Справа № 804/373/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 р. Справа № 804/373/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
при секретаріТатаренко Ю.В.
представника позивача представника відповідача Дерманської К.О. Ващенко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс Дніпровський" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення
Позивач вважає висновки податкового органу такими, що не відповідають дійсності, а винесене на їх підставі податкове повідомлення-рішення таким, що порушує норми чинного законодавства.
В судовому засіданні представник позивача пред'явлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник в судове засідання свого представника не направив, про місце та час його проведення був повідомлений належним чином.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Порушення встановлені під час перевірки знайшли своє відображення в акті 1066/04-07-22-01/36020648 від 10.09.2015, а саме: 198.2. ст. 198 , 198.3. ст. 198, п.198.6 ст. 198, ст.201, ст.209 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями) в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість по деклараціях з ПДВ всього в сумі 265 559,50 грн.
- у травні 2015 на суму 17 457,55 грн. по взаємовідносинам з постачальником ТОВ «Мій Офіс».
- у червні 2015 на суму 248 101,95 грн. по взаємовідносинам з постачальником ТОВ «Агрокорм Днепр».
Не погодившись з висновками, зазначеними в акті № 1066/04-07-22-01/36020648 від 10.09.2015 позивач оскаржив їх до Нікопольської ОДПІ у своїх запереченнях за №867 від 22.09.2015 р.
Відповідно до п. 135.1 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:
доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;
інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України, інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротньо фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
Згідно визначення, наведеного у пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті І93 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.
Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).
Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
У відповідності до п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, ш;о використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704, згідно якому первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первини: документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Пунктом 2.4 Положення № 88, який наведено вище, встановлено, що первинні документи (на паперових і мащинозчитувальних носіях інформації для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Так судом встановлено, що позивач ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» здійснюючи господарську діяльність, що полягає у вирощуванні курчат бройлерів, направлену на досягнення економічної вигоди та отримання прибутку, з метою забезпечення безперебійної роботи кожної стадії виробничого процесу, в тому числі - забезпечення роботи виробничих потужностей та підприємницької діяльності взагалі, укладались правочини, які зазначені в Акті перевірки, виключно з метою виготовлення комбікорму та забезпечення пакувального матеріалу для готової продукції, що свідчить про настання реальних правових наслідків по перевіряємим правочинам.
Позивач укладаючи договори поставки з ТОВ «МІЙ ОФІС», ТОВ «АГРОКОРМ ДНЕПР» обумовили усі суттєві умови поставки товару (умови передачі товару, оплати, вимоги до якісних та кількісних характеристик і т. ін.).
Тобто, з урахуванням приписів цивільного законодавства, з боку сторін були укладені та виконані правочини направлені на реальне настання правових наслідків у вигляді закупівлі товару (пакувального матеріалу, лузги соняшника, шроту соняшника).
В підтвердження отримання товару Позивачем у ході перевірки були надані податковому органу відповідні видаткові, товарно-транспортні накладні, акти оприбуткування на складському обліку, які вивчені перевіряючими під час перевірки та зауважень щодо наявності обов'язкових реквізитів та нікчемності дійсних первинних документів у відповідача не виникло.
Судом встановлено, що були укладені та виконані наступні правочини:
ТОВ «Мій офіс» - Договір поставки № П-3052 від 23.09.2014 р. - поставка пакувальних матеріалів. Умови поставки - СІР, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 302. Поставлено 828 рулонів на загальну суму 104 745,31 гри. в т.ч. ПДВ - 17 457,55 грн.
ТОВ «Агрокорм Днепр» - Договір поставки № П-1291 від 24.04.2014 р. - поставка лузги соняшника, договір поставки № П-1289 від 24.04.2014 р. - поставка щроту соняшника. Згідно з договорами, умови поставки визначені як СРТ - склад покупця - Дніпропетровська область, м. Тополь, вул. Електрометалургів, 302. Позивачу поставлено товару на загальну суму - 488 611,75 грн. в т.ч. ПДВ 248 102,00 грн. Оплата за товар здійснена в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим засіданням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вловлено ці обставини.
Так, Господарським судом Дніпропетровської області були винесені рішення по справам № 904/8983/15 та № 904/8984/15, яким встановлено факт існування господарських відносин між Позивачем та ТОВ «Агрокорм Днепр» в межах договорів поставки № 1291 від 24.04.2015 р. та № П-1289 від 24.04.2015 р. Зокрема, Рішеннями господарського суду, П-1291від 24.04.2015 та № П-1289 від 24.04.2015 вступили в законну силу - встановлено факт поставки товару, в перевіряємому періоді червень 2015 року), тобто поставки, яку податковий орган вважає нереальною.
Зміст наданих підприємством в ході перевірки первинних документів, відповідає вимогам норм закону, що не заперечується податковим органом в акті перевірки, та містить всі обов'язкові реквізити, в тому числі найменування та кількість переданого товару, підписи уповноважених осіб, що засвідчують настання реального факту передання та приймання товару.
При цьому, твердження відповідача в акті перевірки, щодо нереальності правочину, а саме перерахування коштів без мети реального настання правових наслідків, не відповідають інформації викладеній в Акті перевірки, та відсутні посилання на наявність належних доказів, що підтверджують дані факти.
Зокрема, відповідач при вивчені правочину самостійно підтверджує факт наявності товару, а саме його використання в господарській діяльності позивача. При цьому, керуючись виключно співставленням даних системи податкової звітності самостійно приходить до висновків відносно можливості здійснення постачання товару підприємством - контрагентом, у зв'язку з відсутністю в нього чи його контрагентів ресурсів для здійснення господарської діяльності.
З урахуванням викладеного, вбачається, що у ТОВ «ПК «Дніпровський» наявні всі первинні документи, підтверджено і отримання, транспортування, оприбуткування та використання придбаного товару, а висновки акту перевірки ґрунтуються виключно на результатах аналізу податкової звітності контрагентів та їх постачальників.
Зокрема, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, контролюючий орган дослідив та підтвердив наявність самого товару та його використання в господарській діяльності. Враховуючи специфіку діяльності підприємства (вирощування курчат бройлерів), динамічний та постійний виробничий процес, відсутність придбаних товарів викликало би збої у виробництві та неможливість здійснення реалізації готової продукції. Дані факти у перевіряємий періоді були відсутні.
Згідно з пунктами 36.1,36.5 статті 36, 38.1 статті 38, 44.1 статті 44. 47.1 статті 47, 49.2 статті 49 ПК України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку.
Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.
Таким чином, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних), оскільки в акті перевірки відсутність реальності вчинення господарської діяльності між ТОВ «ПК «Дніпровський» та його постачальником пов'язується податковим органом з обставинами діяльності третіх осіб по ланцюгу постачання, які безпосередньо з позивачем не мали господарських відносин.
Суд звертає увагу, що чинне законодавство, а саме ПК України, не ставить право платника податку на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару в залежність від отримання документального підтвердження щодо належного виконання усіма постачальниками у ланцюгу постачання своїх податкових зобов'язань зі сплати ними сум податку, дотримання правил ведення господарської діяльності тощо.
Чинним законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).
Таким чином, не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми постачальниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останніми у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Таким чином, господарські операції з поставки товару, які були ТОВ «ПК «Дніпровський» з контрагентами мали реальний характер, були оформлені та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства, договірні зобов'язання були виконані сторонами відповідно до умов договору та були направлені на настання реальних наслідків - придбання товару для забезпечення потреб господарської діяльності позивача.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Таким чином, з Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» підлягає стягнення 5 976 грн. судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 01 березня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 01.03.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар