Справа № 200/3892/16-а (2а/200/214/16)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2016 рокусправа № 200/3892/16-а (2а/200/214/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправною бездіяльності Дніпропетровської міської ради в особі міського Управління житлового господарства і Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення щодо невиконання процедури прийняття на баланс 12/30 частин домоволодіння АДРЕСА_1; зобов'язати міське Управління житлового господарства і Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради виконати необхідні дії з визначення балансоутримувача і прийняти на баланс 12/30 частин домоволодіння АДРЕСА_1 упродовж 2-х місяців з моменту прийняття рішення суду; зобов'язати Дніпропетровську міську раду в особі Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення одразу після прийняття на баланс 12/30 частин домоволодіння АДРЕСА_1 вирішити питання розподілу його сім'ї квартири №2 (12/30 частин будинку АДРЕСА_1) згідно ст.54 ЖК України.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог чинного законодавства, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо відкриття провадження у адміністративній справі за позовом, та встановлення обставин для визначення підвідомчості спору, що призвело до невірного застосування судом норм як матеріального так і процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та адміністративну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суд першої інстанції дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки з адміністративного позову вбачається наявність спору про право отримання позивачем з сім'єю квартири для поліпшення його житлових умов.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

При цьому до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші несприятливі наслідки для прав чи свобод

(ст.2, п.1 ч.1 ст.17 КАС України).

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, тобто при здійсненні суб'єктом владних повноважень управлінських функцій.

Так, з позовної заяви, суд апеляційної інстанції вбачає, що серед інших позовних вимог позивачем заявлені вимоги до Дніпропетровської міської ради в особі міського Управління житлового господарства і Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення щодо визнання протиправною бездіяльності останніх з невиконання процедури прийняття на баланс частини домоволодіння та їх зобов'язання виконати необхідні дії з визначення балансоутримувача і прийняти на баланс частину домоволодіння.

Тобто, предметом спору є прийняття на баланс частини домоволодіння належної територіальній громаді м.Дніпропетровська, що безпосередньо є владною управлінською функцією органу місцевого самоврядування.

Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності публічно-правового спору в зазначеній частині позовних вимог, у зв'язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог щодо прийняття на баланс частини домоволодіння.

Щодо позовних вимог про розподіл квартири, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження в цій частині, оскільки дані вимоги свідчать про наявність спору про право, що виключає розгляд даної вимоги в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали в частині та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі в скасованій частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 199, 200, 204, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 р. - скасувати в частині відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Дніпропетровської міської ради в особі міського Управління житлового господарства і Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення щодо невиконання процедури прийняття на баланс 12/30 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та зобов'язати міське управління житлового господарства і Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради виконати необхідні дії з визначення балансоутримувача і прийняти на баланс 12/30 частин домоволодіння АДРЕСА_1 упродовж 2-х місяців з моменту прийняття рішення суду та направити справу до суду першої інстанції на вирішення питання про відкриття провадження у цій частині.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів в частині залишення без змін ухвали суду першої інстанції, в іншій частині оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 05.04.2016 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим