Справа № 2а-0870/12302/11
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року о 15 год. 58 хв.Справа № 2а-0870/12302/11 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача - Железняка О.В.,

відповідача - Карленко Н.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз»

до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз», звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про скасування податкового повідомлення-рішення від 01.08.2011 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на необґрунтованість висновків відповідача про неправомірність віднесення до складу валових витрат грошових коштів по взаємовідносинам з ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс», оскільки такі грошові кошти були витрачені в межах господарської діяльності позивача у відповідності до пп.5.4.6 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» для страхування ризиків невиконання зобов'язань з розміщення строкових банківських вкладів за договорами, укладеними з ВАТ КБ «Надра», ЗФ АКБ «Форум», ДФ АКБ «Індустріалбанк», ВАТ «Кредитпромбанк», ВАТ «МетаБанк», ВАТ «Державний експортно-імпортний банк». Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено, що позивач в перевіряємий період мав господарські взаємовідносини з ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс» щодо добровільного страхування фінансових ризиків за договорами розміщення строкових банківських вкладів. Контролюючий орган вважає, що вказані операції не пов'язані з господарською діяльністю позивача, а тому грошові кошти по вказаним операціям відповідно до вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не можуть відноситись до складу валових витрат підприємства, а отже наявне заниження податку на прибуток. Зазначає, що у зв'язку з виявленими порушеннями відповідачем правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити таке.

З матеріалів справи встановлено, що у період з 16.05.2011 по 29.06.2011 співробітниками ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 по 31.03.2011, за результатами якої складено акт №803/23/30546153 від 13.07.2011 (далі-Акт перевірки).

Згідно висновків Акта перевірки встановлено, серед іншого, порушення позивачем пп.1.32 ст.1, пп.5.4.6 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено на суму 72975,00 грн., в т.ч. по періодах: за півріччя 2008 року - 27975,00 грн., за ІІІ квартали 2008 - 38975,00 грн., за 2008 рік - 55475,00 грн., за 2009 рік - 17500,00 грн.

На підставі Акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 01.08.2011, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 91218,75 грн. в т.ч. за основним платежем 72975,00 грн. та 18243,75 грн. за штрафними санкціями.

Позивач, не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З Акту перевірки судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення став висновок відповідача про відсутність у позивача правових підстав для віднесення до складу валових витрат грошових коштів в розмірі 216700,00 грн., як страхувальника, витрат у вигляді страхових внесків за договорами страхування неповернення депозитних вкладів на випадок їх неповернення, оскільки такі витрати не включаються до складу «інших витрат» відповідно до діючого законодавства України.

Суд зазначає, що відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», який врегульовував данні правовідносини на момент їх виникнення, господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно пп.5.4.6 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до валових витрат включаються: будь-які витрати зі страхування ризиків загибелі врожаю, транспортування продукції платника податку; цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією транспортних засобів, що перебувають у складі основних фондів платника податку; екологічної та ядерної шкоди, що може бути завдана платником податку іншим особам; майна платника податку; кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із здійсненням ним господарської діяльності, у межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, діючого на момент укладення такого страхового договору, за винятком страхування життя, здоров'я або інших ризиків, пов'язаних з діяльністю фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, обов'язковість якого не передбачена законодавством, або будь-які витрати зі страхування сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Якщо умови страхування передбачають виплату страхового відшкодування на користь платника податку - страхувальника, застраховані збитки, понесені таким платником податку, відносяться до його валових витрат у податковий період їх понесення, а суми страхового відшкодування таких збитків включаються до валових доходів такого платника податку у податковий період їх отримання.

Віднесення до складу валових витрат платника податку витрат із страхування (крім витрат по медичному, пенсійному страхуванню та за обов'язковими видами страхування) здійснюється в розмірі, що не перевищує 5 відсотків валових витрат за звітний податковий період, наростаючим підсумком з початку року, а для сільськогосподарських підприємств - за звітний податковий рік.

07 березня 2007 року між позивачем та ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс» укладено договір страхування фінансових послуг №13002/53, предметом якого було страхування ризику фінансових втрат, які можуть виникнути у страховика у зв'язку з невиконанням філією ВАТ КБ «Надра», Запорізьке РУ, зобов'язань по своєчасному та повному поверненню страховику боргових коштів, отриманих боржником від страховика за договором строкового банківського вкладу №16/2007/Ю000031/47 від 06.03.2007, сама яких на момент укладання даного договору складає 500000,00 грн.

10 липня 2007 року між позивачем та ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс» укладено договір страхування фінансових послуг №13004/131, відповідно до п.1.2 якого - страховим випадком за даним договором є документально підтверджений факт виникнення збитків у страховика у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) ЗФ АКБ «Форум» зобов'язань по своєчасному та повному поверненню страховику боргових коштів, отриманих боржником від страховика по Генеральному договору банківського вкладу №30 від 09.07.07 та договору вкладного депозитного рахунку №1 від 09.09.07, сума яких на момент укладання даного договору складає 1 000 000,00 грн.

03 вересня 2007 року між позивачем та ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс» укладено договір страхування фінансових послуг №13005/161, відповідно до п.1.2 якого - страховим випадком за даним договором є документально підтверджений факт виникнення збитків у страховика у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) ДФ АКБ «Індустріалбанк» зобов'язань по своєчасному та повному поверненню страховику боргових коштів, отриманих боржником від страховика по договору строкового вкладу №DN/0900/4/07 від 23.02.07, в редакції додаткової угоди №1 від 23.08.07, сума яких на момент укладання даного договору складає 1 000 000,00 грн.

Крім того, 29 липня 2008 року між позивачем та ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс» укладено договір страхування фінансових послуг №13002/117, відповідно до п.1.2 якого - страховим випадком за даним договором є документально підтверджений факт виникнення збитків у страховика у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) ВАТ «Кредитпромбанк» зобов'язань по своєчасному та повному поверненню страховику боргових коштів, отриманих боржником від страховика по договору строкового вкладу №34/ДТЛ-05-08 від 14.07.08, сума яких на момент укладання даного договору складає 1 000 000,00 грн.

17 грудня 2009 року між позивачем та ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс» укладено договір страхування фінансових послуг №13005/177, відповідно до п.1.2 якого - страховим випадком за даним договором є документально підтверджений факт виникнення збитків у страховика у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) ВАТ «МетаБанк» зобов'язань по своєчасному та повному поверненню страховику боргових коштів, отриманих боржником від страховика за депозитним договором «поточний» №32-24-09/0001-СД-Т1 від 27.03.09, сума яких на момент укладання даного договору складає 405000,00 грн.

Також, 17 грудня 2009 року між позивачем та ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс» укладено договір страхування фінансових послуг №13003/175, відповідно до п.1.2 якого - страховим випадком за даним договором є документально підтверджений факт виникнення збитків у страховика у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) ВАТ «Державний експортно-імпортний банк» зобов'язань по своєчасному та повному поверненню страховику боргових коштів, отриманих боржником від страховика по договору банківського вкладу №75709W33 від 08.12.09, сума яких на момент укладання даного договору складає 500 000,00 грн.

Крім того, 17 грудня 2009 року між позивачем та ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс» укладено договір страхування фінансових послуг №13004/176, відповідно до п.1.2 якого - страховим випадком за даним договором є документально підтверджений факт виникнення збитків у страховика у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) ВАТ «МетаБанк» зобов'язань по своєчасному та повному поверненню страховику боргових коштів, отриманих боржником від страховика за депозитним договором «вільна депозитна лінія» №32-24-07/227/115 від 14.06.07, сума яких на момент укладання даного договору складає 505000,00 грн.

Позивач, вважаючи, що кошти по господарських операціях з ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс» підпадають під ознаки валових витрат, включив суми коштів за договорами страхування фінансових послуг до складу валових витрат за відповідні податкові періоди.

Під час розгляду справи судом встановлено, що контролюючим органом за результатами перевірки не оспорюється правомірність укладання позивачем в межах господарської діяльності договорів строкового банківського вкладу з ВАТ КБ «Надра», ЗФ АКБ «Форум», ДФ АКБ «Індустріалбанк», ВАТ «Кредитпромбанк», ВАТ «МетаБанк», ВАТ «Державний експортно-імпортний банк».

Суд зазначає, що оскільки відповідачем в акті перевірки не оспорюється правомірність укладання договорів строкового банківського вкладу з ВАТ КБ «Надра», ЗФ АКБ «Форум», ДФ АКБ «Індустріалбанк», ВАТ «Кредитпромбанк», ВАТ «МетаБанк», ВАТ «Державний експортно-імпортний банк» та відображення таких операцій в податковому та бухгалтерському обліку, то операції з страхування ризиків таких господарських операцій не можуть бути визнані таким, що здійснюється поза межами господарської діяльності позивача, оскільки є похідними від договорів строкового банківського вкладу та відносяться до валових витрат, у відповідності до пп.5.4.6 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.5.11 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Стосовно посилань відповідача в акті перевірки на положення Закону України «Про банки і банківську діяльність» стосовно того, що господарські операції, які здійснювались між позивачем та ЗАТ «Страхова компанія «Біополіс», можуть здійснюватися виключно за наявності банківської ліцензії, суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що даний закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. Метою цього Закону є правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника.

Разом з тим, позивач не є банківською та/або фінансовою установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому на нього не поширюється дія вищевказаного закону.

Крім того, суд зазначає, що підставою для висновків про заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток, серед іншого, стало виключення зі складу валових витрат півріччя, 9 місяців та всього 2008 року, витрат на страхування фінансових ризиків, які були понесені та включені до податкового та бухгалтерського обліку підприємства у першому кварталі 2008 року.

Так, на сторінці 48 акту перевірки зазначено, що за півріччя 2008 року до рядка 05.2. Декларацій «Самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів» включені суми витрат 1 кварталу 2008 року, пов'язані зі страхуванням фінансових ризиків на суму 75200 грн., що підтверджується бухгалтерськими записами Дт 952 з Кт 6852 інформаційної записки по рядку 05.2. декларації з податку на прибуток за 2008 рік. Разом з тим, у наведеній інформаційній записці зазначено, що до рядка 05.2. декларації з податку на прибуток помилково не включені до складу валових витрат І кварталу 2008 року суми за рядком декларації 04.1, яка не має відношення до добровільного страхування фінансових ризиків платника податків.

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено вищевикладені обставини в акті перевірки №2.6 «Реєстр кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку та показників валових витрат ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» () за період з 01.01.2008 по 31.12.2008».

Також, у додатку 2.6. міститься інформація про заниження позивачем валових витрат за рядком 04.1. декларації за І кварталі 2008 року на суму 408689,56 грн. Крім того, у додатку 2.6. встановлено, що позивачем суму коштів в розмірі 75200,00 грн. було включено до валових витрат І кварталу 2008 року, а інформації щодо подальшого коригування у наступних періодах в акті перевірки не міститься.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що висновок контролюючого органу про завищення позивачем валових витрат за ІІ квартал 2008 року на 75200,00 грн. є необґрунтованим та недоведеним.

Таким чином, при розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя від 01.08.2011 №.

Судові витрати в розмірі 56,46 грн. (п'ятдесят шість гривень 46 коп.) присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко