Справа № 308/3188/16-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3188/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Позов обґрунтовує тим, що відповідач 27 березня 2016 р. затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби «Ужгород» при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словаччину поза межами пункту пропуску. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав. Відповідач перебуває на території України незаконно, документів, коштів для виїзду з території України не має, виконати рішення про примусове повернення не має можливості, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України не має. Також, є підстави вважати, що відповідач з метою потрапити до країн Євросоюзу надалі буде порушувати законодавство з прикордонних питань та бажання повернутися до країни походження не має.

Просить на підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусово видворити з України громадянина ОСОБА_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до країни походження, та затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянина ОСОБА_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на строк, необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він звернувся з відповідною заявою про надання йому статусу біженця, у звязку з цим просить відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази суд проходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави (ст. 3 Конституції України).

В судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2016 року відповідача громадянина ОСОБА_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було затримано прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби «Ужгород» при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.

На момент затримання документів, що посвідчують особу відповідач не мав.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 27 березня 2016 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 27 березня 2016 року.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

27 березня 2016 року начальником Чопського прикордонного загну було прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина ОСОБА_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобовязано його покинути територію України у термін до 28 березня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України від 22.09.2011 р. № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно зі ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» містить пряму заборону вислання або примусового повернення біженця чи особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, до країни, з якої вони прибули та де їх життю або свободі загрожує небезпека.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту» передбачено, що біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

В судовому засіданні відповідач повідомив, що він має намір отримати статус біженця і його заява про отримання відповідного статусу на даний час не розглянута.

У відповідності до розяснень, що містяться в пункті 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженців та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повезених із перебуванням іноземців та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25.06.2009 р., примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту».

Враховуючи, що на момент розгляду справи залишається не вирішеним питання щодо звернення відповідача із заявою про надання йому статусу біженця, і беручи до уваги те, що до вирішення питання про надання або відмову в наданні статусу біженця відповідач не може бути примусово видворений, суд вважає, що адміністративний позов є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Сарай А.І.