Справа № 2а-107/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Київ К/9991/43300/12

К/9991/43339/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й.,
Швеця В.В.,-

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Покровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про оплату вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2012 року і касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2011 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила стягнути з Покровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області на її користь середню заробітну плату за час затримки виконання постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2010 року у справі № 2а-6/2010 за період з 17 серпня 2010 року по 6 жовтня 2010 року в сумі 3866,76 гривень та відшкодувати моральну шкоду, завдану неправомірними діями відповідача, у розмірі 10000 гривень.

Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2011 року позов задоволено частково. Зобов'язано Покровську міжрайонну державну податкову інспекцію Дніпропетровської області сплатити на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час затримки виконання постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2010 року у справі № 2а-6/2010 за період з 17 серпня 2010 року по 5 вересня 2010 року в сумі 2148,20 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом при розгляді справи в судовому засіданні задоволено клопотання відповідача про заміну сторони у справі, замінено Покровську міжрайонну державну податкову інспекцію Дніпропетровської області її правонаступником Східно-Дніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2012 року постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2011 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та прийнято нову постанову, якою визнано протиправними дії Покровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області щодо затримки виконання постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2010 року про негайне поновлення ОСОБА_4 на посаді виконуючого обов'язки начальника юридичного відділу Покровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області. Зобов'язано Східно-Дніпровську об'єднану державну податкову інспекцію Дніпропетровської області Державної податкової служби сплатити на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час затримки виконання постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2010 року у справі № 2а-6/2010 за період з 17 серпня 2010 року по 7 вересня 2010 року, включно, в сумі 2210,25 гривень. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_4 та Східно-Дніпровська об'єднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, кожен окремо, звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, при цьому позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо оплати вимушеного прогулу за час затримки виконання судового рішення з 8 вересня 2010 року по 6 жовтня 2010 року та стягнення моральної шкоди, прийнявши нову постанову про задоволення цих вимог в повному обсязі, а відповідач просить змінити постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2012 року, відмовивши у задоволенні позову.

Позивачем подано письмове заперечення на касаційну скаргу Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, просить таку залишити без задоволення.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2010 року ОСОБА_4 поновлено на посаді виконуючого обов'язки начальника юридичного відділу Покровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області з дня її звільнення - з 1 серпня 2007 року та стягнуто на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі звернуто до негайного виконання. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2011 року вказану постанову суду першої інстанції в цій частині залишено без змін.

На виконання даної постанови ОСОБА_4 16 серпня 2010 року звернулася до Покровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області із заявою про надання їй робочого місця та внесення відповідних записів до трудової книжки.

Відповідач листом від 17 серпня 2010 року за № 4793/7/10 повідомив ОСОБА_4, що не заперечує проти поновлення її на роботі, проте нею не було пред'явлено відповідного документа, на підставі якого можливе виконання вказаних вимог, та рекомендував позивачеві діяти на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 26 серпня 2010 року ВП № 20997979 на підставі заяви ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16 серпня 2010 року, та запропоновано боржнику (Покровській міжрайонній державній податковій інспекції Дніпропетровської області) добровільно виконати його вимоги у строк до 2 вересня 2010 року.

8 вересня 2010 року державним виконавцем прийнято постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 12 вересня 2010 року, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження отримано боржником лише 2 вересня 2010 року, у зв'язку з чим він фактично позбавлений можливості виконати вимоги виконавчого документу добровільно у наданий строк.

Наказом начальника Покровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області від 6 вересня 2010 року № 36-о на виконання постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2010 року у справі № 2а-6/2010 скасовано наказ від 11 червня 2007 року № 40-о «Про надання щорічної відпустки з подальшим звільненням ОСОБА_4» в частині звільнення позивача з посади виконуючого обов'язки начальника юридичного відділу Покровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області та поновлено її на роботі на попередній посаді з 1 серпня 2007 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен був поновити ОСОБА_4 на посаді 17 серпня 2010 року, про що видати відповідний наказ, чого зроблено не було, а тому на користь позивача слід стягнути середню заробітну плату за час затримки виконання постанови суду про поновлення на роботі за період з 17 серпня 2010 року по 5 вересня 2010 року в розмірі 2148,20 гривень.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та приймаючи в цій частині нову постанову, дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання середньої заробітної плати за час затримки виконання постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2010 року за період з 17 серпня 2010 року по 7 вересня 2010 року в сумі 2210,25 гривень, оскільки датою фактичного виконання відповідачем судового рішення про поновлення на посаді є 8 вересня 2010 року.

За правилами статті 235 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до частини 1 статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пунктом 3 частини 1 статті 256 КАС України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу частини 2 статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною 4 статті 257 КАС України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом № 606-ХІV. Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2010 року в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді виконуючого обов'язки начальника юридичного відділу Покровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області виконана шляхом прийняття наказу лише 6 вересня 2010 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 17 серпня 2010 року по 5 вересня 2010 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 червня 2015 року № 21-63а15.

Середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (абзац 2 пункту 8 Порядку).

За правилами абзацу 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

З огляду на вказані норми права суд апеляційної інстанції обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, оскільки при встановленні розміру середнього заробітку, який підлягає сплаті, ним помилково прийнято до розрахунку календарні дні (з урахуванням вихідних та святкових).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції надано копію розрахунку середньоденної заробітної плати, нарахованої відповідно до Порядку, згідно якого нарахована середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 (без вирахування податків та інших обов'язкових платежів) станом на 16 серпня 2010 року складала 147,35 гривень.

Вирішуючи спір суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що середня заробітна плата ОСОБА_4 за час затримки виконання судового рішення має розраховуватися з використанням даних про її середньоденний заробіток в сумі 147,35 гривень (без вирахування податків та інших обов'язкових платежів), помножений на кількість робочих днів протягом усього часу затримки, однак дійшов помилкового висновку щодо визначення періоду, за який має бути стягнутий середній заробіток позивача - з 17 серпня 2010 року по 7 вересня 2010 року (15 робочих днів).

Таким чином, вирішуючи питання про виплату середнього заробітку за час невиконання судового рішення про поновлення на роботі, визначаючи при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що стягненню на користь позивача такі кошти підлягають за період з 17 серпня 2010 року по 5 вересня 2010 року (13 робочих днів) в розмірі 1915,55 гривень, у зв'язку з чим касаційні скарги слід задовольнити частково, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2012 року - змінити.

Враховуючи, що позивачем не підтверджено належними доказами заподіяння їй моральної шкоди внаслідок невиплати середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, суд першої інстанції, як і апеляційний суд, дійшли вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині її відшкодування.

Відповідно до статті 225 КАС України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 225, 230, 232 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційні скарги Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області та ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2012 року - змінити. Абзац четвертий резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції: «Зобов'язати Східно-Дніпровську об'єднану державну податкову інспекцію Дніпропетровської області сплатити на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час затримки виконання постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2010 року у справі № 2а-6/2010 за період з 17 серпня 2010 року по 5 вересня 2010 року, включно, в сумі 1915 (одна тисяча дев'ятсот п'ятнадцять) гривень 55 (п'ятдесят п'ять) копійок, вирахувавши з неї податки та інші обов'язкові платежі».

В іншій частині постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2012 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Рецебуринський Ю.Й.

Швець В.В.