Справа № 622/476/15-а
Суддя: Шабас О. С.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/476/15-а
ПОСТАНОВА

іменем України

24.03.2016

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.,

при секретарі: Бойко І.О.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії з земельних питань при виконкомі Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2, Одноробівська Перша сільська рада Золочівського району Харківської області, про визнання дій незаконними ,-

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Золочівського районного суду Харківської області, як до адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив рішення комісії з земельних питань при виконкомі Одноробіської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області викладене листом від 09 квітня 2015 року №02-26/156 скасувати; акти, що стали основою для винесення такого рішення від 06 лютого 2015р., 25 лютого 2015 року, 08 квітня 2015 року визнати недійсними та незаконними; межу між домоволодіннями №113 та №114 по вул. Центральній в с. Івашки визнати незаконною та нечинною; визнати судом законною та чинною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі на місцевості ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в селі Івашки по вул. Центральній №114 Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області; притягнути до кримінальної відповідальності голову Одноробівської першої сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Свої вимоги мотивував тим, що земельна комісія при виконкомі Одноробівської Першої сільської ради через упереджене до нього ставлення всіляко чинить перешкоди йому у оформленні земельної ділянки. Стосовно меж земельних ділянок він перебуває у стані перманентного конфлікту із сусідом ОСОБА_2, який є депутатом цієї ж сільради, що відповідно ускладнює отримання дозвільної документації для позивача, на його думку. Так, зокрема, ще за часів минулого голови сільської ради межа між їхніми ділянками вже була встановлена та позивач по ній виготовив технічну документацію, яку просив затвердити. Водночас земельна комісія заново встановила межу між ділянками, хоча жодна зі сторін конфлікту цього не вимагала, та безпідставно відмовила йому у погодженні технічної документації.

29 лютого 2016 року ухвалою Золочівського районного суду Харківської області провадження по справі в частині вимог про притягнення до кримінальної відповідальності та визначення меж між спірними ділянками закрито, розяснено позивачу право звернення з вказаними вимогами в порядку іншого судочинства.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з наведених у позові мотивів.

Представник відповідача комісії з земельних питань при виконкомі Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області та третьої особи Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області, що діє на підставі довіреності, проти позову категорично заперечував. Пояснив, що вимоги позивача, на його думку, безпідставні, так як рішення щодо повернення йому технічної документації не є остаточним, позивачу запропоновано усунути недоліки у технічній документації, що заважають її погодити. Після усунення цих недоліків, документація буде розглянута та у випадку її відповідності погоджена. Однак позивач з часу повернення йому документації недоліки не усунув та повторно до комісії з питань погодження технічної документації не звертався. Зауважив, що не вважає права позивача порушеними.

Представник третьої особи ОСОБА_2, проти позову також заперечував, вважав вимоги необґрунтованими.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку №114 по вул. Центральній у с. Івашки, Золочівського району Харківської області відповідно до договору купівлі-продажу від 10 серпня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського райнного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, реєстровий номер 249 (а.с.15-20).

2014 року ТОВ НТЦ «Землевласник» на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Івашки, вул. Центральна, 114, Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області (а.с.21-52).

З наданих суду рішень Одноробівської Першої сільської ради вбачається, що при виконавчому комітеті відповідної ради створено та діє комісія з земельних питань по врегулюванню земельних спорів (а.с.91-97).

08 квітня 2015 року складено акт комісією у складі секретаря Щипанова В.О., членів комісії ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянувши заяву ОСОБА_2, в якій він прохає погодити межі земельної ділянки, яка надається йому у власність, розташованої в с. Івашки, вул. Центральна, 114 без підпису в акті погодження меж його сусіда ОСОБА_1, який відмовляється від підпису. Також розглянувши заяву ОСОБА_1, що мешкає за адресою: с. Івашки по вул. Центральній, 114, в якій він прохає затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Івашки по вул. Центральній, 114, без підпису в акті погодження меж його сусіда ОСОБА_2, який відмовляється від підпису. Так, актом в результаті перевірки встановлено, що комісія пропонує: задовольнити заяву ОСОБА_2 та погодити межі земельної ділянки, яка передається йому у власність, розташованої в с. Івашки, вул. Центральна, 113, без підпису в акті погодження меж ОСОБА_1 Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, розташованої по вул. Центральна, 114 в с. Івашки повернути ОСОБА_1 для звернення до відповідної землевпорядної організації для її впорядкування. Також в акті зазначено, що огорожа на ділянці ОСОБА_1 встановлена лише на частині ділянці, про що відображено у акті від 06 лютого 2015 року, де відображено, що члени комісії встановили межу між домоволодінням позивача та третьої особи згідно із п. 2 ст. 107 Земельного кодексу України, що закріплено забитим кілком та натягнутою смугою. Розяснення право звернення до землевпорядної організації та суду.

В ОСОБА_5 комісії з земельних питань від 25 лютого 2015 року ОСОБА_1 запропоновано звернутися до відповідної ліцензованої землевпорядної організації для надання розяснення стосовно того як проходить межа, згідно виготовленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості), між його домоволодінням та домоволодінням ОСОБА_2 (від Б до В) по огорожі чи ні (11-13).

Вказане рішення комісії з земельних питань при виконкомі Одноробівської Першої сільської ради викладене у формі протоколу №1 від 08 квітня 2015 року про яке ОСОБА_1 повідомлено листом виконкому від 09 квітня 2015 року (а.с.76-77,14).

Допитані в судовому засіданні по справі в якості свідків члени земельної комісії: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9 підтвердили той факт, що з приводу конфлікту між позивачем та третьою особою неодноразово виходили на місце та в межах повноважень складали відповідні акти, в тому числі й оскаржувані. Підтвердили, що ОСОБА_1 було повернуто технічну документацію, з пропозицією усунути недоліки.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Земельного кодексу України, Законом України «Про землеустрій», Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Враховуючи, що позивачем оскаржуються процедурні питання щодо погодження технічної документації та у даному провадженні не вирішується спір про право цивільне у сфері земельних правовідносин щодо виникнення права власності на земельну ділянку, то виниклий спір стосується виключно адміністративних функцій при здійсненні органом місцевого самоврядування своїх повноважень, відтак, спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_10 міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_10 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_10 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 6 ст. 118 ЗК України).

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 186-1 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що чинне законодавство передбачає певний порядок набуття права на землю громадянами, яким, зокрема, встановлено, що до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування належить розгляд питань щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, затвердження проекту землеустрою, прийняття вмотивованого рішення за наслідком такого розгляду, а також передання у власність громадян земельних ділянок державної та комунальної власності.

Стаття 123 Земельного Кодексу України передбачає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Так, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_10 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_10 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Стаття 25 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV дає визначення такому поняттю як документація із землеустрою. Так, документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Види документації із землеустрою:

а) схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць;

б) проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць;

в) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих обєктів;

г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

д) проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб;

е) проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь;

є) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів;

ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

з) робочі проекти землеустрою;

и) технічна документація із землеустрою щодо визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України;

і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

ї) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту;

й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок;

к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Стаття 30 цього ж Зкону визначає погодження і затвердження документації із землеустрою. Так, погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України ( 2768-14 ), цим Законом.

Законодавством у сфері земельних відносин визначено підстави та умови, відповідно до яких розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або складається проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Формування земельних ділянок здійснюється на підставі документації із землеустрою відповідно до вимог статті 79-1 Земельного кодексу України (далі - Кодекс). Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частин третьої та четвертої цієї статті сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною п'ятою цієї статті визначено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Пунктом 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Відповідно до вимог пункту 3 цього розділу Закону у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Порядок щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за №391/17686.

Згідно з пунктом 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються:

у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами;

за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

На відміну від проекту землеустрою щодо технічної документації із землеустрою, питання обовязковості її погодження певними органами не врегульовано, але виходячи з аналогії із проектом землеустрою суд вважає, що він також має погоджуватися тим же органом.

Відтак, на виконання вказаних приписів закону відповідачем - комісією з земельних питань, було прийнято технічну документацію ОСОБА_1 з метою погодження, однак повернуто через виявлені недоліки, запропоновано усунути вказані недоліки та повторно звернутися до комісії для вирішення питання погодження документації та передачу цього питання до відповідної ради з метою прийняття рішення про передачу ділянки у власність. Але як визнав у судовому засіданні позивач, після повернення документації до землевпорядної документації він не звертався, недоліки не усунув, до комісії з земельних питань повторно не звертався.

За змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зі змісту ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України та визначення понять «позивач» та «адміністративний позов», наведених у ст. 3 даного Кодексу, випливає, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо такі рішення, дії чи бездіяльність порушують права, свободи та законні інтереси позивача в публічно-правових відносинах за участю позивача. При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Однак, судовому захисту підлягають лише порушене право або інтерес особи, при чому такі порушення мають полягати у відповідних правових наслідках у вигляді зміни стану прав та обов'язків позивача або створення об'єктивних перешкод у реалізації законного інтересу відповідної особи, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Лише в такому разі позовні вимоги можуть бути задоволені. Суд вважає, що оскаржувані акти та рішення викладені земельної комісії про повернення технічної документації земельної ділянки ОСОБА_1 для усунення недоліків перевірки та викладені в них факти і висновки (щодо невідповідності меж та відсутності огорожі, що унеможливлення погодження документації, не спрямовані на реальне настання наслідків) не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для ОСОБА_1 певні правові наслідки. Земельна комісія не позбавлена права викладати в актах власні суб'єктивні висновки про зафіксовані обставини і в подальшому, в разі виникнення спору щодо рішень, які приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію про наявність певних допущених порушень. При цьому, оцінка акта, в тому числі і оцінка дій посадових осіб щодо його складання, а також самих висновків акту та рішення, надається уповноваженим законом органам при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Водночас оскаржувані рішення та акти земельної комісії є виключно носієм доказової інформації про виявлені під час проведення перевірки порушення вимог законодавства землевласниками, обов'язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення комісією, і не містить в собі будь-яких владних приписів, а тому не підпадає під ознаки рішення (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень у розумінні доктрини Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, висновки актів та рішень земельної комісії, так само як і дії земельної комісії щодо повернення технічної документації для усунення недоліків, не створюють об'єктивних перешкод у реалізації позивачем його законних інтересів або прав, тобто оскаржуване рішення є проміжним рішенням, а позивачем може бути усунуто недоліки на які вказано та повторно подано технічну документацію для затвердження, тому підстав для визнання протиправними таких дій суд не вбачає.

Керуючись вказаними положеннями та положеннями ст.ст. 2, 4, 6, 7, 8, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комісії з земельних питань при виконкомі Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2, Одноробівська Перша сільська рада Золочівського району Харківської області, про визнання дій незаконними відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення тексту постанови відповідно до вимог статті 160 КАС України - з дня отримання копії повного тексту постанови. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: О.С. Шабас