Справа № 301/357/16-а
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/357/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивача ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вільхівської сільської ради Іршавського району про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з адміністративним позовом до Вільхівської сільської ради Іршавського району про визнання протиправними дій Вільхівської сільської ради щодо відмови у наданні інформації на інформаційний запит від 02.01.2016 року та зобовязання надати достовірну, точну та повну інформацію на запит від 02.01.2016 року відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.01.2016 року позивач звернувся до Вільхівської сільської ради із запитом щодо надання інформації на підставі ст.ст. 5, 14, 19, 20, 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Позивач просив надати: 1) копію рішення Вільхівської сільської ради про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Вільхівської сільської ради Іршавського району для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Стожани», площею 1,0 га; 2) копію погодженого Вільхівською сільською радою висновку до проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Стожани», площею 1,0 га; 3) копію рішення Вільхівської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки у власність на території Вільхівської сільської ради Іршавського району для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Стожани», площею 1,0 га. Листом від 08.02.2016 року за №02-05/58 Вільхівська сільська рада відмовила позивачу у наданні запитуваних документів з підстав віднесення відомостей, які міститься в них, до конфіденційної інформації у відповідності до положень Закону України «Про захист персональних даних» та Закону України «Про інформацію». Позивач вважає, що доводи Вільхівської сільської ради, викладені у листі №02-05/58 від 08.02.2016 року є безпідставними, помилковими і такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Просив суд визнати протиправними дії Вільхівської сільської ради Іршавського району щодо відмови в наданні інформації на запит від 02.01.2016 року, зобовязати відповідача надати інформацію, запитувану в пунктах 1, 2, 3 запиту від 02.01.2016 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити, вважав, що відповідач безпідставно відмовив у наданні копій документів, які не містять персональних даних, доступ до яких відповідно до закону не може бути обмежено.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні адміністративний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Вважав, що позивачу правомірно відмовлено в наданні інформації, оскільки запитувана ним інформація не є публічною та вона містить персональні дані, зокрема, прізвище, імя, по батькові та адресу фізичної особи ОСОБА_4, які не підлягають розголошенню. Позивач не довів, що вказана інформація стосується його прав та обовязків, тобто що він має право її отримувати, та не пояснив мети отримання інформації. Крім того, Вільхівська сільрада не є власником майна, оскільки не має документів на право власності на землі, які виділялися ОСОБА_4, тому не є розпорядником даної інформації.

Представник відповідача ОСОБА_3 адміністративний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011 року.

Згідно ст.1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч.1 ст.20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.14 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобовязані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Вільхівської сільської ради Іршавського району з інформаційним запитом від 02 січня 2016 року, в якому на підставі п.1 ст.12, ст.13, п.6 ст.14, ст.19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» просив надати наступну інформацію: 1) копію рішення Вільхівської сільської ради про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Вільхівської сільської ради Іршавського району для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Стожани», площею 1,0 га; 2) копію погодженого Вільхівською сільською радою висновку до проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Стожани», площею 1,0 га; 3) копію рішення Вільхівської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки у власність на території Вільхівської сільської ради Іршавського району для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Стожани», площею 1,0 га (а.с. 5).

Вказаний запит надійшов поштою до Вільхівської сільради 04.02.20016 року.

08.02.2016 року за №02-05/58 Вільхівська сільська рада направила позивачу відповідь про відмову у надані запитуваної інформації. Відмову субєкт владних повноважень мотивував тим, що відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» та Закону України «Про інформацію» запитувана ОСОБА_1 інформація відноситься до конфіденційної інформації, оскільки містить персональні дані про ОСОБА_4, тому її поширення можливе лише за наявності попередньої згоди ОСОБА_4 (а.с. 6).

Згідно ч.2 ст.11, ст.21 ЗУ «Про інформацію», ч.1 та ч.2 ст.7 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субєктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Однак, законодавець чітко визначає види інформації, доступ до якої не підлягає обмеженню.

Так, згідно абз. 2 ч.3 ст.5 ЗУ «Про інформацію», не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У відповідності до ч.ч. 5, 7 ст.6 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. Обмеженню підлягає інформація, а не документ.

Згідно ч.11 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

За таких обставин, посилання відповідача на правомірність відмови в наданні інформації у звязку із захистом персональних даних фізичної особи, є безпідставним.

Доказів того, що надання запитуваної позивачем інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину, відповідач суду не надав.

Посилання відповідача на те, що Вільхівська сільрада не є розпорядником запитуваної інформації, оскільки власником земельної ділянки є територіальна громада, а не Вільхівська сільрада суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно ст. 80 ЗК України, суб'єктом права власності на землю є, у тому числі, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Відповідно до вимог ст. 12 ЗК України, саме до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить, у тому числі, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Представник відповідача ОСОБА_2 не заперечував, що саме Вільхівська сільрада приймала рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Вільхівської сільської ради Іршавського району для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Стожани», площею 1,0 га; про погодження проекту землеустрою та про затвердження проекту із землеустрою вказаної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог, не навів суду докази законності та обґрунтованості відмови у наданні запитуваної інформації.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіряючи дотримання відповідачем вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги є вмотивованими та обґрунтованими.

Суд також вважає, відповідно до вимог ст.94 ч.1 КАС України, стягнути з місцевого бюджету Вільхівської сільської ради Іршавського району на користь позивача судові витрати у сумі 551,20 грн., що складаються з судового збору і були сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с. 12).

Керуючись ст.19 ч.2 Конституції України, ст.ст. 5 ч.3, 11 ч.2, 21 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 6 ч.5 та ч.7, ст.7 ч.1 та ч.2, ст.14 ч.1 п.6, ст.19 ч.1 та ч.2, ст.20 ч.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. ст. 2, 11, 18, 69-71, 86, 159-163, 167, 186 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Вільхівської сільської ради Іршавського району щодо відмови в наданні інформації на інформаційний запит ОСОБА_1 від 02 січня 2016 року.

Зобовязати Вільхівську сільську раду Іршавського району в порядку і строки, що визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації», надати інформацію на запит ОСОБА_1 від 02 січня 2016 року.

Стягнути з місцевого бюджету Вільхівської сільської ради Іршавського району на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судових витрат.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського адміністративного апеляційного суду через Іршавський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча: М. О. Пітерських