатської області;

- визнати бездіяльність ВДАІ Ужгородського МУ;

- відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду в розмірі 43660,10 грн., а саме: - за рахунок інспектора ВДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько В.Б. -16214,00 грн.;

- за рахунок ВДАІ Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області 27446,10 грн.

Скориставшись своїм правом наданим ст. 51 КАС України, позивачем 18.12.2015 року було подано до суду заяву про зменшення розміру позивних вимог і позивач просила суд розглядати прохальну частину позовної заяви в такій редакції:

1) визнати дії інспектора майора міліції Галюлько Віктора Богдановича - протизаконними.

2) Продовжити строк притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 140 КУпАП Галюлько Віктора Богдановича - інспектора Відділу ДАІ Ужгородського МУ, так як остаточне рішення по ДТП було прийняте 04 червня 2013 року апеляційним судом Закарпатської області після чого не пропускаючи строку позивач звернулася в Ужгородський міськрайонний суд, який у свою чергу передав матеріали справи до Закарпатського окружного адміністративного суду.

3) Визнати бездіяльність Відділу ДАІ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області.

4) Відшкодувати позивачу заявлену в позові моральну шкоду і матеріальну шкоди за вимушений відрив від звичайних занять, а саме:

Ш за рахунок інспектора ВДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктора Богдановича 15790 грн. (п'ятнадцять тисяч сімсот дев'яносто грн.):

- витрати за нічне відвідування наркодиспансеру - 100 грн.

- за відрив від звичайних занять та відвідування Галюлька В.Б. -100 годин. (6,9 грн. х 100 годин) = 690 грн.

- за нанесену моральну шкоду - 15000 грн..

Ш за рахунок ВДАІ Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області 11214 грн. (одинадцять тисяч двісті чотирнадцять грн.):

- за відрив від звичайних занять - затрачений час на службове розслідування, відвідування ВДАІ та апеляційного і адміністративного судів -176 годин. (6,9 грн. х 176 годин) = 1214 грн.

- за нанесену моральну шкоду - 10000 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 04.06.2012 року о 00 год. 14 хв. позивач рухаючись на автомобілі по вул. Дендеші в м. Ужгород скоїла ДТП шляхом в'їзду у вибоїну на дорозі.

У даній ДТП були три винуватці:- відділ ДАІ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області; інспектор відділу ДАІ Ужгородського МУ, майор міліції Галюлько Віктор Богданович; Департамент міського господарства Ужгородської міської ради.

На протязі розгляду даної справи один із винуватців - Департамент міського господарства, по рішенню суду, відшкодував витрати на ремонт автомобіля та нанесену своєю бездіяльністю моральну шкоду.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві та наданих нею пояснень в ході судового розгляду даної справи, Відповідач Галюлько Віктор Богданович порушив: вимоги ст. 19 Конституції України - органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно - правовими актами; вимоги ст. 2 КАС України чим наніс позивачу душевні страждання на протязі більше року, вимушені зміни у життєвих і виробничих стосунках, що привело до тривалого часу і значних зусиль для відновлення попереднього стану. Також позивач в позовній заяві зазначає, що своїми протиправними діями Галюлько В.Б. наніс матеріальну та значну моральну шкоду.

Також позивач вважає, що Відповідач 2 Відділ ДАІ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області порушив вимоги ст. 19 Конституції України - органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно - правовими актами.

Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча про дату час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, однак надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності на основі наявних в матеріалах справи доказах, та просила суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач 1 - інспектор відділу ДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктор Богданович в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду, тому в силу вимог ч.4 ст. 128 КАС України розгляд справи не відкладається і справу буде вирішено на підставі наявних у ній доказів. В ході розгляду даної справи проти задоволення даного адміністративного позову відповідач -1 заперечував, так як вважає, що діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством на момент виникнення спірних правовідносин.

Представник Відповідача 2 - УДАІ Ужгородського МУ УМВС України у Закарпатській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату час та місце судового розгляду, однак надіслав клопотання про відкладення судового розгляду даної адміністративної справи.

Вказане клопотання до розгляду судом не було задоволено з підстав необґрунтованості причин неможливості явки в судове засідання, і в силу вимог ч.4 ст. 128 КАС України розгляд справи не відкладається і справу буде вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник Відповідача 3 - Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи 04.06.2012 року близько 00.14 проїжджаючи неподалік будинку АДРЕСА_1 за кермом автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 пошкодила переднє праве колесо автомобіля. Її батько ОСОБА_4, який в цей час знаходився разом з нею у автомобілі про вказану подію повідомив чергову частину Ужгородського МВ УМВС області.

На місце події був направлений інспектор з дізнання ВДАІ Ужгородського МВ УМВС області майор міліції Галюлько В.Б. Ним було встановлено, що причиною пошкодження автомобіля стало неналежне дорожнє покриття. Галюлько В.Б. на місці сфотографував та оформив необхідні документи щодо фіксації вказаного ДТП.

05.06.2012 Галюльком В.Б. стосовно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АОІ №135548 за порушення нею правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

З такими діями інспектора з дізнання ВДАІ Ужгородського МВ УМВС області майора міліції Галюлько В.Б. позивач по даній адміністративній справі не погодилась та вважає, що такі є протиправними.

За захистом своїх порушених прав позивач 06.06.2012 року звернулась до керівництва відділу ДАІ Ужгородлського МУ УМВС України в Закарпатській області із письмовою заявою про проведення службового розслідування.

Так, відділом внутрішньої безпеки в Закарпатській області ДВБ МВС України за зверненням батька позивача ОСОБА_2 щодо неправомірних дій працівників УДАІ УМВС України в Закарпатській області було розпочато службове розслідування за №252 від 28.08.2012 року.

За результатами проведеного службового розслідування 12.09.2012 року було складено Висновок службового розслідування за зверненням голови правління «Закарпатського об'єднання захисту прав споживачів» ОСОБА_4 щодо неправомірних дій окремих працівників УДАІ УМВС України в Закарпатській області та згідно якого встановлено, що в п.3 вказаного висновку зазначено: «Скерувати на адресу начальника УМВС України в Закарпатській області подання щодо вирішення питання про накладення дисциплінарних стягнень на інспектора з дізнання ВДАІ Ужгородського МВ УМВС майора міліції Галюлько В.Б., інспектора адміністративної практики, оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції Довгомелю А.М. та заступника начальника ВДАІ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області підполковника міліції Немеша В.С.».

За результатами вказаного висновку Наказом УМВС України в Закарпатській області №1015 від 16.10.2012 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора з дізнання ВДАІ Ужгородського МВ УМВС Галюлька В.Б.» згідно п.2 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України інспектору відділу ДАІ Ужгородського МВ УМВС майору міліції Галюлько Віктору Богдановичу оголошено зауваження за неякісне оформлення адмінматеріалів відносно гр. ОСОБА_2

Крім цього, згідно листа прокуратури Закарпатської області від 06.09.2013 року №07/1/2-1824-13(170) позивача було повідомлено, що Наказом УМВС України в Закарпатській області №1015 від 16.10.2012 року інспектору відділу ДАІ Ужгородського МВ УМВС майору міліції Галюлько Віктору Богдановичу оголошено зауваження, до решти службовців дії яких оскаржувала позивач по даній справі, а саме Місароша Р.В., Немеша В.С., Довгомелі А.М. вжиті заходи попереджувального характеру.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів Закарпатського окружного адміністративного суду приходить висновку, що даний адміністративний позов в частині визнання протиправними дії інспектора відділу ДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктора Богдановича при оформленні ДТП за участі ОСОБА_2 слід задовольнити з наступних підстав.

Оскільки вище вказаними доказами наявними в матеріалах справи підтверджено неправомірні дії відповідача Галюлько Віктора Богдановича при оформленні ДТП за участі ОСОБА_2, за що такий був притягнутий керівництвом до дисциплінарної відповідальності на підставі відповідного наказу, такий ним не оскаржувався, а отже фактично відповідач Галюлько В.Б. погодився з висновками службового розслідування щодо неправомірних дій з його боку при оформленні ДТП за участі ОСОБА_2.

Щодо позовної вимоги позивача продовжити строк притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 140 КУпАП Галюлько Віктора Богдановича - інспектора Відділу ДАІ Ужгородського МУ, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч.3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень і дана категорія справ віднесена до юрисдикції загальних судів, з дотриманням норм КУпАП, а не процесуальними нормами КАС України. За таких обставин суд приходить до переконання, що у задоволенні даної позовної вимоги позивачу слід відмовити, як необґрунтованої да безпідставної.

Що ж стосується позовних вимог позивача про визнання бездіяльності Відділу ДАІ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області, то суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КАС України, чітко передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

В даному ж випадку, позивачем, суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення прав позивача з боку саме Відділу ДАІ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області.

В даному випадку, як зазначалося вище судом встановлено, що в даному випадку, має місце протиправність дій посадової особи Відділу ДАІ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області Галюлюко В.Б., однак в чому полягає протиправність дій відповідача 2 позивач належним чином не обґрунтувала і доказів про неправомірні дії саме відповідача - 2 суду не надала.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні даної позовної вимоги також слід відмовити, як необґрунтованої та безпідставної.

Також, не підлягають до задоволення і позовні вимоги позивача про відшкодування позивачу моральної шкоди та матеріальної шкоди за вимушений відрив від звичайних занять, а саме:

- за рахунок інспектора ВДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктора Богдановича 15790 грн. (п'ятнадцять тисяч сімсот дев'яносто грн.):

- за рахунок ВДАІ Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області 11214 грн. (одинадцять тисяч двісті чотирнадцять грн.):

- за нанесену моральну шкоду - 10000 грн., з огляду на наступне.

Так, статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно частини четвертої статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Заподіяну позивачеві матеріальну шкоду, позивач пов'язує із тим, що відповідачами позивачу фактично було завдано значних матеріальних збитків, які виразились в тому, що їй приходилося десятки разів звертатись до відповідачів, у судові та правоохоронні органи, відвідувати наркодиспансер. Також позивач вказує, що матеріальна шкода полягає у витрачанні нею коштів на послуги адвокатів, проїзд в судові інстанції. Розмір своєї матеріальної шкоди позивач оцінила в загальній сумі 2004,00 грн.

Зокрема на підтвердження матеріальної шкоди позивач зазначає, що суду слід стягнути за рахунок інспектора ВДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктора Богдановича - витрати за нічне відвідування наркодиспансеру - 100 грн., та за відрив від звичайних занять та відвідування Галюлька В.Б. - 100 годин. (6,9 грн. х 100 годин) = 690 грн.;

за рахунок ВДАІ Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області слід стягнути за відрив від звичайних занять - затрачений час на службове розслідування, відвідування ВДАІ та апеляційного і адміністративного судів -176 годин. (6,9 грн. х 176 годин) = 1214 грн.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з інспектора ВДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктора Богдановича та ВДАІ Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області матеріальної шкоди в розмірі 2004,00 грн., завданої неправомірними діями відповідачів, як вважає позивач по справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Зі змісту статті 22 Цивільного кодексу України вбачається, що майнова шкода виражається у формі збитків. В свою чергу збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Відповідно до статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку на думку суду відшкодування відповідачами вказаної позивачем майнової шкоди можливе тільки за умови завдання позивачу такої шкоди.

В той же час позивач повинен доказати факт заподіяння їй такої шкоди відповідачем та її розмір і ця шкода має бути у причинно-наслідковому зв'язку з неправомірними діями відповідача.

Однак позивачем жодного належного та допустимого доказу про завдання позивачу матеріальної шкоди на суму 2004,00 грн. з вени відповідача - 1 у зв'язку з його не правомірними діями, позивачем суду не надано, окрім розрахунків які зроблені самим позивачем по справі, з якого відповідно суд не може встановити причиний зв'язок між діями відповідача та нанесенням позивачу такої шкоди.

Щодо розрахунків, які зроблені самим позивачем, суд не може взяти до уваги як належний доказ, оскільки такий не підтверджено документально, тобто позивачем не надано жодної квитанції чи іншого доказу, який би підтверджував, що саме така сума завданих матеріальних збитків спричинена позивачу і підлягає відшкодуванню позивачу з боку відповідачів по справі з врахуванням поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог.

Також суд вважає за не обхідне зазначити, що як вбачається з заяви про зменшення позовних вимог в даній адміністративній справі, позивач сама зазначає, що винуватим у даній ДТП є також Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, який як зазначає сам позивач на протязі розгляду даної справи по рішенню суду, відшкодував витрати на ремонт її автомобіля та нанесену своєю бездіяльністю моральну шкоду, що ще раз підтверджує, що збитки за пошкоджений автомобіль позивача (майнова шкода) та моральна шкода їй відшкодована.

Що ж стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди, то суд під час розгляду даної справи, суд враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно з п. 4 якого позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови). Пунктом 5 цієї Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, обов'язковими умовами відшкодування шкоди з державного бюджету згідно вказаних статей є неправомірність дій відповідного органу та наявність причино - наслідкового зв'язку між такими діями та завданою шкодою.

Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази в розумінні ст. 69-71 КАС України, які підтверджували б наявність причинного зв'язку між неправомірними діями відповідачів і моральними переживаннями позивача, а також позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2004,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність матеріальної та моральної шкоди, так як, позивачем не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння позивачу такої.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем 1, не доведено у відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України правомірності вчинених ним дій при оформленні ДПТ за участі ОСОБА_2 та не спростовано доводів позивача з цього приводу, тому позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в матеріалах справи і в цій частині, позов підлягає до задоволення.

Щодо іншої частини позовних вимог позивача то такі не підлягають до задоволення, так як такі суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 94, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора відділу ДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктора Богдановича, УДАІ Ужгородського МУ УМВС України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень та відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора відділу ДАІ Ужгородського МУ майора міліції Галюлько Віктора Богдановича при оформленні ДТП за участі ОСОБА_2.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя Суддя Суддя C.А. Гебеш С.І. Рейті О.М.Шешеня