Справа № 820/250/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 березня 2016 р. № 820/250/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Доценко Н.В.,

представника відповідача - Мосійчука Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фермерського господарства "Альянс"
до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фермерське господарство "Альянс", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.10.2015 року № форми "Р", яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 34000,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 8500,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 31.12.2015 року № форми "Р", яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 8500,00 грн. у повному обсязі;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору згідно квитанції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.10.2015 року відповідачем складено акт №408/15/31374476 "Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ФГ "Альянс" () за серпень 2015 р.", за результатами якого прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.10.2015 року № та від 31.12.2015 року 0. На думку позивача, спірні податкові повідомлення-рішення ДПІ у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області прийняті відповідачем без достатніх правових підстав, з перевищенням ним своїх повноважень, а отже є повністю незаконними і підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засідання підтримав доводи, викладені в позовній заяві, та просив суд ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача - Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області, у судовому засіданні позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (а.с.59), зазначив що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на цілком законних підставах та відповідають діючому законодавству України, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що позивач - Фермерське господарство "Альянс", зареєстровано як суб'єкт господарської діяльності - юридична особа 12.02.2001 р., №2000011 (), є платником ПДВ із спеціальним режимом оподаткування, використовує нараховані суми ПДВ у власній господарській діяльності.

На підставі п.п.75.1.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України, в.о. начальника оподаткування юридичних осіб ДПІ у Зміївському районі ГУ ДФС у Харківській області, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом №408/15/31374476 від 16.10.2015 р. (а.с.20-24).

За висновками перевірки, позивачем - ФГ "Альянс", порушено ст.185, п.187.1 ст.187, пп.209.15.2 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755 - ІV (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 34000,0 грн.; у зв'язку з чим встановлено заниження суми ПДВ, що підлягають сплаті до бюджету за серпень 2015 р. на суму 34000,0 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, Державною податковою інспекцією у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 29.10.2015 р. №, яким ФГ "Альянс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 42500,00 грн., з яких 34000 грн. - основний платіж, 8500 грн. - штрафні (фінансові) санкції. (а.с.42).

Не погодившись з висновками акту перевірки та вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, підприємство позивача оскаржило їх до ГУ ДФС у Харківській області (а.с.29-30).

Рішенням Головного управління ДФС у Харківській області №4798/10/20-40-10-04-14 від 18.12.2015 р., скаргу ФГ "Альянс" залишено без задоволення та збільшено суму грошового зобов'язання (штрафні санкції), визначені в податковому повідомленні-рішенні № від 29.10.2015 р. (а.с.31-33).

Не погоджуючись з рішенням ГУ ДФС у Харківській області позивач оскаржив його до Державної служби України (а.с.34-36).

Рішенням ДФС України №476/6/99-99-10-01-01-25 від 14.01.2016 р. податкове повідомлення-рішення ДПІ у Зміївському районі ГУ ДФС у Харківській області № від 29.10.2015 р. та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, залишено без змін, а скарга - без задоволення. (а.с.37-39).

31.12.2015 р. ДПІ у Зміївському районі ГУ ДФС у Харківській області прийнято нове податкове повідомлення-рішення №, яким ФГ "Альянс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 8500 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. (а.с.44).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті №408/15/31374476 від 16.10.2015 р р. на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судом встановлено, що ФГ "Альянс" є сільськогосподарським підприємством, суб'єктом спеціального режиму оподаткування.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем - ФГ "Альянс" та ДП "Іскра" укладено договір підряду на виконання сільськогосподарських робіт №20/07 від 20.07.2015 р. (а.с.15).

За умовами вказаного договору ФГ "Альянс", власним зернозбиральним комбайном надавалися послуги з прямого комбанування гречки, послуги по збору ячменю, та послуги по оприскуванню власним оприскувачем самохідним.

В ході судового розгляду судом з'ясовано та не заперечується відповідачем, що 09.09.2015 р. ФГ "Альянс" було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні по взаємовідносинам з покупцем ДП "Іскра" на загальну суму ПДВ - 34000,00 грн., а саме: №24/2 від 17.08.2015 р., №25/2 від 28.08.2015 р., №26/2 від 31.08.2015 р.

На підтвердження реальності надання послуг позивачем надано копії актів надання послуг №147 від 17.08.2015 р. на суму 40500,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6750,00 грн.), №149 від 28.08.2015 р. на суму 40500,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6750,00 грн.), № 152 від 31.08.2015 р. на суму 123000,00 грн. (у т.ч. ПДВ 20500,00 грн.). (а.с.17-19).

Оплата за товар була здійснена шляхом перерахування коштів на рахунок ФГ "Альянс" (код СДРПОУ 31374476), що підтверджується платіжним дорученням №42 від 16.09.2015 р. на суму 310000,00 грн. та виписками банку. (а.с.56-58).

Отже, суд доходить висновку, що на підставі вищезазначених документів, які оформленні у відповідності до вимог чинного законодавства, та враховуючи реальність оплати, факт надання послуг при здійсненні вищезазначених господарських операцій та отриманих податкових накладних, ФГ "Альянс" правомірно включило до податкового кредиту за серпень 2015 року суму 34000 грн.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України; в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд також вказує, що відповідно до п.1.ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п.201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включена до податкового кредиту відповідного періоду, дані відповідають додаткам 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, а тому і включення до складу податкового кредиту зазначеної суми ПДВ є правомірним та законним, тобто висновок ДПІ в акті перевірки не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд також зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вважає за необхідне вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Також суд вказує, що гідно із п. 209.1 ст. 209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у п. 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Пунктом 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України передбачено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Відповідно до пункту 209.6 ст.209 Податкового кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно абз. "в" пп. 209.15.2. п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, до діяльність у сфері сільського господарства відноситься надання послуг іншим сільгосптоваровиробникам (юридичним особам) та/або фізичним особам з використанням сільськогосподарської техніки, крім надання її у фінансову оренду (лізинг).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.06.2015 р. №20743281, основним видом діяльності контрагента позивача - ДП "Іскра" є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. (а.с.12-14).

Враховуючи вищенаведене, при винесені податковим органом спірних податковим повідомлень-рішень не було взято до уваги, що ДП "Іскра" є сільськогосподарським товаровиробником, яке для своєї діяльності використовує земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва.

За таких обставин, слід дійти висновку, що судження податкового органу про неправомірність формування податкового кредиту та завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ внаслідок чого занижено суми зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у перевіреному періоді не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірності мотивів для винесення спірних податкових повідомлень - рішень, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Фермерського господарства "Альянс".

За таких підстав, позов слід задовольнити.

Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71 ,158, 159, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фермерського господарства "Альянс" до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області від 29.10.2015 року № та від 31.12.2015 року №.

Стягнути на користь Фермерського господарства "Альянс" (місцезнаходження: 63401, Харківська обл., м.Зміїв, вул. Харківська, буд.86/А, код ЄДРПОУ - 30374476) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Зміївському районі ГУ ДФС у Харківській області (, місцезнаходження: 63404, Харківська обл., м.Зміїв, вул. Леніна, буд.10а).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Панченко О.В.