Справа № 2-а-4429/11
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 р.Справа № 2-а-4429/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Максимовського С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2015р. по справі № 2-а-4429/11

за позовом ОСОБА_3

до Харківської міської ради , Виконавчого комітету Харківської міської ради , Департаменту житлового господарства Харківської міської ради , Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради треті особи ОСОБА_4 , Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області , Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області , Департамент земельних відносин Харківської міської ради , Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції , ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Грішакова Оксана Вікторівна

про визнання дій неправомірними, скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, яким остаточно просить визнати неправомірними дії та бездіяльність Харківської міської ради (далі ХМР) в зв'язку з відмовою у наданні ОСОБА_3 у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000га. Із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1; визнати неправомірними дії та бездіяльність ХМР при розгляді заяви ОСОБА_3 від 18.02.2008р. про надання земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000га. за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнати незаконними та протиправними дії ХМР, які спрямовані на унеможливлення отримання ОСОБА_3 земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку із здійсненням дій по підготовці документів, рішень і погоджень, спрямованих на передачу вказаної земельної ділянки іншій особі та повернути противну сторону в первісний стан; визнати недійсним та скасувати рішення виконкому ХМР № 100 від 04.03.2009р. про затвердження протоколу № 2 міської громадської комісії з житлових питань від 03.03.2009р. в частині затвердження п.2.2.9 Протоколу № 2 засідання міської громадської комісії з житлових питань від 03.03.2009р. щодо надання земельної ділянки ОСОБА_4 за вищевказаною адресою; визнати недійсною та скасувати Державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0909га. по АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_4, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.10.2009р. № 32; визнати недійсною та скасувати Державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0909га. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий № НОМЕР_1); зобов'язати ХМР, виконком ХМР, Харківського міського голову розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.02.2008р., подану на ім'я Харківського міського голови про надання у власність земельної ділянки, що розташована у АДРЕСА_1 по суті і прийняття рішення; зобов'язати ХМР надати дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,1000га. із земель комунальної власності по АДРЕСА_1; зобов'язати ХМР передати безоплатно ОСОБА_3 у власність земельну ділянку орієнтованої площею 0,1000га. із земель комунальної власності, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ХМР відновити втрачені документи, а саме, первісну заяву ОСОБА_3 від 18.02.2008р., подану на ім'я Харківського міського голови про надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у АДРЕСА_1; зобов'язати ХМР відновити втрачені документи і матеріали, які необхідні для розгляду питання, викладеного у заяві ОСОБА_3 від 18.02.2008р. про надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вказаній вище адреси; визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора (ПН ХМНО Грішакової О.В.) про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний № 2641610 від 28.05.2013р.(№ запису про право власності: 1085053, р/н об'єкта нерухомого майна: 1), яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_1; визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора (ПН ХМНО Грішакова О.В.) про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний № 2643543 від 28.05.2013р. (№ запису про право власності: 1085824, р/н об'єкта нерухомого майна: 1), яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності ОСОБА_5 на 1 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_1); зобов'язати ХМР відновити те становище, яке існувало до видання рішення від 29.04.2009р. (пункт №8 додатку № 1) та рішення «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» №м 145/09 від 24.06.2009р. (пункт № 19 додатку №1), а саме: повернути земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_1, що розташована у АДРЕСА_1, до земель комунальної власності.

Обґрунтовуючи доводи позову зазначає, що зареєстрований в загальноміських списках черговиків на отримання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в м. Харкові, розподіл яких відбувається згідно Положення «Про надання у власність громадян земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд», затверджених рішенням ХМР від 23.06.2004р. за № 86/04. Земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 вільну від забудови самостійно знайшов і 14.12.2007р. погодив її межі та розміри в Управлінні містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому ХМР. 18.02.2008р. звернувся до ХМР із заявою про надання вказаної земельної ділянки, однак за результатами розгляду заяви відмовлено до підходу черги, по суті заяву не розглянуто. Позивач вважає, що має право на отримання вказаної земельної ділянки поза загальної черги, оскільки виконав умови, передбачені п. 1.6 Положення про порядок передачі у власність громадянам земельних ділянок для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, затверджених рішенням ХМР від 23.06.2004р. за № 86/04. Позивач вважає, що відповідачі своїми неправомірними діями та бездіяльністю фактично унеможливили отримання ним земельної ділянки за вказаною адресою.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2015р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії та бездіяльність Харківської міської ради при розгляді заяви ОСОБА_3 від 18.02.2008 року про надання земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000га. за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зобов'язано Харківську міську раду розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.02.2008 року, подану на ім'я Харківського міського голови про надання у власність земельної ділянки, що розташована у АДРЕСА_1 по суті та прийняття рішення.

Зобов'язано Харківську міську раду відновити втрачені документи, а саме, первісну заяву ОСОБА_3 від 18.02.2008 року, подану на ім'я Харківського міського голови про надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у АДРЕСА_1.

Зобов'язано Харківську міську раду відновити втрачені документи і матеріали, які необхідні для розгляду питання, викладеного у заяві ОСОБА_3 від 18.02.2008 року про надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у АДРЕСА_1.

В іншій частині вимог адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, ОСОБА_3, зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, в порушення норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач, Харківська міська рада, зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню в частині задоволення позову з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням міської громадської комісії з житлових питань, протокол № 15, затвердженого рішенням Харківського міськвиконкому № 40 від 06.02.2008р., у зв'язку зі зростанням кількості черговиків, які бажають отримати земельну ділянку в м. Х_аркові та відсутності можливості задовольнити потреби громадян в отриманні земельних ділянок в районах можливого будівництва, прийнято рішення щодо розгляду заяв громадян, що перебувають у загальноміських списках на одержання у власність земельних ділянок, при підході черги.

Рішенням Харківського міськвиконкому за № 569 від 19.07.2006р. ОСОБА_3 включений до загальноміських списків черговиків на отримання земельної ділянки.

18.02.2008р. ОСОБА_3 звернувся до міського голови м. Харкова з заявою про розгляд питання відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, орієнтованою площею 0,1000га. і у відповідності до діючого законодавства, надав такі документи, як пропозиції меж та розмірів земельної ділянки Управління містобудування та архітектури від 04.12.2007р.; довідку Харківської РФ ДП ЦЗК від 13.02.2008р.; копію листа відділу квартирного обліку та розподілу житлової площі з копіями паспорту та ідентифікаційного коду.

17.03.2008р. відділ розподілу житлової площі Управління квартирного обліку та розподілу житлової площі згідно п. 1.7 Положення «Про порядок передачі у власність громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», листом повідомив позивача про те, що питання з приводу отримання земельної ділянки буде розглянуто у встановленому законом порядку при наближені його черги.

Задовольняючи позов в частині визнання неправомірними дії та бездіяльність ХМР при розгляді заяви ОСОБА_3 від 18.02.2008 року про надання земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000га. за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із зобов'язанням ХМР розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.02.2008 року, подану на ім'я Харківського міського голови про надання у власність вказаної земельної ділянки, що розташована у АДРЕСА_1 по суті та прийняття рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідь ОСОБА_3, яку надано на його звернення від 18.02.2008р. за підписом начальника відділу розподілу житлової площі Управління квартирного обліку та розподілу житлової площі, при відсутності прийнятого рішення по суті на засіданні громадської комісії з житлових питань, ХМР, структурним виконавчим органом якої є зазначене Управління, вбачається порушення порядку розгляду звернення позивача, а прийняте рішення за результатами розгляду заяви останнього є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Статтею 118 ЗК України, в редакції, що діяла на час звернення позивача до ХМР) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки та земель комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд подають заяву до відповідної місцевої державної адміністрації або сільська, селищна, міська рада за місцем знаходження земельної ділянки. В разі згоди на передачу земельної ділянки у власність рада надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється на замовлення громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, після чого погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідної ради. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Рішенням ХМР за № 86/04 22 сесії 24 скликання від 23.06.2004р. затверджено Положення «Про порядок передачі у власність громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд».

Пунктом 1.6 цього Положення передбачено, що звернення громадян про передачу у власність земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд, які в установленому порядку погодили їх місцезнаходження в управлінні містобудування, архітектури, надали клопотання райвиконкому, депутата Харківської міської ради відповідного виборчого округу за місцем розташування земельної ділянки та довідку Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про відсутність або державної реєстрації прав власності або права користування на земельну ділянку, що пропонується для відведення громадянину за дорученням міської голови чи його першого заступника, розглядається громадською комісією з житлових питань, протокол якої затверджується рішенням міськвиконкому. У разі згоди на передачу земельної ділянки у власність мотивований висновок комісії та рішення міськвиконкому направляється до ГУ містобудування, архітектури та земельних відносин для підготовки в установленому порядку відповідного проекту рішення ХМР щодо дозволу на розробку проекту відведення цієї земельної ділянки.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення порядку розляду заяви ОСОБА_3 від 18.02.2008 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_3 від 18.02.2008р. по суті вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання неправомірними дій та бездіяльності ХМР у зв'язку з відмовою у наданні ОСОБА_3 у власність земельної вказаної ділянки із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та такі, які спрямовані на унеможливлення отримання ОСОБА_3 спірної земельної ділянки у власність у зв'язку із здійсненням дій при підготовці документів, рішень, погоджень, спрямованих на передачу земельної ділянки іншій особі, повернення противної сторони у первісний стан тощо.

Відмовляючи в задоволенні позову про зобов'язання ХМР надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та передачі її у власність безоплатно позивачу із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання щодо надання у власність, користування тощо земельних ділянок є виключно компетенцією Харківської міської ради і судові органи не мають повноважень зобов'язати орган місцевого самоврядування прийняти ті рішення, які вимагає позивач.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частинами десятою та одинадцятою статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Частинами першою і другою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі наведеного вище колегія суддів дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статях 116, 118 ЗК. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 ЗК. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого в статті 8 Конституції України і статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що способом вирішення спірних правовідносин у даній справі є оскарження рішення ради про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи про її бездіяльність.

Рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у наданні такого дозволу міською радою не приймалось.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зазначеній частині.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2009р. рішенням 34 сесії ХМР 5-го скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» № 145/09 затверджено проект землеустрою та передано ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.06.2009р. заборонено ХМР здійснювати дії по підготовці документів, рішень і погоджень, спрямованих на передачу у власність громадян чи юридичних осіб, укладання договорів оренди, передачу на право постійного або тимчасового користування земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 згідно пропозицій меж та розмірів вказаної земельної ділянки від 14.12.2007р. до розгляду в суді справи по суті (т.1. а.с.155).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині зобов'язання ХМР відновити те становище, яке існувало до видання рішення про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок № 94/10 від 29.04.2009р. і рішення про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок № 145/09 від 24.06.2009р., а саме, повернути земельну ділянку, що розташована у АДРЕСА_1 до земель комунальної власності суд першої інстації виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається, що вказана ухвала від 17.06.2009р. направлялась супровідним листом на виконання до виконавчої служби, Харківської міської ради тощо.

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб.

Однак, порушення вимог Закону рішенням чи діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2009р. рішенням 34 сесії ХМР 5-го скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» № 145/09 затверджено проект землеустрою та передано ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Звертаючись з позовом в частині зобов'язання ХМР відновити те становище, яке існувало до видання рішення про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок № 94/10 від 29.04.2009р. і рішення про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок № 145/09 від 24.06.2009р., а саме, повернути земельну ділянку, що розташована у АДРЕСА_1 до земель комунальної власності, позивач фактично просить суд здійснити поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про наявність повноважень адміністраивного суду на визнання оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень протиправним та застосування наслідків такої протипраності у вигляді його скасування, або визнання нечинним та застосування повороту його виконання у із зазначенням способу його здійснення.

Отже, затосуванню наслідків протиправності рішення суб'єкта владних повноважень у вигляді повороту його виконання, завжди передує визнання такого рішення протиправим та скасування чи визнання його нечинним.

Враховуючи, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2015р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016р., провадження в частині скасування рішення ХМР № 94/10 від 29.04.2009р. закрито, колегія вважає правильним рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про зобов'язання ХМР відновити те становище, яке існувало до видання рішення про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок № 94/10 від 29.04.2009р. і рішення про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок № 145/09 від 24.06.2009р., а саме, повернути земельну ділянку, що розташована у АДРЕСА_1 до земель комунальної власності, оскільки вимога про затосування наслідків протиправності рішення суб'єкта владних повноважень у вигляді повороту його виконання не можє бути вирішена окремо від вимоги про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Вкзане свідчить про невідповідність заявленого способу захисту порушеного права способу, який передбачено п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, що є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції чинній на час державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0909га. по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4.) державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції чинній на час державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0909га. по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4.) Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб.

Державна реєстрація обмеження права на нерухоме майно проводиться на підставі заяви особи, на користь якої встановлено обмеження, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції чинній на час державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0909га. по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4.) підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є державний акт на право власності на земельну ділянку у випадках, визначених законом.

З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон), які полягають у тому, що державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладені функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 цього Закону (в редакції чинній на момент прийняття рішення Державного реєстратора (ПН ХМНО Грішакова О.В.) про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний № 2643543 від 28.05.2013р. (№ запису про право власності: 1085824, р/н об'єкта нерухомого майна: 1), яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності ОСОБА_5 на 1 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_1) державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Враховуючи, що на час постановлення судового рішення, питання про визнання недійсними та скасування рішень Харківської міської ради, зокрема про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 не розглянуто, за позивачем право на спірну земельну ділянку не визнано, колегія суддів дійшла висновку про передчасність заявлених позовних вимог про порушення прав позивача суб'єктами реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання недійсними та скасування державної реєстрації на спірну земельну ділянку, державного акту на право власності на спірну земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4 та визнання недійсним та скасування рішення Державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО Грішакової О.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень щодо реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на ім'я ОСОБА_4 й, відповідно, на ім'я ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

В порядку адміністративного судочинства судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та законні інтереси. Відсутність порушеного права є підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи, що судом першої інстанції було встановлено відсутність первісної заяви ОСОБА_3 від 18.02.2008р., поданої на ім'я Харківського міського голови про надання у власність земельної ділянки, а також матеріалів, які необхідні для розгляду питання, викладеного у заяві, що позбавляє позивача права на захист своїх законних прав та інтересів щодо розгляду питання про отримання земельної ділянки, колегія суддів погоджується з постановою суду першої інстанції в частині зобов'язання Харківської міської ради відновити втрачені документи, а саме, первісну заяву ОСОБА_3 від 18.02.2008 року, подану на ім'я Харківського міського голови про надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у АДРЕСА_1 та зобов'язання Харківської міської ради відновити втрачені документи і матеріали, які необхідні для розгляду питання, викладеного у заяві ОСОБА_3 від 18.02.2008 року про надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Харківської міської ради та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2015р. по справі № 2-а-4429/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 04.04.2016 р.