Справа № 2а-4352/10/0970
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2011 р. Справа № 2a-4352/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Рудій В.О.

за участю: прокурора - Журавльової Н.Є., представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, представників третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області

до відповідача: Коломийської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 підприємство "Кафе-ресторан "Любисток"

про визнання нечинним рішення №1871-37/2009 від 25.02.2009р. та п.7 рішення №1554-32/2008 від 29.10.2008р,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області звернувся до суду із адміністративним позовом до Коломийської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача МП «Кафе-ресторан «Любисток» про визнання нечинним рішення Коломийської міської ради від 25.02.2009 року №1871-37/2009 «Про затвердження ціни продажу земельної ділянки по вул. Чайківського, 1» та п. 7 рішення Коломийської міської ради від 29.10.2008 року №1554-32/2008 «Про надання дозволу на викуп земельних ділянок несільськогосподарського призначення та проведення експертної грошової оцінки».

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем протиправно прийняті рішення про надання дозволу на викуп та проведення грошової оцінки земельної ділянки, яка віднесена до об'єктів природоохоронного фонду та перебувала у користуванні МП «Кафе-ресторан «Любисток», без врахування вимог ст. 150 Земельного кодексу України, яка встановлює особливий порядок вилучення (викуп), а саме без погодження з Верховною ОСОБА_5 України.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Крім цього, суду пояснив, що за результатами розгляду кримінальної справи Коломийським міськрайонним судом встановлено, протиправність дій посадової особи відділу Держкомзему в м. Коломия внаслідок чого, було незаконно відчужено землі парку-памятки садово-паркового мистецтва ім. Трильовського в м. Коломия. Зазначив, що наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про належність земельної ділянки за адресою м. Коломия вул. Чайківського, 1 до земель природоохоронного фонду. Просив адміністративний позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила з мотивів викладених в письмовому запереченні. Крім цього, суду пояснила, що земельна ділянка за адресою м. Коломия вул. Чайківського, 1 не перебуває в межах парку ім. Трильовського, що підтверджується довідкою по формі 6-зем виданою відділом Державного земельного кадастру, яка свідчить про те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель, які використовуються в комерційних цілях. Зазначила, що Коломийська міська рада при прийнятті оскаржуваних рішень діяла в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору щодо задоволення адміністративного позову заперечили з мотивів викладених в письмовому запереченні на адміністративний позов. Суду пояснили, що МП «Кафе-ресторан «Любисток» правомірно у 1994 році набув право власності на приміщення, а у 2008 році на земельну ділянку за адресою м. Коломия вул. Чайківського, 1 , щодо якої на час укладення договору не було жодних обтяжень, обмежень чи заборон. Зазначив, що межі парку ім.. Трильовського у м. Коломия не встановлені в натурі відповідно до законодавства, а тому твердження позивача про те, що зазначена вище земельна ділянка відноситься до земель парку-памятки садово-паркового мистецтва є помилковим.

Вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, представника відповідача, представників третьої особи, розглянувши позовну заяву, матеріали справи та оцінивши досліджені докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради депутатів трудящих №264 від 07.07.1972 року «Про віднесення памяток природи за категоріями» (а.с. 48) та рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів №247 від 16.10.1984 року «Про мережу територій та обєктів природно-заповідного фонду області» (а.с. 45) до обєктів природно-заповідного фонду (парк-памятка садово-паркового мистецтва) було віднесено парк ім. Трильовського (станом на момент прийняття вказаних рішень парк ім. Кірова) площею 7 га, що розташований у м. Коломия.

21 жовтня 2009 року відповідачу вручено охоронне зобовязання № 60 від 21 жовтня 2009 року, яке отримане 16.02.2010 року міським головою м. Коломия Ю. Овчаренком. Однак, судом встановлено, що вказаний природоохоронний обєкт переданий під охорону Коломийській міській ради у 1999 році.

Як встановлено судом, у відповідності до ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» Держуправлінням екобезпеки в Івано-Франківській області 10 червня 1999 року парк-памятка садово-паркового мистецтва «Парк» площею 7,0 га була передана під охорону землекористувачу Коломийській міській раді, що засвідчується виданим охоронним зобовязанням №418 (а.с. 44) та отримане відповідачем 10.06.1999року, що підтверджується підписом голови міської ради. Таким чином, Коломийською міською радою з 10.06.1999року взято під охорону зазначений заповідний обєкт.

У відповідності до вказаного охоронного зобовязання Коломийська міська рада зобовязувалась зберігати переданий обєкт та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно з ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного обєкта в натурі, встановлення єдиних державних знаків та аншлагів, нанесення на планово-картографічні матеріали.

15 березня 1994 року між Фондом комунального майна Коломийської міської ради та товариством покупців МП «Любисток», укладено договір купівлі-продажу державного майна цілісного майнового комплексу МП кафе «Любисток», яке знаходиться за адресою м. Коломия, міський парк (а.с. 209-213).

У відповідності до рішення Коломийської міської ради №32 від 02.12.1994 року між МПП «Кафе-ресторан «Любисток» та Коломийською міською радою 24.04.1995 року укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди площею 0,06 га для обслуговування приміщення кафе «Любисток» строком на 10 років. 10.11.2005 року договір оренди було переукладено на підставі рішення Коломийської міської ради №1867 від 25.10.2005 року (а.с. 33-36). Вказані обставини не заперечуються сторонами.

29 жовтня 2008 року Коломийською міською радою прийнято рішення №1554-32/2008, яким надано дозвіл МП «Кафе-ресторан «Любисток» на передачу шляхом викупу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,06 га за адресою: вул. Чайківського, 1 м. Коломия для комерційного використання та обслуговування кафе «Любисток».

В подальшому 25.02.2009 року рішенням Коломийської міської ради затверджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки та зобовязано МП «Кафе-ресторан «Любисток» у місячний термін укласти з Коломийською міською радою договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Як встановлено в судовому засіданні, приміщення кафе-ресторану «Любисток» та земельна ділянка площею 0,06 га розташовані за адресою: вул. Чайківського, 1, м. Коломия. Вказана земельна ділянка є територією парку ім. Трильовського, який згідно з рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради депутатів трудящих №264 від 07.07.1972 року «Про віднесення памяток природи за категоріями» та рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів №247 від 16.10.1984 року «Про мережу територій та обєктів природно-заповідного фонду області» є парком - пам'яткою садово-паркового мистецтва.

У відповідності до договору купівлі-продажу державного майна цілісного майнового комплексу МП кафе «Любисток», місцерозташування обєкту приватизації визначено: Коломия, міський парк. Станом на момент укладення договору, а саме 15 березня 1994 року територія цілісного майнового комплексу відносилась до території парку ім. Трильовського, який є парком-памяткою садово-паркового мистецтва, що також підтверджується викопіюванням з генплану м. Коломиї 1:200 станом на 1995 рік (а.с. 226)

Відповідно до ст. 44 Земельного кодексу України парки-памятники садово-паркового мистецтва відносяться до земель природно-заповідного фонду.

Частинами 1, 2 ст. 61 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" встановлено, що ділянки суші та водного простору, природні комплекси й об'єкти, які мають особливу екологічну, наукову, естетичну і народногосподарську цінність і призначені для збереження природної різноманітності, генофонду видів тварин і рослин, підтримання загального екологічного балансу та фонового моніторингу навколишнього природного середовища, вилучаються з господарського використання повністю або частково і оголошуються територією чи об'єктом природно-заповідного фонду України.

До складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам'ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Згідно частин 1, 2 ст. 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" до природно-заповідного фонду України належать:

природні території та об'єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища;

штучно створені об'єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва.

Заказники, пам'ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

У частинах 1, 2 ст. 37 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" зазначено, що парками-пам'ятками садово-паркового мистецтва оголошуються найбільш визначні та цінні зразки паркового будівництва з метою охорони їх і використання в естетичних, виховних, наукових, природоохоронних та оздоровчих цілях.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України закріплено обовязок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами ст.150 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду відносяться до особливо цінних земель, які можуть вилучатися (викупатися) для будівництва обєктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та звязку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, обєктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових: свердловин та виробничих споруд, повязаних з їх експлуатацією, тільки за постановою Кабінету Міністрів України, або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною ОСОБА_5 України.

Землі, на яких знаходяться регіональні ландшафтні парки, зони - буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі, включені до складу, але не надані національним природним паркам, землі, на яких знаходяться заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу (державній власності), так і в інших формах власності, передбачених законодавством України (комунальній чи приватній).

Землі, на яких знаходяться штучно створені обєкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-памятки садово-паркового мистецтва) можуть перебувати у приватній власності, якщо ці обєкти були створені на приватизованих у встановленому порядку землях.

Таким чином, чинне земельне законодавство не передбачає можливості і не встановлює порядку приватизації (викупу) земельних ділянок, які відносяться до земель природно-заповідного фонду. Положення ст. 45 Земельного кодексу України, яка передбачає, що землі природно-заповідного фонду можуть перебувати, зокрема, у приватній власності, слід розуміти таким чином, що особи у встановленому законодавством порядку можуть створити на належних їм на праві власності земельних ділянках ряд обєктів природно-заповідного фонду відповідно до Закону України Про природно-заповідний фонд України, і тоді земельні ділянки, на яких вони розміщені, перебуватимуть у приватній власності (при цьому зміниться і цільове призначення земельної ділянки (чи її частини) і вона буде відноситись до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення).

При розгляді справи судом встановлено, що відповідачем не дотримано вимог вищезгаданих законів та обовязків покладених на нього у відповідності до охоронних зобовязань від 1999 року та 2008 року, тобто здійснено відчуження земельної ділянки, яка належить до земель природно-заповідного фонду.

Щодо посилань відповідача та третьої особи на те, що земельна ділянка площею 0,06 га за адресою вул. Чайківського, 1 м. Коломия не відноситься до парку ім. Трильовського, слід зазначити наступне.

Приналежність земельної ділянки, щодо якої прийнято спірне рішення про викуп до території парку підтверджується, окрім викопіювання з генплану м. Коломиї 1:200 станом на 1995 рік (а.с. 226), договором купівлі-продажу нерухомого майна, яке розташоване на зазначеній земельній ділянці, документами складеними за результатами проведених перевірок дотримання вимог законодавства, зокрема, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управління Держкомзему в Коломийському районі від 21.07.2010 року (а.с. 29), актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області від 14 вересня 2010 року №553 (а.с. 220-222), іншими матеріалами справи.

Представником третьої особи надано суду витяг з форми 6-зем (а.с. 176), з зазначенням цільового призначення земельної ділянки землі, які використовуються в комерційних цілях, як доказ, що зазначена земельна ділянка не відноситься до земель рекреаційного призначення та не входить до території парку ім. Трильовського. При дослідженні вказаного доказу судом встановлено, що витяг з форми 6-зем, виданий Головним управлінням Держкомзему в Івано-Франківській області станом на 01.01.2011 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Таким чином, вказаний витяг не свідчить про те, що станом на момент винесення оскаржуваних рішень, земельна ділянка не відносилась до земель природно-заповідного фонду України.

Крім цього, зміна цільового призначення земельної ділянки у відповідності до ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Докази вилучення земельної ділянки, що віднесена до земель природно-заповідного фонду, зміни цільового призначення зазначеної земельної ділянки відсутні та такі дії відповідачем у встановленому законом порядку не здійснювались.

