Справа № 808/8552/15
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2016 рокусправа № 808/8552/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі № 808/8552/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" до Запорізької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та карти відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" (далі - позивач, ТОВ "ВОСОР") звернулося до суду з позовом до Запорізької митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000316/2 від 13.10.2015 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00622 (зроблена електронним повідомленням від 13.10.2015).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. В скарзі вказує на те, що суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини справи, які мають суттєве значення для правомірного її вирішення, не належно дослідив надані докази. Позивач просить постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача вказав, що суд повно встановив обставини справи, прийняв законне і обґрунтоване рішення, і підстави для його скасування відсутні. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Заслухавши представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

01 липня 2015 року між Товариством "ВОСОР" та Yantai Heatex Biochemical & Technology Co., Ltg (Китай) укладено контракт №2 про купівлю-продаж гумату калію (сухого) "GumiGold" за ціною 1267,00 доларів США за 1 метричну тону (1,27 доларів США за 1 кг товару).

12.10.2015 ТОВ "ВОСОР" до митного контролю та митного оформлення надіслано засобами електронного зв'язку згідно ст.257 МКУ митну декларацію (далі - МД) з довідковим номером 1313, режим ІМ 40, якій було присвоєно №112050000/2015/017911 на товар: "Гумат Калія GumiGold (добриво), запакований в 1200 п/е мішків до 10 кг, 150 п/е мішків (1кг/фольгір. пакет/20 шт.), 150 п/е мішків (5кг/фольгір. пакет/4 шт.), 350 п/е мішків (10 кг/фольгір. пакет/2 шт.). Всього 1850 мішків, являє собою гранульовану речовину (1-2мм) чорного кольору, на основі гумінових кислот. Склад: гумінова кислота не більше 85%; К20 10%; водорозчинність не менше 98%; фульвокислоти не більше 15%; РН - 9-10. Виробник: Yantai Heatex Biochemical & Technology Co., Ltg. Торгівельна марка: GumiGold. Країна виробника - СN (Китай).".

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість позивачем були надані наступні документи: контракт № 2 від 01.07.2015р., рахунок (інвойс) № VO/YH-15/0709 від 09.07.2015р., коносамент № MSCUXY080181 від 31.08.2015р., специфікація № 1 від 09.07.2015р.,страховий поліс № PYIE02E00571 від 30.08.2015р., опис товару б/н від 09.07.2015р., пакувальний лист № VO/YH-15/0709 від 25.08.2015р., калькуляція собівартості № VO/YH-15/0709 від 09.07.2015р., прайс лист виробника товару б/н від 09.07.2015р., сертифікат про проходження товару 15C3706A1112/00010 від 25.08.2015р., міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 040658 від 08.10.2015р., платіжне доручення № 12 від 21.09.2015р., платіжне доручення № 8 від 21.07.2015р..

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст.53 Митного кодексу України орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, надані до митного контролю та митного оформлення, не містять всіх відомостей відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять наступні розбіжності:

1) в платіжних дорученнях №8, 12 від 21.07.2015 та 21.09.2015 відсутні відмітки уповноваженого банку. Також в графах "призначення платежу" вказано, що оплата здійснюється за контрактом №2 від 01.07.2015, хоча оплата здійснюється відповідно до інвойсу від 09.07.2015 №VO/YH-15/0709;

2) в інвойсі від 09.07.2015 №VO/YH-15/0709 не зазначено номер специфікації, згідно якої здійснюється поставка та визначається вартість товару;

3) в коносаменті від 31.08.2015 №МSCUXY080181 вказано, що перевезення товару здійснювалось на судні "К Pegasus- FК535А", але в митній декларації заявлено, що переміщення товару здійснювалось на судні Сharlotte Schulte;

4) вартість товару в прайс-листі від 09.07.2015 вказано на умовах FOB, що не дає змоги співставити з цінами, вказаними на умовах СІF в інвойсі від 09.07.2015 №VO/YH-15/0709;

5) в інвойсі від 09.07.2015 №VO/YH-15/0709 вказано, що відвантаження здійснюється протягом 20 днів з дати після отримання авансового платежу. Авансовий платіж був здійснений 21.07.2015, а товар було відправлено 31.08.2015, що не відповідає вимогам інвойсу.

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України 12.10.2015 декларанту була пред'явлена письмова вимога у вигляді електронного повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги виробника товару;

3) копію митної декларації країни відправлення;

4)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також було зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.6 ст. 53 МК України.

13.10.2015 Запорізькою митницею ДФС України прийнято рішення про коригування митної вартості товару №112050000/2015/000316/2, складено картку відмови в митному оформленні №112050000/2015/00622 від 13.10.2015р..

Товар випущено у вільний обіг за МД від 13.10.2015 №112050000/2015/018003 під гарантію відповідно до розділу X МК України. Строк дії фінансових гарантій закінчується 01.01.2016р..

Позивач, вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що оскаржені рішення прийняті відповідачем обґрунтовано, в межах повноважень, і підстави для їх скасування відсутні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були надані відповідачу для митного оформлення товару усі документи, що передбачені діючим законодавством. Надані документи беззаперечно доводили вартісні показники товару, що імпортується, а тому у митного органу не було підстав самостійно визначати митну вартість задекларованого товару за резервним методом.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в ст. 58 Митного кодексу України.

Як визначено в ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті.

Водночас, як встановлено ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

За нормами п.2 ст.52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач надав відповідачу під час митного оформлення партії товару документи, перелік яких визначено частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України, та які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів.

Щодо посилань митного органу стосовно дати затримки відвантаження товару, що як зазначає відповідач, є розбіжністю з іншими документами. Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку митний орган вдається до трактування умов контракту та порядку їх дотримання сторонами цього контракту, що не відноситься до повноважень такого органу. Відповідач мав у розпорядженні як контракт, так і специфікацію, інвойс, платіжні документи, прайс-лист та коносамент, калькуляцію вартості, з яких можливо було перевірити заявлену декларантом митну вартість товарів.

Щодо посилань на відсутність в платіжних дорученнях №8, 12 від 21.07.2015 та 21.09.2015 відміток уповноваженого банку. Як встановлено під час розгляду справи, позивач користується банківською системою обслуговування «Клієнт-Банк», платежі якої приймаються з використанням електронних підписів. При проходженні платіжного доручення фіксується запис «проведено банком» з певною датою, що є підтвердженням того, що платіж був здійснений. Саме такі документи і були надані митниці. Крім того, позивач до матеріалів справи приєднав копії платіжних доручень з відміткою банку, на підтвердження того, що датами , зазначеними в цих платіжних дорученнях, були здійснені відповідні платежі.

Стосовно інших доводів митниці щодо наявності обґрунтованих сумнівів. Позивач надавав митному органу калькуляцію вартості товару (а.с. 28), в якій визначено його вартість, як за умовами FOB, так і вартість за умовами СІF, тому посилання митного органу про неможливість співставити ціни, зазначені в прайс-листі, з цінами, вказаними в інвойсі від 09.07.2015 №VO/YH-15/0709, є безпідставними.

Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Колегія суддів вважає, що з поданих позивачем під час митного оформлення товару документів можливо було визначити митну вартість товару за ціною контракту (метод 1).

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не було дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства, у зв'язку з чим прийняті рішення, оскаржені позивачем, підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції у даній справі необхідно скасувати з прийняттям нового рішення - про задоволення позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі № 808/8552/15 - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби № 112050000/2015/000316/2 від 13.10.2015 року про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації № 112050000/2015/00622 (зроблена електронним повідомленням від 13.10.2015).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" (, адреса: 69012 м. Запоріжжя, вул. К. Маркса, 49) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці Державної фіскальної служби () судові витрати в розмірі 1 339,80 грн. (одна тисяча триста тридцять дев'ять гривень 80 коп.)

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 31.03.2016р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак