Справа № 346/32/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Київ К/800/48371/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від

18 березня 2015 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року

у справі №346/32/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України у м. Коломия та Коломийському

районі Івано-Франківської області

про визнання незаконною відмови в перерахунку пенсії відповідно до

Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання провести

перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови в перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Позивач просив суд:

- визнати незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області щодо перерахунку йому пенсії.

- зобов»язати Управління Пенсійного фонду України у м.Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок ОСОБА_4, основної пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2014 року та виплатити заборгованість, яка виникне в результаті перерахунку

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України у м.Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_4.

Зобов»язано УПФУ в м.Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, основної пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 8 мінімальних пенсії за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із урахуванням статтю 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року та виплатити заборгованість, яка виникне в результаті перерахунку, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задоволюючи позов частково суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати судові рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

На адресу Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу від Управління Пенсійного фонду України у м.Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням потерпілого від аварії на ЧАЕС, виданого Івано-Франківською облдержадміністрацією від 26.10.2005 року Серії НОМЕР_1. (а.с. 7)

Крім того, позивач являється інвалідом ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням виданим Управлінням Пенсійного фонду України від 08.12.2011 року НОМЕР_2 (а.с. 8).

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач отримує у визначеному порядку пенсію по ІІ групі інвалідності, захворювання пов»язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Також позивач є непрацюючим пенсіонером, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв»язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Скаржник свою касаційну скаргу обґрунтовує тим, щовиходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні йому розміру пенсій, застосуванню підлягають статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова КМУ, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. З вказаних статтей Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. В частині 3 статті 67 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, якіпостраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Скаржник зазначив, що аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Позивач, будучи інвалідом ІІ групи, особою, яка віднесена до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи одержує пенсію по інвалідності на підставі частини 4 статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, на підставі статті 50 цього Закону.

Розрахунок пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанов КМ України №530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014 року №719-VII, що набрав чинності з 01.01.2014 року, не передбачено норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік».

Нормами п. 6-7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року №1622-VІІ, які набрали чинності з 03.08.2014 року, передбачено, що норми і положення статтей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року №1622-VІІ, передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його офіційного опублікування.

Вказаний Закон було офіційно опубліковано в газеті «Голос України» 02.08.2014 року (№146).

З урахуванням дати набрання чинності вказаним Законом (03.08.2014 року), позивач у період з 02.06.2014 року до 02.08.2014 року включно має право на отримання доплати до пенсії, державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до статтей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року у справі №346/32/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді