Справа № 815/9/16     
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/9/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Іванівського районного суду Одеської області Тимчука Руслана Миколайловича за участю третьої особи Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про зобов'язання скасувати наказ, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Іванівського районного суду Одеської області, в якому просить суд зобов'язати голову Іванівського районного суду Одеської області Тимчука Руслана Миколайовича скасувати наказ від 24.12.2015 року №50-ОС (СК) «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років судді ОСОБА_1».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що головою Іванівського районного суду Одеської області Тимчуком Р.М. (далі - відповідач) усно повідомлено позивача про видання наказу від 24 грудня 2015 року № 50-ОС(СК) «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років судді ОСОБА_1», в якому зазначено, що наказ голови Іванівського районного суду Одеської області № 24-ОС(СК) від 18 травня 2015 року в частині встановлення надбавки судді ОСОБА_1 вважається таким, що втратив чинність, та встановлено з 24 грудня 2015 року судді ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, як такому, що стаж роботи судді становить більше 3 років. Однак, на думку позивача, оскаржуваний наказ є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню. Так, позивач в адміністративному позові посилається на те, що 12.02.2015 року прийнято Закон України 192-VІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 28.03.2015 року. Текст Закону, його прикінцеві та перехідні положення не містять норм стосовно порядку визначення стажу роботи судді, або збереження за суддями, які були призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом порядку визначення стажу роботи на посаді судді, що діяло на день набрання чинності Законом. В адміністративному позові зазначено, що за таких положень, ТУ ДСА України в Одеській області до судів Одеської області направлено лист від 14.05.2015 № 5-4736/15, зі змісту якого вбачалось, що після видання Закону суддям повинен бути перерахований стаж робот, до якого має включатись тільки стаж роботи на посаді судді без врахування іншого стажу роботи.

На думку позивача, така позиція виходячи з практики Європейського суду з прав людини носить дискримінаційний характер за часом призначення судді на посаду й не враховує інші спеціальні норми законодавства щодо стажу роботи. З посиланням на норми Конституції України, Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач зазначає, що робота (служба) на посадах, в тому числі й спеціальна, повинна зараховуватись суддям саме до стажу роботи, а не до спеціального стажу роботи на посаді судді.

Окрім того, в додаткових поясненнях (а.с.154-163), позивач посилався на те, що пункт 11 розділу XIII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-УІ (далі - Закон № 2453-УІ) в редакції Закону станом на 01 січня 2012 року містив положення відносно того, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом (п.11 розділу XIII Закону № 2453-УІ). Підпунктом 1 пункту 2 розділу XII Закону № 2453-УІ визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ). Як вказано позивачем, у положеннях Закону № 2862-ХІІ застосовані словосполучення «стаж роботи на посаді судді» та «стаж роботи» у таких визначеннях, з яких однозначно вбачається, що словосполучення «стаж роботи на посаді судді» та «стаж роботи» не є тотожними у їх застосуванні. Аналізуючи норми законодавства України, позивач в своїх поясненнях дійшов висновку, що визначення стажу, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки застосовується у новому Законі № 2453- УІ відповідно до загальних принципів та підстав встановлених законодавством. В ст.135 Закону № 2453-УІ вказується лише про визначений перелік роботи, яка зараховується до стажу роботи на посаді судді. Роботу, яка має зараховуватись суддям для виплати щомісячної доплати за вислугу років Закон № 2453-УІ взагалі не визначає. При цьому, як вказано позивачем, у п. 5 ст. 133 Закону № 2453-УІ відсутні посилання, що стаж роботи для виплати щомісячної доплати за вислугу років має вираховуватись виключно з урахуванням положень ст. 135 Закону № 2453-УІ.

Відтак, на думку позивача, зазначене свідчить, що вжиття у Законі № 2453-УІ словосполучення «стаж роботи» направлене на приведення засад встановлення суддям виплати щомісячної доплати за вислугу років до загальних критеріїв в незалежності від періоду їх обрання на посаду.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що пояснення по справі та всі наявні докази надані до суду інших заяв та клопотань не має.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про день час та місце проведення судового засідання, проте надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав в заяві, що заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи: територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Указом Президента України № 286/2012 від 24.04.2012 року, відповідно до ст. 127 та ч.1 ст. 128 Конституції України, ОСОБА_1 призначено строком на п'ять років у місцевому загальному суді на посаду судді Іванівського районного суду Одеської області (а.с. 72-76).

22 серпня 2012 року в.о. голови Іванівського районного суду Одеської області Погорелов І.В., видав наказ № 21-ОС(СК), «Про призначення на посаду судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1» (а.с. 71). В п. п. 1, 2 вказаного наказу, зазначено, що ОСОБА_1, призначеного Указом Президента України «Про призначення суддів» від 24.04.2012 року № 286/2012 на посаду судді Іванівського районного суду Одеської області вперше строком на п'ять років, зарахувати до штату цього суду з 22 серпня 2012 року, встановити йому посадовий оклад згідно штатного розпису (п.1). Відповідно до п. 5 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановити ОСОБА_1 - судді Іванівського районного суд Одеської області щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 22 серпня 2012 року, як такому, стаж роботи якого станом на 22 серпня 2013 року становить до 5 років (п.2).

Положеннями ч.5 ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (редакція чинна з 1 січня 2012 року), передбачено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Позивач оскаржував в судовому порядку пункт 2 наказу Іванівського районного суду Одеської області від 22.08.2012 року №21-ОС (СК) в частині встановлення ОСОБА_1, щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу як такому, стаж роботи якого станом на 22.08.2012 року становить до 5 років. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2014 року по справі № 815/6387/14, ОСОБА_1, в задоволенні позову відмовлено повністю. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про скасування постанови суду першої інстанції та залишено позову заяву без розгляду, у зв`язку з відкликанням позовної заяви та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року скасовано.

Судом встановлено, що п.2 наказу Іванівського районного суду Одеської області від 22.08.2012 року №21-ОС (СК) не визнавався протиправним та не скасовувався.

16 грудня 2014 року головою Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1, прийнято наказ №65-ОС(СК) «Про призначення на посаду голови Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1.» (а.с. 105).

В подальшому 15 травня 2015 року голова Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1, видав наказ № 21-ОС(СК) «Про стаж роботи судді ОСОБА_1», де посилаючись на положення: ч.3 ст. 18, с.3 ст. 24, ч.3 ст. 29, ч.3 ст. 34, ч. 2 ст. 39, ч. 2 ст. 75, п. 3 ч. 4 ст. 77, ч. 1 ст. 120, ч.5 ст. 133, ч. 1 ст. 134, ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в п. 1 вказав «Вважати, що стаж роботи судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 станом на 01 травня 2015 року становить 23 роки 9 місяців» (а.с. 121-122).

18 травня 2015 року голова Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1, видав наказ № 24-ОС(СК) «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років судді ОСОБА_1», яким встановив з 01 травня 2015 року судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1, щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 50 відсотків посадового окладу (а.с. 123).

Вислуга років, це вид спеціального стажу окремих категорій працівників, який передбачає застосування певних пільг. Вислугу років для суддів встановлено Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено вичерпний перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді. Так частиною 1 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

З дослідженої в судовому засіданні трудової книжки позивача НОМЕР_1, вбачається, що ОСОБА_1, в період з 01.08.1991 року по 21.08.2012 року проходив службу в Збройних Силах України, та з 22.08.2012 року призначений на посаду судді Іванівського районного суду Одеської області (а.с. 61-62, 164-165).

Судом встановлено, що позивач до 22.08.2012 року не обіймав посади визначенні приписами ч.1 ст. 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому проходження позивачем служби в Збройних Силах України не може бути враховано до стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до абз. 5 п.3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року N 283, до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Отже проходження позивачем служби в Збройних Силах України, може зараховуватися позивачу при обчислені стажу державної служби.

Положеннями п.п. 12 п. 4 Типового положення про кадрову службу органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 1996 року N 912, передбачено, що кадрова служба органу виконавчої влади обчислює стаж роботи та державної служби, здійснює контроль за встановленням надбавок за вислугу років та наданням відпусток відповідної тривалості.

З урахуванням вище викладених приписів законодавства, суд критично оцінює прийняті позивачем як головою Іванівського районного суду Одеської області накази: № 21-ОС(СК) від 15 травня 2015 року та № 24-ОС(СК) від 18 травня 2015 року.

24.12.2015 року головою Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., прийнятий наказ №50-ОС(СК) «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років судді ОСОБА_1» (а.с. 59), яким встановлено з 24.12.2015 року судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, як такому, стаж роботи суді якого становить більше 3 років. Пунктом 2 вказаного наказу, наказ голови Іванівського районного суду Одеської області №24-ОС (СК) від 18.05.2015 року в частині встановлення надбавки судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1, визнано таким, що втратив чинність.

При цьому, позивач посилався на те, що наказом по особовому складу начальника Генерального штабу Збройних Сил України - Головнокомандувача Збройних Сил України від 26 червня 2012 року № 463 позивач був звільнений з військової служби та в подальшому наказом начальника штабу Південного оперативного командування від 21 серпня 2012 року № 159 був виключений зі списку особового складу та всіх видів забезпечення управлінні Південного оперативного командування.

З наказів № 463 та № 159 вбачається, що на час звільнення позивача 21 серпня 2012 року з військової служби вислуга складала 21 повний календарний рік та 21 день військової служби.

В зв'язку з чим 21.10.2014 року позивач звернувся з заявою до Голови Іванівського районного суду Одеської області, в якій просив видати наказ, яким встановити ОСОБА_1 стаж роботи з урахуванням часу проходження військової служби; видати наказ, яким пункт 2 наказу Іванівського районного суду Одеської області від 22.08.2012 року №21-ОС (СК) "Про призначення на посаду судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1" змінити виклавши у такій редакції: "Відповідно до пункту 5 ст. 129 Закону України "про судоустрій та статус суддів", встановити ОСОБА_1 - судді Іванівського районного суду Одеської області щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 50 відсотків посадового окладу з 22.08.2012 року, як такому, стаж роботи якого станом на 22.08.2012 року становить більше 20 років"; після видання, відповідний наказ направити до Державної судової адміністрації України в Одеській області для здійснення відповідних розрахунків (а.с. 10).

23.10.2014 року Головою Іванівського районного суду Одеської області позивачу надано відповідь на його заяву від 21.10.2014 року (а.с. 11).

У вказаній відповіді зазначено, що на підставі ст. 131 "Про судоустрій та статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Та оскільки з вищенаведеного не вбачається, що військова служба або державна служба враховується до стажу роботи на посаді судді, відповідач вважає, що у виданні наказу про стаж роботи ОСОБА_1 з урахуванням часу проходження військової служби та зміні пункту 2 наказу Іванівського районного суду Одеської області від 22.08.2012 року №21-ОС (СК) "Про призначення на посаду судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1" немає потреби.

Згідно ч.1, ст. 129 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2, ст. 129 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно ч. 5, ст. 129 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Згідно ст. 130 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до ч. 1, ст. 131 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Тобто, як встановлено судом, військова служба не відноситься до стажу роботи судді, в зв'язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов'язання голови Іванівського районного суду Одеської області Тимчука Руслана Миколайловича скасувати наказ від 24 грудня 2015 року № 50-ОС (СК) - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вовченко O.A.