Справа № 804/582/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 р. Справа № 804/582/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
при секретаріТатаренко Ю.В.
представника позивача представників відповідача свідка ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, висновки податкової перевірки є хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, надали до суду заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення - рішення винесені в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Акт перевірки було складено посадовою особою СДПІ з обслуговування ВП у м. Дніпропетровську МГУ ДФС ОСОБА_5 за результатами перевірки, яка проводилася на підставі п.75.1.2 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), згідно з наказом про призначення перевірки №381 від 14.12.2015.
Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення наступних норм податкового законодавства: порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198, з урахуванням норм п.44.1 ст. 44 Податкового Кодексу України ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» завищено податковий кредит всього у сумі 533 990 грн., а саме за лютий 2015 року у сумі 32 907 грн., за березень 2015 року у сумі 24 040 грн., за квітень 2015 року у сумі 141 431 грн., за червень 2015 року у сумі 79 067 грн., за липень 2015 року у сумі 256 545 грн., що призвело до: заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за лютий 2015 року у сумі 32 907 грн.; завищення залишку від'ємного значення різниці між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом у сумі 501 083 грн., в т.ч.: за березень 2015 року - на 24 040 грн., за квітень 2015 року - на 141 431 грн., за червень 2015 року - на 79 067 грн., за липень 2015 року - на 256 545 грн. Завищення від'ємного значення сум податку на додану вартість в сумі 244 538 грн., яке залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Не погоджуючись з викладеними висновками в Акті перевірки ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» подано до відповідача заперечення вих. №85/01-6 від 14.01.2016.
Листом СДПІ №1195/10/28-01-47-11 від 18.01.2016 заперечення ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» було відхилено.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Відповідно до пункту 2 Договору, від ТОВ «Т.О.Н.» на адресу ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» у лютому 2015 поставлено товар, що вказаний у виписаних видаткових накладних: №ННБ000249/1 від 16.02.2015, №ННБ000775/1 від 24.02.2015, №ННБ000775/2 від 24.02.2015. Поставки товару здійснювалась окремими партіями. Поставка оливи YUKOIL М-14В2, оливи турбінної ТП - 22 та оливи моторної YUKOIL I - 40A здійснювалась за наступними товаро - транспортними накладними №ННБ000775/1 від 24.02.2015, №ННБ000775/2 від 24.02.2015.
Таким чином, ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» відповідно до умов Договору купівлі-продажу № 74/047 від 01.07.2014 придбало та отримало для використання у власній господарській діяльності паливно-мастильні матеріали, а саме: оливи індустріальні та супровідні матеріали. Здійснення вказаної господарської операції оформлене у відповідності до вимог чинного законодавства та підтверджується первинними документами. Отриманий від продавця ТОВ "Т.О.Н." товар був оплачений, у тому числі постачальнику було перераховано і суму ПДВ, що підтверджується платіжним документом та податковою накладною, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, та іншими первинними документами, які надані до перевірки. Товар використовується у власній господарській діяльності ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» для убезпечення потреб виробництва.
Між ПАТ «ДНІПРОАЗОТ», в особі заступника Голови правління комерційного директора Пустовойта A.M., що діє на підставі Довіреності № 2/016-юр від 28.12.2012р, з однієї сторони, та ТОВ «ЮСТАС-КОНЦЕСІЯ», в особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, було підписано договір поставки № 765245 від 12.02.2013. Згідно з предметом договору ТОВ «ЮСТАС-КОНЦЕСІЯ» як Постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» (Покупця) продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій (додатків) до цього Договору, а Покупець - прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку і в строки, передбачені цим Договором. Ціна продукції узгоджена Сторонами на умові (базисі) поставки: DDP - склад Покупця (м. Дніпродзержинськ, вул. С.Х. Горобця, 1), відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів МТП - ІНКОТЕРМС, у редакції 2000 року, та включає в себе всі витрати Постачальника, які пов'язані з базисом поставки DDP. Ціна продукції передбачена даною специфікацією, є твердою та зміні не підлягає.
Постачальник здійснює поставку продукції на умові (базисі) поставки: DDP - склад Покупця (м. Дніпродзержинськ, вул. С.Х. Горобця, 1), відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів МТП - ІНКОТЕРМС, у редакції 2000 року.
Так, ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» відповідно до умов Договору поставки №765245 від 12.02.2013 отримало продукцію виробничо-технічного призначення від ТОВ «ЮСТАС-КОНЦЕСІЯ», що підтверджується товарно-транспортною накладною, податковою накладною, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, та іншими первинними документами, які надані до перевірки, та використовує цю продукцію виробничо-технічного призначення у власній господарській діяльності для забезпечення потреб виробництва.
Між ПАТ «ДНІПРОАЗОТ», в особі заступника Голови правління комерційного директора Пустовойта A.M., що діє на підставі Довіреності № 22/016-юр від 19.01.2015, з однієї сторони, та ТОВ «КРЕМПУТЬ», в особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, було підписано договір поставки № 767501 від 16.03.2015.
Згідно з предметом договору ТОВ «КРЕМПУТЬ» як Постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» (Покупця) продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій (додатків) до цього Договору, а Покупець - прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку і в строки, передбачені цим Договором.
Найменування продукції, ціна, кількість, асортимент, характеристики та інші вимоги до продукції, яка підлягає поставці за цим Договором узгоджується Сторонами у Специфікаціях. Поставка продукції здійснюється на умовах узгоджених сторонами у Специфікації. Приймання-передача продукції за кількістю здійснюється згідно з товаросупровідними документами на продукцію, а за якістю та комплектністю - згідно з документами, які засвідчують якість та комплектність продукції Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє протягом 12 місяців, а в частині гарантійних зобов'язань Постачальника - протягом усього гарантійного строку на продукцію. Сторонами було підписано Специфікацію на поставку продукції № 1 від 16.03.2015.
Ціна продукції узгоджена Сторонами на умові (базисі) поставки: DDP - склад Покупця і Дніпродзержинськ, вул. С.Х.Горобця, 1), відповідно до Міжнародних правил тлумачення іговельних термінів МТП - ІНКОТЕРМС, у редакції 2000 року, та включає в себе всі витрати Постачальника, які пов'язані з базисом поставки DDP. Ціна продукції, передбаченої з специфікацією, є твердою та зміні не підлягає.
Постачальник здійснює поставку продукції на умові (базисі) поставки: DDP - склад купця (м. Дніпродзержинськ, вул. С.Х.Горобця, 1), відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів МТП - ІНКОТЕРМС, у редакції 2000 року.
Постачальник зобов'язаний поставити продукцію Покупцю в повному обсязі в строк 31.05.2015.
Таким чином, ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» відповідно до умов Договору поставки від 16.03.2015р. №501 придбало та отримало, що підтверджується товарно-транспортними вкладними, податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових вкладних, та іншими первинними документами, які надані до перевірки та використовує товар у власній господарській діяльності для забезпечення потреб виробництва.
Як вбачається з установлених судом обставин справи, факт отримання товарів/послуг позивачем підтверджується наведеними вище первинними документами, які були досліджені судом під час судового розгляду справи.
Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно підпунктами 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності та не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки податковий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов'язань щодо отримання та оплати товару/послуг.
Зазначені обставини залишились не спростованими в ході судового розгляду справи.
У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань державної податкової інспекції є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків.
Висновки, які зроблені податковим органом на підставі програмного забезпечення судом до уваги не беруться, оскільки програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Такі дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.
Не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Слід враховувати, що, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Платник податків не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як елемента верховенства права (ст. 8 Конституції України), індивідуалізації відповідальності (ст. 61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст. 129 Конституції України).
Таким чином, позивачем отримані вказані податкові накладні у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.
Так, у відповідності до роз'яснень Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011р. №742/11/13-11 оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.
Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.
З огляду на викладену вище норму, суд вважає за необхідне стягнути із Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС за рахунок бюджетних асигнувань останньої на користь Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» (код ЄДОРПОУ 05761620) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8623, 47 грн.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 01 березня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 01.03.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар