Справа № 2-а-884/10
Суддя: Ткаченко О. Д.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-884/2010 Категорія 2.19.6
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

Головуючого судді: Ткаченко О.Д.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Біловодському районі Луганської області, третьої особи - Головного управління Державного Казначейства України в Луганській області про зобовязання виплатити підвищення до пенсії дитині війни за період з 01.01.2009 року по, 31.12.2009 року, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2010 року вищевказана позивач звернулася з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області, в яких зазначила, що вона має правовий статус „дитини війни, відповідачем їй не доплачувалося підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, просить зобовязати відповідача нарахувати щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, як дитині війни, за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, вказавши в мотивувальній частині позову суму 1225,20 грн.

Позивач звернулася з клопотанням про проведення слухання справи в порядку письмового провадження, зазначивши в позовній заяві про розгляд справ за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Гр. ОСОБА_3 надала суду письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та заперечення на позов, вказавши, що позивач ОСОБА_1 згідно пенсійного посвідчення №105272 від 10.07.1996 року дійсно має статус .«дитини війни». В той же час згідно посвідчення серії Г № 523621 від 08.01.2002 року вона отримувала з часу призначення підвищення до пенсії як дружина померлого учасника війни у розмірі 24,93 гривень, з 01.01.2007 року 95,00 гривень, з 01.11.2009 року 143,25 гривень відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто за твердженням представника відповідача, отримує підвищення до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (Закон в редакції ст. 15 Закону України № 2939 від 05.10.2005 року). Також, виходячи з аргументів представника відповідача, відповідно до п. 2 Розділу 1У Прикінцевих положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни» особам, які мають право на пільги відповідно до цього Закону та Закону «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту» , пільги надаються - за їх вибором згідно з одним з вищезазначених законів. На думку представника відповідача, позивач на призначення надбавки відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не має права.

Оглянувши надані до заперечень копії розпоряджень щодо розміру пенсії разом з доплатами з 01.01.2007 року по пенсійній справі 105272 від 05.02.2007 року, з 01.11.2009 року по пенсійній справі 105272 від 15.12.2009 ров:у які нараховані та виплачені відповідно

заяви позивача гр. ОСОБА_1 за ст. 15 Закону України № 3551 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (з його змінами та доповненнями), востаннє в розмірі 143,25 гривень - або у розмірі 25% законодавчо визначеного прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку, що в даному випадку заперечення представника відповідача можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дійсно передбачено державну соціальну підтримку дітей війни, але окрім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , вони отримують соціальну допомогу або надбавку до пенсії за своїм вибором на підставі вищевказаного відповідачем закону, тому в задоволенні цього позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № від 18.11.2004 року № 2195-1У, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Гр. ОСОБА_4 в задоволенні позову повністю відмовити за його безпідставністю.

Копію постанови надіслати та вручити сторонам та третій особі.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:

ОСОБА_5.