Справа № 522/1050/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

30 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/1050/16-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Погрібний С.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Соловя Дмитра Андрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та визнання її протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Соловя Дмитра Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11.12.2015 року № 810.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року зазначений позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 99 КАС України).

За правилами статті 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 1 статті 288 КУпАП передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову адміністративної комісії - у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом; рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у відповідну раду або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом; постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

Залишаючи дану позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин.

Такий висновок суд першої інстанції обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова складена 11.12.2015 року, позивачем її отримано 29.12.2015 року, проте позивач із цим позовом звернулась до суду 19.01.2016 року, тобто із пропуском, встановленого нормами КАС України, строку, без наведення будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали їй своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами.

Також, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення заявленого адміністративного позову без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, судом першої інстанції не прийнято до уваги твердження позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду з огляду на попереднє подання аналогічного позову до Одеського окружного адміністративного суду, який був повернутий позивачу, оскільки останньою не представлено суду доказів про звернення до суду з позовом, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 статті 99 КАС України, в межах десятиденного строку, тобто до 11.01.2016 року.

Окрім цього, доходячи такого висновку, суд першої інстанції зазначив, що обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, а так само й використання нею неналежного порядку надання й отримання такого захисту або звернення до неповноважного суду зі своєї вини або в силу правової необізнаності не надають заявникові права посилатися на поважність таких причин пропуску процесуальних строків, що відбулося в силу цього.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини для правильного вирішення цього процесуального питання.

Так, як вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була отримана останньою 29.12.2015 року.

30.12.2015 року, тобто на наступний день після отримання оскаржуваної постанови, позивач направила позовну заяву про визнання її протиправною та скасування до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2016 року вказана позовна заява була повернута позивачу у зв'язку із тим, що її розгляд не підсудний цьому суду та вже 19.01.2016 року позивачем було направлено аналогічну позовну заяву до Приморського районного суду м. Одеси.

Згідно вимог ч. 6 ст. 108 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За таких обставин, оскільки повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду після усунення недоліків, що стали підставою для її повернення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для поновлення позивачеві строку звернення до суду, оскільки своєчасне звернення позивача з позовом до судових органів є наміром останнього захистити порушене право, а тому є поважною причиною пропуску процесуального строку звернення до належного суду.

Посилання суду першої інстанції на відсутність доказів звернення до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 статті 99 КАС України, в межах десятиденного строку, тобто до 11.01.2016 року, спростовуються наявним в матеріалах справи та доданим позивачем до клопотання про поновлення строку звернення до суду, повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що дата отримання судом позовної заяви позивача - 30.12.2015 року.

Крім того, колегія суддів наголошує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (справа «Мельник проти України» рішення від 28.03.2006 року).

Окрім цього, у рішеннях по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з цим, судом першої інстанції зазначені обставини не були прийняті до уваги, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення про залишення адміністративного позову без розгляду.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення заявленого адміністративного позову без розгляду в порядку ст. 100 КАС України не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення цього питання.

Таким чином, оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 204 КАС України приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Соловя Дмитра Андрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та визнання її протиправною - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець