Справа № 815/1026/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1026/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Швеця В.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роверлайн-моторс» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Роверлайн-моторс» (далі ТОВ «Роверлайн-моторс») до Одеської митниці ДФС, в якому позивач просить: - визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості товарів №500060702/2016/000053/2 від 05.03.2016 року та визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500060702/2016/00032 від 05.03.2016 року.

Позивач зазначив, що в ході здійснення зовнішньо - економічної діяльності ним 20.08.2015 року укладено контракт № HJS/RM-15 з фірмою «HANGZHOU JOY SHINE 1MP.&EXP.C0.LTD» (Китай), відповідно до якого 18.02.2016 року в Україну прибула партія товару (трактори садово-огородні, мотоблоки, навісне обладнання для тракторів).

Ним 04.03.2016 року здійснено декларування ввезеного товару, подана митна декларація №300060702/2016/002537. Митна вартість товару визначена за основним методом за ціною договору та надані відповідні документи, які підтверджують числове значення визначення митної вартості товарів.

Між тим відповідач посилаючись на спрацювання профілю ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості повідомив його, що у поданих документах не містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та затребували надати виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару, висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Позивач вважає, що вказані вимоги відповідача є необґрунтованими, протиправними та такими, що порушують його права, оскільки підстави для витребування від декларанта додаткових документів визначені ч.3 ст.53 МКУ. Такими підставами є наявність у поданих документах розбіжностей, ознаки підробки або документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У поданих ним разом з декларацією №300060702/2016/002537 документах щодо митної вартості товару не було розбіжностей, ознак підробки, а також вони містили всі відомості, що підтверджували числові значення ціни, що підлягає сплаті за поставлену продукцію.

З метою своєчасного митного оформлення товару, а також враховуючи те, що митний орган також запросив переклад копії декларації країни відправлення, ним було надано відповідачу переклад зазначеної копії декларації, а також відомості з мережі Інтернет від 04.03.2016 року , каталог продукції.

Проте відповідач безпідставно відмовив йому в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, про що прийняв картку відмови №500060702/2016/00032 від 05.03.2016 року та рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2016/000053/2 від 05.03.2016 року, в якому на свій розсуд застосував шостий метод визначення митної вартості товару.

Позивач просив визнати протиправними та скасувати вказані картку відмови у митному оформленні товару та рішення про корегування митної вартості товарів, як прийняті в порушення законодавства, за відсутністю у митного органу встановлених законом підстав щодо витребування документів та відмови у розмитненні товару за ціною договору. Вказані обставини підтверджуються позицією Верховного Суду України, якій в постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що обов'язковою умовою витребування у декларанта додаткових документів щодо митної вартості товару є наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом.

Надані відповідачу документи цілком та в повному обсязі підтверджували числове значення заявленої митної вартості товару. У відповідача були відсутні визначені законом підстави для відмови у митному оформленні товару, й тим більш для прийняття рішення про корегування митної вартості товару.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначив, що товар у вільний обіг не випускався, оскільки ТОВ «Роверлайн-моторс» відмовилось сплачувати фінансові гарантії, у зв'язку з категоричною незгодою визначення митної вартості товару за резервним методом. Позивач зазначив, що за вказаним контрактом в Україну вже поставлявся товар та були надані такі ж самі документи щодо визначення митної вартості товару за основним методом за ціною договору, про будь-які сумніви у правильності визначення митної вартості товару за ціною договору відповідач не заявляв. Наступна партія товару надійшла до України за цим же контрактом, надані такі ж самі документи у підтвердження митної вартості товару, але відповідач безпідставно запросив додаткові документи та відмовив у митному оформленні товару, а прийняв рішення про корегування митної вартості товару. Представник позивача стверджує, що будь-яких консультацій щодо визначення митної вартості товару з ним не проводилось, у зв'язку з чим посилання на проведення вказаних консультацій у рішенні про корегування митної вартості не відповідає дійсності. Проведення консультацій у письмовому виді ТОВ «Роверлайн-моторс» не вимагало.

Представник відповідача - суб'єкта владних повноважень Одеської митниці ДФС в судове засідання не з'явився, був повідомлений про день, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Одеська митниця також не надала заперечень на позов. Суд визнав неявку представника відповідача до суду неповажною та вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено, в ході здійснення зовнішньо - економічної діяльності 20.08.2015 року позивачем (покупець) укладений з фірмою «HANGZHOU JOY SHINE 1MP.&EXP.C0..LTD», Китай (продавець) контракт № HJS/RM-15 на поставку товару, згідно п.2.1 якого вид, кількість, ціна, вартість Товару узгоджується між продавцем та покупцем і фіксується в Інвойсі, який є невід'ємною частиною цього Контракту. Відповідно до п.4.4 ціни розраховані на базі СІF (вартість, страховка, фрахт порти («ІНКОТЕРМС» 2000) (а.с.41-44).

Відповідно до зазначеного контракту в Україну прибула партія вантажу (трактори садово-огородні, мотоблоки для обробки землі у розібраному стані, навісне обладнання для тракторів).

Позивач здійснив декларування зазначеного товару, який ввезений в Україну за МД №300060702/2016/002537 від 04.03.2016 року (а.с.22-28). Митна вартість товару відповідно до ст.266 Митного кодексу України визначена за першим методом: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до Інвойсу, надані інші документи.

В цей же день 04.03.2016 року Одеська митниця повідомила позивача про те, що у зв'язку зі спрацюванням профілю ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості та тим, що у поданих документах містяться розбіжності та не містяться всі відомості, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів, від декларанта вимагається протягом 10 днів надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару, висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також у вказаному повідомленні було зазначено про необхідність надання відповідно до ст.254 МКУ переклад документу типу 9610 (митна декларація країни відправлення від 28.12.2015 року №05065051) (а.с.29-30).

04.03.2016 року надав переклад документу, відомості з мережі Інтернет, каталог з продукцією та просив розглянути питання щодо розмитнення товару згідно з наданими документами.

05.03.2016 року о 10.18 год. Одеська митниця надіслала позивачу повідомлення у якості консультації, в якому зазначила, що відповідно до п.3 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати ситному органу (у разі наявності) додаткові відомості; 2) письмово звертатися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг під надання гарантій; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) за власні кошти; 4) оскаржувати в порядку визначеному главою 4 Кодексу рішення митного органу та інші права. В цьому ж повідомленні Одеська митниця зазначила, що у зв'язку з отриманням від декларанта інформації про неможливість надання додаткових документів митним органом буде здійснено корегування митної вартості товару та застосований резервний метод визначення митної вартості товару (а.с.31-33).

05.03.2016 року о 11.35год. Одеська митниця повідомила позивача про відмову у митному оформлені товару (а.с.33), про що складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060702/2016/00032(а.с.34-35).

Крім того, Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2016/000053/2 від 05.03.2016 року, згідно якого визначила вартість товарів резервним методом, з роз'ясненням декларанту у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу (а.с.37-38).

Позивач вважаючи рішення відповідача неправомірними не сплатив митні платежі з фінансовою гарантією для випуску товару у вільний обіг, а 11.03.2016 року звернувся до суду про визнання протиправними та скасування рішень відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Згідно з повідомленням декларанта від 04.03.2016 року та з рішенням про корегування митної вартості товарів від 05.03.2016 року підставою для вимоги відповідачем у позивача додаткових документів зазначено спрацювання профілю ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості, а також те, що подані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема:

- відповідно до п.п. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі. пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

- у поданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 28.12.2015 № 05065051 зазначено не всі артикули, які наявні в поданих до митного оформлення документах (інвойсі від 18.12.2015 №JS65534НТ та пакувальному листі від 18.12.2015 № JS6534НТ/Р);

- в комерційному інвойсі від 18.12.2015 № JJS6534НТ відсутні умови оплати, відповідно до яких здійснюється дана поставка.

У зв'язку з вказаними обставинами, Одеська митниця в порядку ч. 3 ст. 53 МКУ на підтвердження заявленої митної вартості затребувала (за наявності) надати протягом 10 календарних днів наступні документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. А також просила надати відповідно до ст.254 МКУ переклад документу типу 9610 (митна декларація країни відправлення від 28.12.2015 року №05065051).

Позивач 04.03.2016 року надав переклад документу типу 9610 04.03.2016 року, відомості з мережі Інтернет, каталог з продукцією та просив розглянути питання щодо розмитнення товару згідно з наданими документами, вважаючи, що митна вартість товару визначена відповідно до поданих документів.

Дослідивши документи, які були надані позивачем Одеській митниці в обґрунтування митної вартості товару за митною декларацією №300060702/2016/002537 від 04.03.2016 року, а також інші документи, суд вважає обґрунтованими та доведеними доводи позивача, що надані документи підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару відповідно до контракту, та відсутність підстав, визначених в ч.3 ст.53 МКУ для витребування митним органом у декларанта додаткових документів, виходячи з наступного.

Само по собі спрацювання профілю ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості не є підставою для витребування будь-яких додаткових документів у декларанта. У будь-якому випадку підставою для витребування додаткових документів у декларанта щодо митної вартості товару повинні бути встановлені обставини, які визначені у ч.3 ст.53 МКУ підстав, а саме: наявність розбіжностей у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Одеська митниця зазначила у якості підстав наявність розбіжностей у документах та те, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте із зазначених в повідомленні декларанту від 04.03.2016 року та в рішенні про корегування митної вартості товарів від 05.03.2016 року обставин, жодна не вказує на наявність розбіжностей щодо визначення митної вартості товару. Розбіжність - це відсутність однаковості у документах щодо митної вартості товару. В той же час в декларації, в Інвойсі, які є основними документами, а також в декларації країни-відправника жодних розбіжностей у вартості товару не міститься. У всіх документах зазначено вартість мотоблоків моделі ХА-31 151, 20 дол. США за шт. (усього їх 96 на суму 14515,20 дол. США, вартість мотоблоків моделі ХА-31Е 173,60 дол. США за шт. (усього їх 86 на суму 14929,60 дол. США), навісна техніка для мотоблоків 182 шт. по 28,00 дол. США на суму 5096,00 дол. США. Загальна вартість товару 34540,80 дол. США (а.с.22-25, 45-49,54-55,93-94).

Також в зазначених документах співпадає зазначена кількість одиниць та їх вага в упаковці. Вказані обставини зазначені та є також визначальними для вартості товару, оскільки згідно договору та листа контрагента позивача вартість одиниці товару визначається шляхом поділення загальної вартості партії на загальну вагу. Згідно з п 6.2, 6.3 розділу 6 (якість, упаковка і маркировка) Контракту № HJS/RM-15 від 20.08.2015 року товар повинен бути упакований для транспортування відповідно специфікаціям покупця. Упаковка повинна бути придатною для загрузки (розгрузки), повинна захищати товар під час транспортування. Товар повинен бути упакованим у стандартну експортну упаковку Продавця (а.с.41-42).

Зазначені обставини у сукупності свідчать про необґрунтованість зазначення Одеською митницею у якості відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, того, що в поданих документах відсутня інформація включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари даних про включення до ціни товару ціни упаковки.

Також суд вважає необґрунтованим зазначення Одеською митницею у якості відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, того, що: - у поданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 28.12.2015 № 05065051 зазначено не всі артикули, які наявні в поданих до митного оформлення документах (інвойсі від 18.12.2015 №JS65534НТ та пакувальному листі від 18.12.2015 № JS6534НТ/Р); - в комерційному інвойсі від 18.12.2015 № JJS6534НТ відсутні умови оплати, відповідно до яких здійснюється дана поставка.

Декларація країни-відправника не міститься у переліку документів, які декларант повинен подавати митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраного методу її визначення. Проте саме кількість товару (182 комплектів), їх вага та загальна сума поставленого товару відповідає кількості та сумі, зазначеної позивачем в митній декларації та інвойсі, які є визначальними для митної вартості товару.

Щодо умов оплати товару, то вони визначені у контракті № HJS/RM-15 від 20.08.2015 року, якій наданий Одеській митниці, та в розділі 4 якого зазначено, що платіж за товар здійснюється шляхом переводу коштів на рахунок продавця, якій зазначений у даному контракті. Оплата здійснюється перерахуванням коштів на рахунок продавця по факту поставки протягом 90 банківських днів з моменту перетину товаром митного кордону України. При цьому згідно з контрактом та інвойсом реквізити банку та розрахунковий рахунок, які зазначені у Контракті, відповідають повністю реквізитам банку та розрахунковому рахунку, які зазначені у Інвойсі.

Таким чином, позивачем надані Одеській митниці в обґрунтування митної вартості товару всі документі, які підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару відповідно до контракту.

Дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що при прийнятті рішення про корегування митної вартості товарів №500060702/2016/000053/2 від 05.03.2016 року, картки відмови в прийнятті митної декларації №500060702/2016/00032 від 05.03.2016 року

та витребуванні додаткових документів щодо митної вартості товарів Одеською митницею не дотримано вимог законодавства, оскільки фактично жодної з підстав, які надають митному органу відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ право вимагати від декларанта додаткових документів, митним органом не встановлено.

Вирішуючи спірні правовідносини суд також вважає обґрунтованим посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 30.06.2015 року, а також враховує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17.06.2015 року по справі за аналогічними правовідносинами за позовом ТОВ «Геліус ЛТД», згідно якого митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, та положення ст.244-2 КАС України, відповідно до якої висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Судом не встановлено підстав для відступу від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України.

Згідно зі ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч.2 ст.58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Також суд вважає, обґрунтованими доводи позивача, що наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, та не надають безумовного права митниці застосовувати рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено. Торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

У рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2016/000053/2 від 05.03.2016 року міститься лише посилання на інші митні декларації без визначення товару, якісних характеристик, умов поставки та інших обставин, які суттєво впливає на рівень митної вартості товару.

Враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Крім того, суд враховує, що частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по даній справі Одеська митниця, яка є суб'єктом владних повноважень, та на яку відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх рішень, якщо вона заперечують проти позову, отримавши своєчасно копію позову з додатками, заперечень на позов, а також будь-яких пояснень щодо правомірності прийнятих рішень до суду не надала, до судового засідання її представник не з'явився.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Суд вважає необхідним при розподілі судових витрат стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань витрати на користь позивача у сумі 6643,00 гривень сплачені згідно з платіжним дорученням №81 від 11.03.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Роверлайн-моторс» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Одеської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів №500060702/2016/000053/2 від 05.03.2016 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500060702/2016/00032 від 05.03.2016 року.

Стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Роверлайн-моторс» судові витрати у сумі 6643,00 гривень.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

.