Справа № 813/6478/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/6478/15

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

28 березня 2016 р.

Справа № 876/2231/16

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Коваль Р.Й., перевіривши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. по справі №813/6478/15 за позовом ТзОВ "Науково-виробниче підприємство "ІМВО" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. задоволено позов ТзОВ "Науково-виробниче підприємство "ІМВО" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

На зазначену постанову суду Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області подано апеляційну скаргу.

Подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ч.6 ст.187 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: до апеляційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору .

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України “Про судовий збір” від 08.07.2011 р. N 3674-VI (далі – Закон N 3674-VI, зі змінами внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору” від 22.05.2015 р. N 484-VIII , які набрали чинності 01.09.2015 р.).

Згідно ч.1 ст.4 Закону N 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті визначено ставки судового збору, відповідно до якої, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Даною нормою також визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано: суб’єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати; фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а за подання позову майнового характеру, який подано: суб’єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати..

Відповідно до ст.8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2015 рік” станом на 1 січня цього року мінімальна заробітна плата становить 1218 грн.

Разом із апеляційною скаргою, апелянт подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору та послався на те, що є бюджетною організацією, яка фінансується з державного бюджету і не має змоги сплатити судовий збір. На підставі наведеного апелянт просив врахувати його майновий стан і звільнити від сплати судового збору.

Проте, дане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 р. № 2 “Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI “Про судовий збір” постановлено взяти до уваги та довести до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних судів та місцевих загальних судів Довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України “Про судовий збір”.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України у вказаній довідці зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Водночас, згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору” зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення апелянта від законодавчо встановленого обов'язку зі сплати судового збору. Зазначена позиція також збігається із висновками Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28.09.2015 року у справі 21-5496а15.

Крім того, звільнення відповідних органів від сплати судового збору не узгоджується з пунктом 2 частини третьої статті 129 Конституції України, яким передбачено, що однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ця норма Конституції України знайшла своє закріплення також і в Законі України “Про судоустрій і статус суддів” та у процесуальних кодексах України.

Рівність учасників судового процесу, зокрема, перед законом є похідною від інших норм Конституції України, які визначають рівність конституційних прав і свобод громадян та рівність їх перед законом (стаття 24), а також компетенцію органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19).

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом передбачає єдиний правовий режим судочинства, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав, тобто є конкретизацією загального принципу рівності громадян перед законом і судом стосовно сфери здійснення судової влади і судочинства.

Тому, звільнення від сплати судового збору відповідних органів як сторін в окремих категоріях справ може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема юридичними та фізичними особами, які, безперечно, зобов’язані сплачувати відповідний збір.

Враховуючи вищенаведене, клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана без додержання вимог ч.6 187 КАС України, таку у відповідності до ст.ст. 108, 187, 189 КАС України слід залишити без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.1 ст.108, ч.6 ст.187 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2016р. по справі № 813/6478/15 за позовом ТзОВ "Науково-виробниче підприємство "ІМВО" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без руху.

Зазначені в ухвалі недоліки особі, які подала апеляційну скаргу слід усунути в 10-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя Коваль Р.Й.