Справа № 804/818/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 р. Справа № 804/818/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Чаплигіної А.А.,
представника позивача: Гончарова Д.І.
представника відповідача-1: Немченко К.І.,
представника відповідача-2: Баранник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС, Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
За результатами перегляду зазначеного судового рішення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом 26 травня 2015 року винесено постанову, якою постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року скасовано, а позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідачі звернулись до Вищого адміністративного суду України із касаційними скаргами, у яких просили скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача-1 та представник відповідача-2 у судовому засіданні також заперечували проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що у період з 14 лютого 2013 року по 08 травня 2013 року СДПІ по РВПП у м. Дніпропетровську ДПС було проведено планову виїзну перевірку ПАТ «ІнГЗК» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року.
За результатами перевірки складено акт від 17 травня 2013 року № 336/27.3-00190905.
У зазначеному акті перевірки податковим органом, зокрема, зафіксовано допущення позивачем наступних порушень:
- підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4, підпункту 7.5.2 пункту 7.5 статті 7, пункту 10.6 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість» та пунктів 3.2, 3.4, 4.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року №166, та пунктів 46.1, 46.5 статті 46, пункту 47.1 статті 47, пункту 48.1 статті 48, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 25 січня 2011 року №41, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2781577 грн.;
Так, в акті перевірки зазначено, що в порушення пункту 4.3 статті 4, підпункту 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції (далі по тексту - Закон України №168/97-ВР) ПАТ «ІнГЗК» за рахунок невірного віднесення до податкового кредиту сум ПДВ при отриманні послуг від нерезидента, завищено податковий кредит за жовтень 2010 року на суму ПДВ 175848грн.
Судом встановлено, що 06 жовтня 2010 року між ПАТ «ІнГЗК» (замовник) та ТОВ «ИЗ-КАРТЭКС» (Російська Федерація - підрядник) було укладено договір №8705-03, згідно якого підрядник зобов'язувався провести монтаж механічної та електричної частин, налагодження електрообладнання екскаватора ЕКГ-10. Ціна робіт - 3400000,00 рублів без ПДВ.
30 вересня 2010 року сторонами договору підписано акт виконаних робіт №1, згідно якого ТОВ «ИЗ-КАРТЭКС» здав, а ПАТ «ІнГЗК» прийняв роботи по монтажу механічної та електричної частин, налагодження електрообладнання екскаватора ЕКГ-10 загальною вартістю 3400000,00 руб.
Відповідно до пункту 4.3 статті 4 Закону України №168/97-ВР встановлено, що для послуг, які поставляються нерезидентами з місцем їх надання на митній території України, базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких робіт (послуг) з урахуванням акцизного збору, а також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються у ціну поставки робіт (послуг) згідно із законами України з питань оподаткування. Визначена вартість перераховується в українські гривні за валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на кінець операційного дня, що передує дню, в якому було складено акт, який засвідчує факт отримання послуг.
Згідно з підпунктом 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України №168/97-ВР датою виникнення податкових зобов'язань при імпортуванні робіт (послуг) є дата списання коштів з розрахункового рахунка платника податку в оплату робіт (послуг) або дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) нерезидентом залежно від того, яка з подій відбулася першою.
Згідно з підпунктом 7.5.2 пункту 7.5 статті 7 Закону України №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається для операцій із імпорту товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати податку по податкових зобов'язаннях згідно з підпунктом 7.3.6 цієї статті.
Отже, з наведеного випливає, що при операціях щодо надання нерезидентами на території України послуг, у платника податків виникає податкові зобов'язання з ПДВ в момент списання коштів з його рахунку як оплати цих послуг або оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) нерезидентом, та право на податковий кредит - з дати сплати податкових зобов'язань, що зазначені вище.
З наданих податкових декларацій та пояснень сторін судом встановлено, що при поданні в жовтні 2010 року податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2010 року ПАТ «ІнГЗК» не включило до складу податкових зобов'язань суму відповідно до договору від 06 жовтня 2010 року №8705-03 та акту виконаних робіт №1 у розмірі 175848грн.
Проте, 21 лютого 2011 року позивач подав до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період вересень 2010 року, в якому зазначив податкові зобов'язання у розмірі 175848,00грн.
Також, 21 лютого 2011 року ПАТ «ІнГЗК» подало до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період жовтень 2010 року, в якому відобразило податковий кредит у розмірі 175848,00грн.
Згідно з абзацом 3 пункту 198.6 статті 198 ПК України, починаючи з 01 січня 2011 року, у разі, якщо платник ПДВ не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.
Дата виписки податкової накладної в даному випадку - 30 вересня 2010 року.
Таким чином, після уточнення податкового зобов'язання за вересень 2010 року, право на подання уточнюючого розрахунку з податкового кредиту по імпорту послуг за жовтень 2010, зберігається за підприємством до вересня 2011 року.
Як вбачається із наявних у матеріалах справи уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданих позивачем до контролюючого органу 21.02.2011р., ПАТ «ІнГЗК» здійснило збільшення податкових зобов'язань з ПДВ за вересень 2010 року на суму 175848,00грн., здійснило збільшення податкового кредиту на суму 175848,00грн. у вересні 2010 року та зменшило податковий кредит на відповідну суму у жовтні 2010 року, погасивши таким чином своє зобов'язання з ПДВ за вересень 2010 року на суму 175848,00грн. (т.4 а.с.65-70, т.10 а.с.108-109).
Отже, висновки контролюючого органу про порушення позивачем приписів пункту 4.3 статті 4, підпункту 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» у даному випадку є безпідставними.
Щодо правильності обчислення (нарахування) та сплати позивачем податку з доходів фізичних осіб при виплаті дивідендів судом встановлено наступне.
Відповідно до п.п.14.1.49 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дивіденди - це платіж, що здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав чи інвестиційних сертифікатів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв'язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.
Особливості нарахування (виплати) та оподаткування окремих видів доходів встановлюються статтею 170 Податкового кодексу України.
Так, згідно п.170.5.1. цієї статті податковим агентом платника податку під час нарахування (виплати) на його користь дивідендів, крім випадків, зазначених у підпункті 165.1.18 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу, є емітент корпоративних прав або за його дорученням - інша особа, яка здійснює таке нарахування (виплату).
Згідно п.170.5.3. цієї статті дивіденди, нараховані платнику податку емітентом корпоративних прав - резидентом, що є юридичною особою, оподатковуються за ставкою, визначеною у пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу, крім дивідендів на користь фізичних осіб (у тому числі нерезидентів) за акціями або іншими корпоративними правами, які мають статус привілейованих або інший статус, що передбачає виплату фіксованого розміру дивідендів чи суми, яка є більшою за суму виплат, розраховану на будь-яку іншу акцію (корпоративне право), емітовану таким платником податку, які згідно із підпунктом 153.3.7 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу прирівнюються з метою оподаткування до виплати заробітної плати з відповідним оподаткуванням.
Згідно п.170.5.4. вказаної статті доходи, зазначені у цьому пункті, остаточно оподатковуються під час їх виплати за їх рахунок.
Водночас, 06.08.2011 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, згідно яких до підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України додано пункт 6 наступного змісту: «оподаткування доходів платника податку, нарахованих за наслідками податкових періодів до 01.01.2011 року, здійснюється за ставками та згідно з нормами, що діяли до 01.01.2011 року, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання)».
Судом встановлено, що у перевіряємому періоді ПАТ «ІнГЗК» було розглянуто питання щодо порядку розподілу прибутку за результатами діяльності товариства у 2010, 2011 та у 2012 роках та прийнято рішення про виплату дивідендів.
Загальними зборами акціонерів ПАТ «ІнГЗК» (Протокол №1 від 24.03.2011 року) затверджено звіт про результати фінансово-господарської діяльності ПАТ «ІнГЗК» за 2010 рік, розглянуто питання щодо розподілу прибутку за результатами діяльності товариства за 2010 рік, а також про нарахування дивідендів.
Так, згідно Протоколу №1 Загальних зборів акціонерів ВАТ «ІнГЗК» від 24.03.2011р. (далі - Протокол) загальна кількість акціонерів становить 3112 осіб. П'ятим питанням порядку денного було заслухано «Визначення порядку розподілу прибутку за результатами діяльності Товариства у 2010 році». Зборами вирішено по п.5.1 питання 5 прибуток за результатами діяльності Товариства у 2010 році направити на виплату дивідендів акціонерам ВАТ «ІнГЗК», пунктом 5.2. затверджено строк виплати дивідендів за підсумками 2010 року: дата початку строку виплати - 24.03.2011р., дата закінчення строку виплати дивідендів - 23.03.2014р. Спосіб та порядок виплати дивідендів акціонерам затверджено для фізичних осіб України дивіденди виплачуються на банківський рахунок або готівкою з каси Товариства; акціонерам - фізичним особам, що не є нерезидентами України, дивіденди виплачуються на інвестиційні рахунки в банківських установах України або на рахунки в закордонних банках. Пунктом 5.4 Протоколу доручено Генеральному директору Товариства здійснити всі дії, необхідні для своєчасної та повної виплати дивідендів акціонерам Товариства (т.10 а.с.146-152).
На виконання означеного протоколу Загальних зборів акціонерів підприємством відповідно до п.167.2 ст.167 Податкового кодексу України в березні 2011 нараховано та перераховано податку з доходів фізичних осіб з суми нарахованих дивідендів в розмірі 5% в сумі 392844грн., в тому числі: податку з доходів фізичних осіб резидентів України - 391805,57грн. та податку з доходів фізичних осіб нерезидентів України - 1038,43грн.
Дивіденди за 2010 рік перераховано повністю.
Разом з тим, судом встановлено, що саме нарахування дивідендів на підставі Протоколу №1 Загальних зборів акціонерів ВАТ «ІнГЗК» від 24.03.2011р. було здійснено бухгалтерією підприємства березні 2011 року.
Так, операцію з нарахування дивідендів відносно фізичних осіб, щодо яких Протоколом були нараховані дивіденди, здійснено 30 березня 2011р. шляхом складення Відомостей сплати дивідендів за 2010 рік на суму нерозподіленого прибутку минулих років фізичним особам - акціонерам Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» №3 на 8 осіб, №4 на 303 особи та №5 на 2794 особи (всього 3105 осіб, різниця в 7 осіб - юридичні особи).
Позивачем надано до справи витяги з відповідних Відомостей сплати дивідендів (т.10 а.с.137-145).
Таким чином, позивач в повному обсязі нарахував дивіденди фізичним особам-акціонерам у березні 2011 року та сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб з нарахованих дивідендів 20.04.2011р., тобто до набрання чинності пункту 6 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України, а тому підстави для його застосування відсутні.
Отже, висновки контролюючого органу, щодо порушення ПАТ «ІнГЗК» норм податкового кодексу України при обчисленні (нарахуванні) та сплати податку з доходів фізичних осіб є неправомірними, оскільки визначальним питанням для правильного вирішення справи є встановлення дати проведення позивачем саме нарахування дивідендів, за результатами чого і має бути проведено оподаткування, незалежно від факту виплати.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС, Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова