Справа № 822/226/16
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/226/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Ковальчук О.К. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича , третя особа на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича про визнання протиправним та скасування рішення №22212977 від 19.06.2015 року про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у вересні 2015 року отримала Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.2015 року, відповідно до якого власником квартири АДРЕСА_1 є товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", згідно до рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича №22212977 від 19.06.2015 року. Підставою виникнення у ТОВ "Кей-Колект" права власності на квартиру є договір іпотеки №1-2502 від 13.04.2007 року, посвідчений Першою державною нотаріальною конторою м. Хмельницького. Вважає рішення державного реєстратора № 22212977 від 19.06.2015 щодо проведеної реєстрації права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, в надісланому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи, товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із зайнятістю представника у судовому засіданні в Апеляційному суді Хмельницької області. На підтвердження поважності причин неявки не надав суду жодного доказу. Вказане клопотання суд залишає без задоволення та вважає зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами та способом затягування судового розгляду, оскільки дата судового розгляду була погоджена судом з представником третьої особи у попередньому судовому засіданні, що підтверджується розпискою яка міститься у матеріалах справи. При цьому, суд враховує, що третя особа не позбавлений права направити у судове засідання іншого представника. Крім того, суд також враховує, що перше судове засідання (04.03.2016 року) відкладене судом також у зв»язку з неявкою представника третьої особи. Відтак, суд вважає неповажними причини неявки відповідача в судові засідання.

В силу ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, зважаючи на відсутність визначених ст.128 КАС України перешкод для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити з підстав викладених нижче.

Суд встановив, що 14.07.2005року відповідно до договору купівлі-продажу позивач - ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1

13.04.2007 року акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 (позичальник), уклали договір про надання споживчого кредиту №0. Згідно до п.1.1 розділу 1 вказаного договору, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у формі поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлюваної кредитної лінії, що дорівнює 30000,0 дол. США та сплати проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 151500,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладання цього договору.

13.04.2007 року ОСОБА_1 та Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" в забезпечення виконання зобов'язань по договору споживчого кредиту уклали договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передає в іпотеку нерухоме майно - 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві власності.

У зв»язку з укладанням договору іпотеки за заявою Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" до Державного реєстру речових прав внесений запис про заборону на майно, що є предметом іпотеки - квартиру АДРЕСА_2.

12.12.2011 року згідно договору факторингу №1 та договору відступлення права вимоги ПАТ "Укрсиббанк" передав ТОВ "Кей-Колект" свої права вимоги за договорами за зобов'язаннями по кредитному договору та договорами іпотеки.

За змістом п.1.1 договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (клієнт) зобов'язується передати у власність ТОВ "Кей-Колект" (фактор), а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2 цього обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку №1 до цього договору. Пунктом 3.1 договору факторингу передбачено, що права вимоги переходять від публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" до ТОВ "Кей-Колект" у дату відступлення, після його останній одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобов»язань за первинними договорами і договорами забезпечення.

19 червня 2015 року представник ТОВ "Кей-Колект" подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Суперфіну Борису Михайловичу лист - повідомлення від 12.06.2015 року про укладання договору факторингу, в якому просив виключити з Державного реєстру речових прав нерухоме майно, що є предметом іпотеки (квартиру АДРЕСА_3), та заяву про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 згідно ст.37 Закону України " Про іпотеку". До заяви додав довіреність ТОВ "Кей-Колект" від 01.05.2015 року, копію паспорта і довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, договір про надання споживчого кредиту №0 від 13.04.2007 року, договір іпотеки від 13.04.2007 року, договір факторингу №1 від 12.12.2011 року, договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року, звіт про оцінку житлової квартири, договір купівлі-продажу квартири від 14.07.2005 року, технічний паспорт на квартиру, Свідоцтво від 16.06.2015 року про те, що 13.03.2015 року приватним нотаріусом Швець Р.О. ОСОБА_5 передана заява ТОВ "Кей-Колект" з вимогою дострокового виконання основного зобов»язання за кредитним договором та, в якій зазначене товариство повідомляло по свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки, переданий в заставу згідно з договором іпотеки, та лист - повідомлення від 12.06.2015 року про виключення іпотеки з державного реєстру речових справ у зв»язку з укладанням договору факторингу №1 від 12.12.2011 року

Розглянувши подані документи, 19 червня 2015 року державний реєстратор - приватний нотаріус Суперфін Борис Михайлович прийняв рішення №22212977 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ТОВ "Кей-Колект" на підставі договору іпотеки № 1-2502 від 13.04.2007 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою м. Хмельницького, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 39350000 від 19.06.2015 року.

Дізнавшись про наявність у Державному реєстрі прав права власності ТОВ "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд враховує наведене нижче.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-IV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2013 року №868 (надалі - Порядок №868), який діяв на час існування спірних відносин.

За змістом ст.2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 7 ст.16 Закону N 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом (п.1 ); свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону (п.2); рішень судів, що набрали законної сили (п.5); інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою (п.6).

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу, згідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, у зв»язку з укладанням 12.12.2011 року договорів факторингу та відступлення права вимоги між ПАТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" до останнього перейшло право вимоги за договором іпотеки від 13.04.2007 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цього права.

В силу п 4.2 договору іпотеки 13.04.2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 5.1 договору іпотеки передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки. Відповідно до пунктів 5.2-5.4 договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених у пункті 4.1 договору (зокрема, у випадку неналежного виконання зобов»язань по договору) іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодержавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в якому зазначає, який із способів задоволення вимог іпотекоджателя застосовується останнім для задоволення своїх вимог. У разі застосування передачі предметі іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз.2 ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку») даний договір є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (5.4 договору).

За змістом п.36 Порядку №868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

В силу п.46 Порядку №868 для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У відповідності до п.15 Порядку №868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з яким закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Для проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору іпотеки № 1-2502 від 13.04.2007 року, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, ТОВ "Кей-Колект" не надало нотаріусу документи, передбачені п.46 Порядку №868 та розділом 5 договору іпотеки. Вказане підтверджується копією реєстраційної справи, надісланою відповідачем до суду.

Замість документів, передбачених підпунктами 1-2 п.46 Порядку №868 та розділом 5 договору іпотеки, ТОВ "Кей-Колект" подало Свідоцтво від 16.06.2015 року, завірене приватним нотаріусом Швець Р.О., про те, що ОСОБА_5 13.03.2015 року передана заява ТОВ "Кей-Колект" з вимогою дострокового виконання основного зобов»язання за кредитним договором, в якій зазначене товариство повідомляло по свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки, переданий в заставу згідно з договором іпотеки. Разом з тим, текст вказаного Свідоцтва містить вказівку на те, що заява ОСОБА_5 не отримана, а повернулась з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Порядок надання послуг поштового зв'язку регулюють Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270 (далі - Правила N 270). В силу п. 92 Правил N 270 рекомендовані листи підлягають доставці додому. Пунктом 99 Правил N 270 визначено, що рекомендовані листи, які не були вручені під час доставки, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом. За змістом п. 2 Правил N 270 вручення поштового відправлення - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення.

За змістом Правил N 270 термін «вручення поштового відправлення» означає видачу такого відправлення відділенням зв»язку його адресату. Рекомендований лист, надісланий на адресу фізичної особи, за загальним правилом вважається не врученим до моменту його передачі адресату (фізичній особі) або повнолітньому члену його сім'ї.

Тому, Свідоцтво від 16.06.2015 року, завірене приватним нотаріусом Швець Р.О. лише підтверджує той факт, що заява ТОВ "Кей-Колект" з вимогою дострокового виконання основного зобов»язання за кредитним договором надіслана на адресу ОСОБА_5 13.03.2015 року, однак не вручена, адресату, а повернулась з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Зазначене Свідоцтво не відповідає вимогам Порядку №868 та не може підмінити документи, зазначені у п.46 та розділі 5 договору іпотеки, наявність яких є обов»язковою для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ч. 2 ст.9 Закону N 1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень після встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

В силу п.4 ч.1 ст. 24 Закону N 1952-IV невідповідність поданих документів вимогам, встановленим цим Законом, є підставою для відмови у державній реєстрації прав.

Суд вважає, що документи, подані 19 червня 2015 року ТОВ "Кей-Колект" для державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3, за ТОВ "Кей-Колект" на підставі договору іпотеки № 1-2502 від 13.04.2007 року, не відповідають вимогам, встановленим Законом N 1952-IV та Порядком №868, а тому, не можуть бути підставою для державної реєстрації права власності.

Згідно до п.22 Порядку №868 державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію. Надане відповідачем рішення №22212977 від 19.06.2015 року не містить ані реєстраційного номера квартири, як об»єкта права власності, ані суб»єкта, за яким це право реєструється. Внесення відповідачем до Державного реєстру речових прав запису про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ "Кей-Колект" на підставі рішення №22212977 від 19.06.2015 року суперечить вимогам Закону N 1952-IV та Порядку №868.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.46-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Згідно ч.5 ст.3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Частиною ч.9 ст.15 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до п.2 Порядку №868 нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Зазначене означає, що приватний нотаріус набуває повноваження державного реєстратора прав на нерухоме майно лише під час вчинення нотаріальної дії з цим нерухомим майном.

Оскільки, відповідач не вчиняв жодної нотаріальної дії з нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 пов»язаної з переходом права власності, то, відповідно, не має повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності і здійснення державної реєстрації за ТОВ «Кей-Колект» права власності на вказану квартиру на підставі договору іпотеки № 1-2502 від 13.04.2007 року.

Суд також враховує, що відповідно до статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №28977832 від04.11.2014 року та довідки про склад сім'ї №485 від 16.03.2015 року, квартира АДРЕСА_4 має загальну площу 49,2 кв.м., (тобто не перевищує 140 кв.м.) та є постійним місцем проживання позивачки та її неповнолітньої дитини, а іншого житла у власності позивачки не має.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено правомірність рішення №22212977 від 19.06.2015 року про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1, тому позовні вимоги про його скасування необхідно задовольнити.

Керуючись Конституцією України, законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про нотаріат", «Про іпотеку» та ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України суд

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича №22212977 від 19.06.2015 року про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук