Справа № 758/15599/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Подільському районі міста Києва про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Подільському районі міста Києва;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України внести до бази персональних даних достовірні відомості про його страховий стаж роботи та стаж державної служби.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року у задоволені адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою зобов'язати управління Пенсійного фонду України внести до бази персональних даних достовірні відомості про його страховий стаж роботи та стаж державної служби. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуально права, із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, прийняти нову постанову, якою адміністративний позов - задовольнити частково.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (ІНФОРМАЦІЯ_1) перебуває на обліку у відповідача з 25 листопада 1999 року.

На підставі його заяви від 24 листопада 1999 року управлінням Пенсійного фонду України, згідно з протоколом від 25 листопада 1999 року, позивачу призначено пенсію як ліквідатору аварії на ЧАЕС 2 категорії.

14 травня 2000 року розпорядженням відповідача позивачу призначено пенсію як державному службовцю (стаж державної служби - 21 рік 9 місяців 24 дні, загальний стаж - 31 рік 4 місяці 12 днів).

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на державній службі до 17 листопада 2011 року.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідач неодноразово здійснював перерахунок пенсії позивача, у тому числі при продовженні роботи.

20 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою (вх.. № Р-214/1) про внесення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування достовірних відомостей про його страховий стаж роботи та стаж державної служби.

26 листопада 2015 року листом №288/Р-214-1 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача.

01 грудня 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою(вх..Р-214/2) про внесення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування достовірних відомостей про його страховий стаж роботи та стаж державної служби (а.с. 6-9).

11 грудня 2015 року листом №306/214/2 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача, а тому не вбачається можливим внесення інших відомостей до його персональних даних (а.с.10).

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях відповідача відсутні порушення прав позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов - задовольнити частково.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України та інші особи, які законно знаходяться на її території, мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ та організацій із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Так, позивач реалізував своє право 20 листопада 2015 року та звернувшись до відповідача із заявами про внесення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування достовірних відомостей про його страховий стаж роботи та стаж державної служби.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 листопада 2015 року листом №288/Р-214-1 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача.

11 грудня 2015 року листом №306/214/2 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача, а тому не вбачається можливим внесення інших відомостей до його персональних даних (а.с.10).

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не звертався із заявою про перерахунок пенсії. Натомість, він просив внести до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування достовірних відомостей про його страховий стаж роботи та стаж державної служби.

Отже, відповідь управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва суперечить вимогам чинного законодавства України, адже мотиви звернення позивача відповідачем не розглядались.

Так, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Подільському районі міста Києва та зобов'язати управління Пенсійного фонду України внести до бази персональних даних достовірні відомості про його страховий стаж роботи та стаж державної служби.

Проте, суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Крім того, суд не може зобов'язати здійснити державну реєстрацію за обставин, коли достеменно не встановлено, що усі подані документи є належним чином оформлені, а усі етапи їх перевірки завершені, відповідно до вимог законодавства, що регулює проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 31 липня 2014 року К/800/62158/13 та у постанові від 16 вересня 2014 року К/800/40733/14.

Колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання управління Пенсійного фонду України внести до бази персональних даних достовірні відомості про його страховий стаж роботи та стаж державної служби.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи те, що позивачу не було надано відповіді на його заяви у порядку передбаченому чинним законодавством, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необхідним вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_3 та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва розглянути звернення позивача та надати відповідь відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до управління пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва - задовольнити частково.

Керуючись ст. 160, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Подільському районі міста Києва - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_3 від 20 листопада 2015 року (вх.. № Р-214/1) та від 01 грудня 2015 року (вх.. № Р-214/12).

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва розглянути звернення ОСОБА_3 від 20 листопада 2015 року (вх.. № Р-214/1) та від 01 грудня 2015 року (вх.. № Р-214/12) про внесення змін до бази персональних даних - реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальноов'язкового державного соціального страхування та надати відповідь відповідно до вимог чинного законодавства України.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанову може бути оскаржено протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 01.04.2016

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді: Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.