Справа № 819/2341/13-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Справа № 876/14362/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.11.2013 року у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації, Бучацька районна державна адміністрація про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИЛА :

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 13.10.2013року звернувся до суду з позовною заявою до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, треті особи на стороні позивача управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації, Бучацька районна державна адміністрація про визнання дій неправомірними в частині встановлення в акті перевірки № 41/17/НОМЕР_1 від 08.08.2013 року порушення п.291.4. абзацу 2) Податкового кодексу України внаслідок порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ІІ - гої групи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він як перевізник надавав послуги населенню по перевезенню пільгових категорій пасажирів згідно укладених угод, а не суб'єкту підприємницької діяльності - юридичній особі, яка перебуває на загальній системі оподаткування - Бучацькій районній державній адміністрації, що є порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування платниками єдиного податку - фізичними особами і відповідно свідоцтво платника єдиного податку підлягає анулюванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги змінив, виклавши їх в наступній редакції: визнати дії посадових осіб Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області в частині встановлення в акті перевірки № 41/17/НОМЕР_1 факту порушення позивачем п.291.4. абзацу 2) Податкового кодексу України внаслідок порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ІІ - ої групи неправомірними, скасувати з моменту складання п.2 Розділу ІІІ акту перевірки "перевіркою встановлено порушення п.291.4 абзацу 2) Податкового кодексу України, а саме умови перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ІІ групи". Просить позов задовольнити.

Оскаржуваною постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.11.2013 року - задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що Працівниками Бучацької МДГІІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 За результатами перевірки складено акт від 08.08.13 р. за № 41/17-, в якому встановлено порушення: пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010року та п.1 «Порядку ведення книги обліку доходів платника єдиного податку І-ІІ груп та платниками єдиного податку III групи, які не є платниками податку на додану вартість, зареєстрованого в Мін'юсті України 24.12.2011р. за № 1534/20272 внаслідок неналежного ведення у 2012р. платником податків книги обліку доходів платника єдиного податку; п.291.4. абзацу 2 Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010 року внаслідок порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку 11-ої групи.

ФОП ОСОБА_1 здійснює свою підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, відповідно до свідоцтва серії А № 464753 від 31.05.2012 року ( платник II групи єдиного податку, ставка податку 20 % розміру мінімальної заробітної плати).

Відповідно до п.291.4. абзацу 2 Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010 року друга група спрощеної системи оподаткування застосовується фізичними особами-підприємцями, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, в тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Таким чином фізичним особам-підприємцям які перебувають на II групі спрощеної системи оподаткування заборонено надавати послуги юридичним особам, які перебувають на загальній системі оподаткування.

Відповідно до Статті 4. Закону України від 09.04.1999, № 586-ХІУ "Про місцеві державні адміністрації" - місцеві державні адміністрації є юридичними особами. Місцеві державні адміністрації мають печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, рахунки в установах банків України.

В порушення вище наведених норм позивачем надавалися послуги юридичним особам зокрема: відповідно до угоди від 02.01.2012р. №3, укладеної між Управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької райдержадміністрації, ПП ОСОБА_2 («Перевізником») та Бучацькою районною держадміністрацією («Замовником») визначено категорії громадян, що користуються пільгами на проїзд у транспортні в межах району. Предметом угоди визначено: «УПСЗН» проводить відшкодування перевізнику за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Бучацька районна державна адміністрація, як замовник надала чіткий перелік осіб, яких повинен перевезти перевізник за рахунок коштів державного бюджету. В подальшому саме Управління праці та соціального захисту населення Бучацької райдержадміністрації проводило оплату за надані послуги.

Також слід зазначити, що Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 1110 від 30.12.2011року затверджено методичні рекомендації щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, які перевозяться залізничним, електричним та внутрішньо обласним міським та приміським автомобільним транспортом загального користування в Тернопільській області за рахунок та в межах субвенції з державного бюджету. Відповідно до п.4.1 розділу IV вказаних методичних рекомендацій - Головні розпорядники бюджетних коштів здійснюють компенсаційні виплати перевізникам на підставі договорів щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на приміських ( міських ) внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування, які укладаються на основі договорів на перевезення пасажирів між перевізником та замовником перевезень. В контексті вище наведеного слід звернути увагу суду на те, що між позивачем та Головним управлінням розвитку інфраструктури Тернопільської обласної державної адміністрації укладено договір від 08.07.2011 року № 629 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування на автобусному маршруті. Пунктом 2.34 розділу 2 договору № 629 передбачено, що перевізник ( позивач) при укладенні договору з відповідною райдержадміністрацією отримує компенсацію втрат внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів. Таким чином позивачу для отримання компенсаційних виплат необхідно було укладати договір щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на приміських ( міських ) внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування. В свою чергу уклавши угоду від 03.01.2012р. № 3, між Управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької райдержадміністрації, ПП ОСОБА_1 («Перевізником») та Бучацькою районною держадміністрацією («Замовником») позивач провадив свою господарську діяльність із юридичною особою ( Бучацька РДА), яка не є платником єдиного податку.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що згідно розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 30.12.2011 року №1110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в області" пунктом 1.1 яких визначено механізм здійснення компенсаційних виплат перевізникам за пільговий проїзд окремих категорій громадян, зокрема внутрішньо обласним приміським автомобільним транспортом загального користування в Тернопільській області за рахунок та в межах субвенції з державного бюджету, передбаченої на зазначені цілі.

Відповідно до п.4.1 Методичних рекомендацій, головні розпорядники бюджетних коштів здійснюють компенсаційні виплати перевізникам на підставі договорів щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на приміських (міських) внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування, які укладаються на основі договорів на перевезення пасажирів між перевізником та замовником перевезень.

Договори щодо здійснення компенсаційних виплат укладаються між перевізником, районною державною адміністрацією та головним розпорядником бюджетних коштів. Укладені договори повинні містити маршрути, на яких здійснюються пільгові перевезення, і порядок їх компенсації. (пункт 4.2 Методичних рекомендацій)

Таким чином аналізуючи подані документи суд приходить до висновку, що позивачем надавалися послуги по перевезенню пасажирів на виділеному маршруті, а вищевказана угода передбачає відшкодування перевізникам за пільговий проїзд окремих категорій громадян в межах бюджетних асигнувань, встановлених затвердженими кошторисами.

Відповідно до абзацу 2) пункту 291.4. Податкового кодексу України друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Аналізуючи матеріали справи та досліджені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позивачем не порушено вказаної норми закону, оскільки послуги з перевезення пасажирів надавались населенню, а не юридичній особі, яка перебуває на загальній системі оподаткування.

Факт отримання коштів від ПП "Білявинці" за перевезення спростовується довідкою відділення № 113 ПАТ "Укрсиббанк" №742 від 18.10.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом визнання неправомірним дій відповідача стосовно встановлення порушення позивачем п.291.4. абзацу 2) Податкового кодексу України внаслідок порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ІІ - ої групи.

В задоволенні позовної вимоги стосовно скасування з моменту складання п.2 Розділу ІІІ акту перевірки "перевіркою встановлено порушення п.291.4 абзацу 2) Податкового кодексу України, а саме умови перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ІІ групи" відмовити.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

08 серпня 2013 року в зв'язку із надходженням інформації від Бучацького районного відділу УМВС України від 17.07.2013 року № 8643 щодо законності одержання компенсаційних виплат головним державним ревізором - інспектором відділу доходів і зборів з фізичних осіб Бучацької ОДПІ Касіян О.С. проведено документальну невиїзну позапланову перевірку позивача СГД ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства по єдиному податку з фізичних осіб за період з 01.01.2012 року по З1.12.2012 року.

За результатами перевірки складено акт № 41/17/НОМЕР_1 від 08.08.2013 року, згідно якого встановлено порушення п.291.4 абзацу 2) Податкового кодексу України внаслідок порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ІІ - ої групи.

Так, в результаті перевірки встановлено, що платник податків протягом перевіреного періоду надавав послуги по перевезенні громадян по приміському маршруті "Бучач - Трибухівці" згідно договору № 629 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування на автобусному маршруті від 08.07.2011 року, укладеного з Головним управлінням розвитку інфраструктури Тернопільської обласної державної адміністрації на термін з 08.07.2011 року по 07.07.2016 року.

Згідно умов угоди № 3 по перевезенню пільгових категорій пасажирів в міському і приміському сполученні від 02.01.2012 року, укладеної між управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації, перевізником ОСОБА_1.і Бучацькою районною державною адміністрацією "Замовник" визначено категорії громадян, що користуються пільгами на проїзд у транспортні в межах району і відшкодування перевізнику за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Даною угодою передбачено зобов'язання сторін: "УПСЗН" зобов'язується: брати бюджетні зобов'язання та проводити видатки в межах бюджетних асигнувань встановлених затвердженими кошторисами. Приймати до відшкодування суми нарахованих пільг за фактично надані послуги у звітному місяці, але не більше як на 1/12 від річного обсягу коштів, передбачених у бюджеті району на відповідні цілі, зменшеному на суму заборгованості попередніх періодів. Відшкодування перевізникам за пільгові перевезення окремих категорій громадян здійснювати за умов надходження субвенцій з державного бюджету у межах помісячного розпису асигнувань. При виявленні розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються, не проводити оплати до уточнення інформації, яка надійшла від "Перевізника":.

"Перевізник" зобов'язується забезпечувати виділення технічно справних автобусів для перевезення пасажирів в міському та приміському сполученні, забезпечити виконання всіх рейсів на маршрутах по графіку відповідно розкладу руху, забезпечити виконання водіями правил дорожнього руху та безпеки руху на маршрутах щомісячно до 5 числа надавати "УПСЗН" розрахунок сум компенсаційних витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на регулярному приміському автобусному маршруті за попередній місяць за формою, згідно додатку 1 до Методичних рекомендацій, які затверджені розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 30 грудня 2011 року № 1110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в області". "Перевізник" бере на себе відповідальність за достовірність поданих розрахунків.

Згідно розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 30.12.2011 року №1110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в області" пунктом 1.1 яких визначено механізм здійснення компенсаційних виплат перевізникам за пільговий проїзд окремих категорій громадян, зокрема внутрішньо обласним приміським автомобільним транспортом загального користування в Тернопільській області за рахунок та в межах субвенції з державного бюджету, передбаченої на зазначені цілі.

Відповідно до п.4.1 Методичних рекомендацій, головні розпорядники бюджетних коштів здійснюють компенсаційні виплати перевізникам на підставі договорів щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на приміських (міських) внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування, які укладаються на основі договорів на перевезення пасажирів між перевізником та замовником перевезень.

Договори щодо здійснення компенсаційних виплат укладаються між перевізником, районною державною адміністрацією та головним розпорядником бюджетних коштів. Укладені договори повинні містити маршрути, на яких здійснюються пільгові перевезення, і порядок їх компенсації. (пункт 4.2 Методичних рекомендацій).

Колегія суддів зазначає, що загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за № 34/18772), згідно з яким акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС.

За змістом частини першої статті 13 Закону № 2939-XII дії або бездіяльність службових осіб державної контрольно-ревізійної служби можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку.

Диспозиція цієї статті передбачає оскарження дій службової особи, які пов'язані з порушенням порядку проведення перевірки (ревізії), наприклад із порушенням трудового розпорядку такою особою під час проведення ревізії; дій, які полягають у перевищенні повноважень службовою особою щодо обмеження прав у можливості ознайомлення з результатами контрольного заходу, (ревізії); дій щодо проведення ревізії без установлених законом підстав та/або з порушенням чинного законодавства тощо.

Дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки відповідно до пункту 3 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою КМ України від 20 квітня 2006 року № 550 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта. Це свідчить про те, що дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про нікчемність окремих угод є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Отже, предметом оскарження відповідно до статті 13 Закону № 2939-XII є дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Посилаючись на статтю 13 Закону № 2939-XII, позивач фактично оскаржує акт ревізії (висновки), що унеможливлює розгляд такого спору в судовому порядку.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області - задовольнити.

постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.11.2013 року у справі № 819/2341/13-а - скасувати та прийняти нову, якою в позові суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар