Справа № 826/22399/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання протиправними дії, зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації (далі - Відповідач) про визнання неправомірними дії Відповідача щодо відмови включення сім'ї Позивача за пільговою категорією - інваліда війни (при виконанні обов'язків військової служби) до позачергового списку із 06 березня 2000 року, з часу прийняття на квартирний облік; зобов'язання Відповідача включити родину Позивача за пільговою категорією - інваліда війни (при виконанні обов'язків військової служби), до позачергового забезпечення житлом із 06 березня 2000 року, з часу прийняття на квартирний облік.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов»язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач є інвалідом другої групи, інвалідність якого пов'язана із ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС та відноситься до категорії 1, про що свідчить копія вкладки НОМЕР_3 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2, дата видачі 15.04.1997 року та копія посвідчення серії НОМЕР_1, дата видачі 09.04.1997 року(а.с. 14).

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з розпорядження Ватутінської районної державної адміністрації м.Києва від 06 березня 2000 року №178, ОСОБА_2 з родиною з 5-ти осіб (ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_5 - дочка, ОСОБА_6 - мати дружини), було зараховано на позачерговий облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно витягу з розпорядження від 14 жовтня 2011 року №639 були внесені зміни в облікову справу №16035 громадянина ОСОБА_2 та виключено з облікової справи ОСОБА_6, у зв'язку із смертю та включено двох онуків Позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_8

21 липня 2015 року Позивач звернувся із заявою до голови Деснянської РДА у м.Києві щодо переведення його з категорії пільги «потерпілі в зв'язку з аварією на ЧАЕС (1 категорія)» в категорію «інвалід війни», оскільки на думку Позивача така категорія в межах однієї статті є вищою, ніж та в якій він знаходиться.

12 серпня 2015 року розпорядженням Відповідача №475 було внесено зміни в облікову справу Позивача, шляхом зміни категорії обліку на «інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)».

Відповідач повідомленням від 18 серпня 2015 року №102-102/А-1256-3398 проінформував Позивача, що на квартирному обліку на загальних підставах Позивач з сім'єю із 5 осіб перебувають з 06 березня 2000 року, проте за пільговою категорією «інвалід війни» зараховані з 12 серпня 2015 року з позачерговим порядком забезпечення житла. Станом на 14 серпня 2015 року номер черговості на отримання житла в списку загальної черги Позивача становить - 2235, позачергових - 892, за категорією обліку «Інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)» - 38.

Позивачем подано до Відповідача заяву про включення до позачергового списку категорію «інвалід війни» з 06 березня 2000 року, тобто, з часу прийняття його та членів його сім'ї на квартирний облік, оскільки в даному випадку відсутня зміна різних категорій пільг, а відбулась зміна однакової (позачергової) категорії пільг, яка визначена ст.46 Житлового кодексу України.

Відповідач листом від 09.09.2015 року №102-102А-1256/1-3868 повідомив, що дата прийняття на квартирний облік за попередньою пільгою не може бути збережена, так як таке зарахування буде грубим порушенням прав та інтересів громадян, які вже тривалий час перебувають на квартирному обліку саме за цією категорією (інвалід війни), оскільки відповідно до ст.43 ЖК УРСР житлові приміщення надаються громадянам в порядку черговості.

Не погоджуючись з такими діями суб'єкта владних повноважень, Позивач звернувся до суду.

Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 цієї статті.

Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Відповідно п.1 ч.1 ст.46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення.

Положеннями п.10 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що громадяни, віднесені до категорії 1 мають право на позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім'ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Згідно ст.43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів звертає увагу, що чинним законодавством України не передбачено критеріїв для визначення порядку черговості забезпечення житлом, крім дати отримання відповідної пільги та постановки на чергу.

З витягу облікової справи №16035 Позивач перебуває на квартирному обліку в Деснянській районній в м.Києві державній адміністрації з 06 березня 2000 року, при цьому в позачергових списках за категорією обліку «Постраждалі у зв'язку із аварією на ЧАЕС (1 категорія)» Позивач перебував до 12 серпня 2015 року, а після подання відповідної заяви та прийняття Відповідачем розпорядження, Позивач з цієї дати рахується на квартирному обліку за категорією «Інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)».

Номери черг за списками за ОСОБА_2 станом на 15.10.2015 року встановлено в наступному порядку: загальна черга - 2240, позачерговий - 889, за категорією обліку «Інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)» у зв'язку із зміною - 30.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у відповідності ст.ст.45, 46 ЖК УРСР зміна категорій пільг щодо Позивача, відбулась в межах однакової категорії (статті) пільги позачергового забезпечення житлом, а не шляхом зміни різних категорій пільг першочергового і позачергового забезпечення житлом.

Між тим, слід звернути увагу, що чинним законодавством не встановлено строк, у який особи, повинні бути забезпечені житлом переважно перед іншими громадянами, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень на підставі ст.46 ЖК УРСР у зв'язку із зміною категорії пільги навіть в межах однієї статті Житлового кодексу.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірністі дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови включення сім'ї Позивача за пільговою категорією - інваліда війни (при виконанні обов'язків військової служби) до позачергового списку із 06 березня 2000 року, тобто з часу прийняття на квартирний облік, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 01 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.