Справа № 826/26588/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Пантіної Любові Олександрівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс", про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року позивач - ОСОБА_2, звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Пантіної Любові Олександрівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс", про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення до ухвалення рішення в адміністративній справі рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" Пантіної Любові Олександрівни щодо визнання нікчемним договору відступлення прав вимоги від 26.05.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс", оформлене листом від 03.08.2015 № 01-10/3290;

- заборони до ухвалення рішення в адміністративній справі Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" Пантіній Любові Олександрівні та/або Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" застосовувати наслідки несвоєчасної сплати платежів за кредитним договором № 898 від 19.07.2012, укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк", в тому числі, але не виключно, - нараховувати та вимагати сплати подвійного розміру процентів (32% замість 16%); нараховувати та вимагати сплати пені в розмірі 0,2% від суми несвоєчасно сплачених процентів за кожний день прострочення платежу; достроково стягувати кредит, проценти по ньому та інші витрати, пов'язані із виконанням Кредитного договору, в тому числі і шляхом звернення стягнення на заставлене майно;

- заборони до ухвалення рішення в адміністративній справі Товариству з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" () застосовувати наслідки несвоєчасної сплати платежів за кредитним договором № 898 від 19.07.2012, укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк", в тому числі, але не виключно, - нараховувати та вимагати сплати подвійного розміру процентів (32% замість 16%); нараховувати та вимагати сплати пені в розмірі 0,2% від суми несвоєчасно сплачених процентів за кожний день прострочення платежу; достроково стягувати кредит, проценти по ньому та інші витрати, пов'язані із виконанням Кредитного договору, в тому числі і шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року відмовлено в задоволені заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати спірну ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, приймаючи рішення про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви про забезпечення позову не вбачається очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів.

Зокрема, ч. 1 ст. 117 КАС України визначено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Слід зазначити, що підставами для забезпечення позову є:

- очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Очевидність небезпеки полягає в тому, що з високим ступенем вірогідності можуть настати такі дії або події, які безумовно призведуть до порушення правам та інтересам позивача;

- неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів. Неможливість захисту прав може мати місце, зокрема, у разі знищення предмету спору, відчуження його іншим особам;

- якщо для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Зокрема, необхідно буде звертатися до суду, визнавати недійсними договори чи рішення, вилучати майно тощо;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Рішення, дії чи бездіяльність мають очевидні ознаки протиправності, якщо вони істотно суперечать чинному законодавству.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові N 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Заявляючи клопотання про забезпечення адміністративного позову, вказує на те, що невжиття таких заходів матиме для позивача негативні наслідки у вигляді сплати подвійного розміру процентів, сплати на вимогу кредитора пені; дострокове стягнення кредиту, процентів по ньому та інших витрат, пов'язаних із виконанням вказаного договору, в тому числі і шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Проте, суд апеляційної інстанції не може визнати ці доводи, як такі що підтверджують існування небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або такими, що унеможливлять захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, із заяви про забезпечення позову не вбачається очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.