Справа № 816/4689/15
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р.Справа № 816/4689/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року про закриття провадження по справі № 816/4689/15за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області, адвоката ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 юриста ОСОБА_8, про скасування рішення та визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

02 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 23 жовтня 2015 року як незаконне і необґрунтоване, та визнання дій адвоката ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 та юриста ОСОБА_8 по наданню ними правової допомоги - неправомірними.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року закрито провадження у адміністративній справі в частині визнання неправомірними дій адвоката ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 та юриста ОСОБА_8 по наданню ними правової допомоги.

Позивач не погодився із зазначеною ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність, необґрунтованість та несправедливість прийнятого судового рішення. Вказує на взаємозв'язок між заявленими вимогами до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про скасування рішення від 23 жовтня 2015 року та визнання протиправними дії адвокатів та юриста по наданню правової допомоги, а тому суд не мав прав закривати провадження по справі, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач підтримала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні. Просила ухвалу скасувати, та вирішити справу по суті заявлених її вимог до цих осіб в одному проваджені із розглядом скарги на постанову.

Інші учасники, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від відповідача Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Неявка в судове засіданні інших осіб, не є перешкодою для розгляду та вирішення спірного процесуального питання, та прийняття рішення за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанціїзакриваючи провадження в частині оскарження дій адвокатів та юриста, виходив з того, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судівможуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцієючи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положення ст. 3 КАС України також дає визначення поняття суб'єкту владних повноважень, відповідно це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненнямсуб'єктом владних повноваженьвладних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 2 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Законом.

Як вбачається з наведених процесуальних вимог, при визначенні юрисдикційної приналежності спору,основною визначальною ознакою адміністративного судочинства, є приналежність тієї чи іншої особи, в даному випадку відповідача до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тобто така особа повинна бути наділена усіма ознаками суб'єкта владних повноважень, яка здійснює властиві лише такій особі, владні управлінські функції на основі законодавства.

Основним законом, що визначає правову основу діяльності адвокатури України є Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, ст.1 цього Закону визначено: 1) адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; 2) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

Статтею 2 цього Закону встановлено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

Як вбачається з предмету позову, позивач оскаржує дії двох визначених ним, як фізичних осіб адвокатів та юриста.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи із системного аналізу та правового змісту наведених вище норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає, що визначені позивачем, як відповідачі по справі, ні адвокат ОСОБА_3, ОСОБА_4, ні юрист ОСОБА_8 не є в розумінні наведених положень КАС України суб'єктами владних повноважень, або іншими суб'єктами, які здійснюють владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому позовна заява до зазначених осіб не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Тобто, відповідач не відповідає визначеним критеріям, які б надавали можливість відносити спір до публічно-правового.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.15 ЦПК України, що позов в частині визнання дій неправомірними, з яким звернулася ОСОБА_1 до окружного адміністративного суду, підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Вимоги апелянта щодо скасування ухвали та задоволенні її позовних вимог до зазначених осіб, є безпідставними.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спірного питання по суті. Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновки суду першої про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання неправомірними дій адвоката ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 та юриста ОСОБА_8. по наданню ними правової допомоги, та вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

УхвалуПолтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року про закриття провадження по справі № 816/4689/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складена 07 квітня 2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.