Справа № 826/26529/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 березня 2016 року № 826/26529/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Інтеграл-Банк" Андронова О.Б., третя особа: приватне підприємство «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа»
про визнання протиправним та скасування рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Інтеграл-банк» Андронова О.Б., третя особа: приватне підприємство «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» про визнання протиправним та скасування рішення викладене у повідомленні від 17.11.2015 №03-1/2206 про нікчемність договору від 05.05.2015 №936-1.

Позов обґрунтовано тим, що рішення про нікчемність договору від 05.05.2015 №936-1 прийнято за відсутності підстави визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Третя особа наполягала на задоволенні позову з підстав викладених у письмових поясненнях, які долучено до матеріалів справи.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ «Інтеграл-банк» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) 05.05.2015 укладено договір відступлення права вимоги №936-1, відповідно до якого первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги за кредитним договором №936 від 01.10.2012, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього укладеним між первісним кредитором та приватним підприємством «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа», договором іпотеки від 01.10.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим номером 9765 (п. 1.1 Договору).

Належність первісному кредиторові права вимоги, що передається новому кредиторові за цим договором, підтверджується основним договором і станом на день укладання цього договору складає 2 505 569,56 грн. (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.6 Договору перехід права вимоги за цим договором від первісного кредитора до нового кредитора оформляється відповідним актом приймання-передачі прав вимоги, що складається та підписується сторонами одночасно з підписанням цього договору та є його невід'ємною частиною.

З матеріалів справи вбачається, що акт приймання-передачі прав вимоги складено між ПАТ «Інтеграл-банк» та ОСОБА_1 05.05.2015.

В подальшому, 06.05.2015 між ПАТ «Інтеграл-банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору відступлення права вимоги від 05.05.2015 №936-1, яким пункти 1.2, 1.4, 2.1 Договору викладено в наступній редакції: належність Первісному кредиторові права вимоги, що передається новому кредиторові за цим договором підтверджується основним договором і станом на день укладання цього договору складає 2 203 399,94 грн. З моменту укладання цього договору до Нового кредитора переходять права Первісного кредитора згідно з основним договором щодо повернення грошових коштів в розмірі 2 203 399,94 грн. на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 15 вересня 2015 р. № 606«Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 16 вересня 2015 р. № 170 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Інтеграл-банк».

Згідно з даним рішенням у Публічному акціонерному товаристві «Інтеграл-банк» (далі - ПАТ «Інтеграл-банк»)запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 16 вересня 2015 р. до 15 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Інтеграл-банк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Андронову Олегу Борисовичу строком на три місяці з 16 вересня 2015 р. по 15 грудня 2015 р. включно.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 17.11.2015 №03-1/2206 позивача повідомлено про нікчемність договору відступлення права вимоги від 05.05.2015 №936-1.

Частиною першою статті 3 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Статтею 37 Закону визначено, що Уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ст. 38 Закону (в редакції станом на 17.11.2015) протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Зі змісту повідомлення про нікчемність правочину від 17.11.2015 №03-1/2206, вбачається, що відповідачем не зазначено з яких саме підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону зазначений правочин ймовірно є нікчемним.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Ухвалою від 07.12.2015 та, повторно, судовим запитом від 02.02.2015 від відповідача витребувано матеріали на підставі яких прийнято рішення про нікчемність вказаного вище правочину. Станом на час вирішення справи відповідачем витребувані матеріали та письмові пояснення по суті позову не надано.

Інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11, визначено, що задля вжиття належних заходів із метою встановлення обставин по справі суди повинні витребувати ті докази, які не надані учасниками справи, але які, на думку суду, можуть підтвердити або спростувати певні обставини по справі.

У разі ненадходження витребуваних додаткових доказів у строк, установлений судом, спір може бути розв'язано на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вищезазначених приписів Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11: "судам апеляційної інстанції при вирішенні питання про прийняття доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, варто враховувати приписи частини другої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з наведеною нормою, суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції.

Отже, у разі дослідження судом апеляційної інстанції доказів, які не досліджувалися в суді першої інстанції, апеляційний суд повинен зазначити у своєму рішенні поважні причини, з яких такі докази не могли бути надані до суду першої інстанції. Наведене стосується також і доказів, які були витребувані судом першої інстанції, але не були надані позивачем або відповідачем.".

З урахуванням викладеного, суд вирішує дану справу на підставі наявних у справі доказів.

Судом не встановлено наявності підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону нікчемності правчину відступлення права вимоги від 05.05.2015 №936-1, отже рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Інтеграл-банк» Андронова О.Б., викладене у повідомленні від 17.11.2015 №03-1/2206 про нікчемність договору від 05.05.2015 №936-1 є безпідставним, протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності рішення.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 128,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Інтеграл-банк» Андронова О.Б., викладене у повідомленні від 17.11.2015 №03-1/2206 про нікчемність договору від 05.05.2015 №936-1.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда