Справа № 345/1844/14-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2016 р. м. Київ К/800/23981/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Пійлівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Пійлівської сільської ради (надалі - відповідач) в якому просив визнати незаконними та скасувати рішення відповідача № 94 від 27 серпня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості гр. ОСОБА_2» та рішення відповідача № 135/а від 17 грудня 2013 року «Про затвердження актів земельної комісії від 2 жовтня 2013 року.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_3 термін на оскарження рішення Пійлівської сільської ради № 94 від 27 серпня 2013 року та рішення № 135/а від 17 грудня 2013 року. Визнано незаконним та скасовано рішення Пійлівської сільської ради № 94 від 27 серпня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості гр. ОСОБА_2» та рішення відповідача № 135/а від 17 грудня 2013 року «Про затвердження актів земельної комісії від 2 жовтня 2013 року.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулась до суду з касаційною скаргою. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглянувши цей спір по суті, суди виходили з того, що він є адміністративним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з таким висновком не погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, який розглядається, є рішення Ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по відведенню (встановленню) меж земельних ділянок.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 84 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі, зокрема, і районних державних адміністрацій.

Згідно з пунктом "а" статті 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом;

Частиною першою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "б" статті 5 ЗК України встановлено, що земельне законодавство базується на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Таким чином, Рада, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а суб'єкт владних повноважень - райдержадміністрація - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, спори предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС України не підлягають. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14 та від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Пунктом першим частини першої статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За підставі викладеного, керуючись статтями 157, 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2015 року - скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий cуддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.