Як встановлено судом, однією з обставин, яка уможливила прийняття спірних рішень відповідачем та укладення в подальшому договору купівлі-продажу земельної ділянки став висновок Державної експертизи землевпорядної документації від 18.12.2008 року №2126/П (а.с. 31). Судом встановлено, що вказаний висновок у відповідності до наказу Головного управління Держкомзему у Івано-Франківській області №153 від 29.07.2010 року скасовано (а.с. 32). Вказаний наказ є чинним та у встановленому законом порядку не оскаржувався. При цьому, слід зазначити, що скасування висновку Державної експертизи землевпорядної документації від 18.12.2008 року №2126/П є підставою для перегляду рішення Коломийської міської ради від 25.02.2009 року №1871-37/2009 «Про затвердження ціни продажу земельної ділянки по вул. Чайківського, 1».

Крім цього, необхідно вказати, що в матеріалах справи (а.с. 41) міститься висновок Коломийського міського відділу земельних ресурсів №07-06032/514 від 24.03.2004року, підписаний заступником начальника міського відділу земельних ресурсів ОСОБА_5, у відповідності до якого земельна ділянка по вул. Чайківського,1 м. Коломия розташована в північно-східній частині міста в зоні земель рекреаційного призначення на території парку ім. Трильовського. Для земельної ділянки встановлено обмеження і обтяження такого змісту: на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використання їх за призначенням, а також негативно впливає або може впливати на природний стан цих земель, порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

У відповідності до довідки Відділу Держкомзему у м. Коломия від 09 грудня 2008 року №04-10/76 (а.с. 30), яка підписана начальником відділу Держкомзему в м. Коломия ОСОБА_5, останнім було надану інформацію, що земельна ділянка, площею 0,06 га по вул. Чайківського, 1 яка знаходилась в оренді МП «Кафе-ресторан «Любисток» згідно договору оренди від 16.02.2006 року, обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки в охоронній зоні річок та потоків відсутні.

Як встановлено судом, по факту злочинної недбалості при видачі недостовірної довідки №04-10/76 від 09 грудня 2008 року порушено кримінальну справу. 30 грудня 2010 року Коломийським міськрайонним судом винесено постанову про закриття кримінальної справи та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 внаслідок зміни обстановки.

У відповідності до ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2011 року було витребувано з Коломийського міськрайонного суду для огляду в судовому засіданні кримінальну справу №1-489/2010, матеріали якої були оглянуті 27 квітня 2011 року та долучені копії письмових доказів.

Як встановлено в судовому засіданні громадянин ОСОБА_5 при розгляді кримінальної справи свою вину у предявленому обвинуваченні визнав і вказав, що внаслідок великої зайнятості по місцю роботи, недосконало вивчив ситуацію навколо земельної ділянки в парковій зоні міста і видав зазначену довідку про відсутність обмежень, що дозволило в послідуючому приватизувати земельну ділянку.

Вказана обставина встановлена постановою Коломийського міськрайонного суду від 30 грудня 2010 року по справі №1-489/2010 (а.с. 109).

Таким чином, узагальнюючи вищенаведене, необхідно зробити висновок, про те, що відповідачем безпідставно та без врахування всіх обставин, які мали значення для прийняття спірних рішень прийнято рішення від 25.02.2009 року №1871-37/2009 «Про затвердження ціни продажу земельної ділянки по вул. Чайківського, 1» та п. 7 рішення Коломийської міської ради від 29.10.2008 року №1554-32/2008 «Про надання дозволу на викуп земельних ділянок несільськогосподарського призначення та проведення експертної грошової оцінки».

Враховуючи вищевикладене, оскаржувані рішення слід визнати нечинними.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати нечинними рішення Коломийської міської ради від 25.02.2009 року №1871-37/2009 "Про затвердження ціни продажу земельної ділянки по вул. Чайковського, 1" та п. 7 рішення Коломийської міської ради від 29.10.2008 року №1554-32/2008 "Про надання дозволу на викуп земельних ділянок несільськогосподарського призначення та проведення експертної грошової оцінки".

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 23.05.2011 року.