Справа № 803/1989/15
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Справа № 876/1594/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року в адміністративній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в розмірі 44634 грн. 94 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, оскільки він на сьогоднішній день продовжує працювати на посаді начальницького складу ГУ Національної поліції у Волинській області, а його попереднє звільнення з органів внутрішніх справ було пов'язане лише з реформуванням та подальшою ліквідацією МВС України. Крім того, він не підписував договору з позивачем і підписи на даному договорі зроблені не ним.

Сторони, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у їхній відсутності на підставі наявних матеріалів про права і взаємовідносини сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно наказу ректора Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.08.2010 року №403о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців кримінальної міліції за спеціальністю "правознавство" Харківського національного університету внутрішніх справ з 30.08.2010 року, присвоївши спеціальне звання "рядовий міліції".

Наказом ректора Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.02.2014 року №33о/с ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області для подальшого проходження служби.

13.07.2015 року наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області №203 о/с "По особовому складу" відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "ж" (за власним бажанням) лейтенанта міліції ОСОБА_1 - слідчого (призначеного за рахунок посади старшого слідчого) відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Луцького міського відділу з 15.07.2015 року, про що повідомлено ректора Харківського національного університету внутрішніх справ листом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 16.07.2015 року №3/1-3073.

Колегія суддів відхиляє твердження відповідача про те, що його фактично не було звільнено, а накази виносилися в зв'язку з реорганізацією міліції в Національну поліцію з наступних підстав.

Закон України «Про національну поліцію» набрав чинності з 07.11.2015 року, опублікований 06.08.2015 року, а ОСОБА_1 звільнився 15.07.2015 року за власним бажанням, тобто під дію норм Закону України «Про національну поліцію» не підпадав.

Дійсно, 19.10.2015 року ОСОБА_1 прийнято на посаду інспектора патрульної служби батальйону патрульної служби УМВС (наказ УМВС України у Волинській області №295 о/с від 19.10.2015 року. Відтак, оскільки відповідач був добровільно звільнений з посади начальницького складу ОВС згідно наказу від 13.07.2015 року №203 УМВС України у Волинській області та прийнятий на службу наказом від 19.10.2015 року №295 о/с УМВС України у Волинській області, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не виконав умов договору.

Колегія суддів зазначає, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2010 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ (Виконавець), Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (Замовник) та рядовим міліції ОСОБА_1 (Особа) було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Колегія суддів не бере до уваги покликання відповідача на те, що він не підписував договору з позивачем і підписи на даному договорі зроблені не ним, оскільки на момент укладання договору він був неповнолітнім і підпис відповідно до чинного законодавства проставлено його матір'ю ОСОБА_2 та протягом навчання ОСОБА_1 в університеті, а саме в період з 30.08.2010 року по 28.02.2014 року дійсність договору ніким не оспорювалася, ОСОБА_1 та його батьки знали про наявність договору, виконували його умови та знали про наслідки його невиконання.

Згідно пунктів 2.3.5, 2.3.6 вищевказаного договору Особа зобов'язана після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість визначено Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року N 313.

Відповідно до пункту 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Згідно довідки-розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 заборгованість відповідача по відшкодуванню витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, складає 44 634,94 грн., з них: 15 337,19 - витрати на продовольче забезпечення, що підтверджується довідкою-розрахунком витрат на продовольче забезпечення за період з 01.04.2013 року по 06.02.2014 року, та довідкою-розрахунком витрат на харчування за 2010-2011 навчальний рік, 2011-2012 навчальний рік, 2012-2013 навчальний рік; 3488,86 - витрати на речове забезпечення, що підтверджується довідкою-розрахунком №452 про відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення з 2010-2014 роки; 13967,12 грн. - витрати на грошове забезпечення, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення за 2010-2014 роки; 11841,77 грн. - витрати за комунальні послуги, що підтверджується розрахунками комунальних послуг за 2010-2011 навчальний рік, за 2011-2012 навчальний рік, за 2012-2013 навчальний рік, за 2013-2014 навчальний рік.

Відповідно до пункту 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 44634,94 грн., доказів сплати зазначених коштів відповідачем суду не надано, позовна вимога про стягнення коштів в у розмірі 44634,94 грн. підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року у справі № 803/1989/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула