Справа № 816/4324/15
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 р.Справа № 816/4324/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Чалого І.С. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2,

за участю представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної міграційної служби України на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. по справі № 816/4324/15

за позовом ОСОБА_2

до Управління державної міграційної служби України в Полтавській області , Державної міграційної служби України , Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці управління Державної міграційної служби України у Полтавській області

про визнання рішення нечинним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати нечинним та скасувати рішення Державної міграційної служби України про відмову в продовженні строку перебування в Україні, прийнятого 13 серпня 2015 року відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати Державну міграційну службу України, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Автозаводський районний відділ у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області продовжити строк перебування в Україні громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 терміном на один місяць;

- зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області оформити вкладний талон до паспорта громадянина Російської Федерації 45 10 480481, виданого відділенням по району Печатники ВУФМС Росії по м. Москві в ПСАО 15 жовтня 2009 року на ім'я ОСОБА_2, до якого проставити штамп продовження строку перебування в Україні терміном на один місяць, після прийняття рішення про продовження строку перебування в Україні Державною міграційною службою України.

В обґрунтування позову позивач посилався на наявність правових підстав для продовження строку його перебування в Україні. Рішення відповідача про відмову в продовженні строку перебування ОСОБА_2 в Україні від 13 серпня 2015 року № 8.1/4471-15 вважає безпідставним з огляду на його необґрунтованість.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 року у справі № 816/4324/15 задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області про визнання рішення нечинним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України про відмову у продовженні строку перебування в Україні прийнятого 13 серпня 2015 року відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано Державну міграційну службу України, Управління ДМС України в Полтавській області, Автозаводський РВ в м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області продовжити строк перебування в Україні громадянину РФ ОСОБА_2 терміном на один місяць. Зобов'язано Управління ДМС України в Полтавській області оформити вкладний талон до паспорта громадянина Російської Федерації 45 10 480481 виданого відділенням по району Печатники ВУФМС Росії по м. Москві в ПСАО 15 жовтня 2009 року на ім'я ОСОБА_2 до якого проставити штамп продовження строку перебування в Україні терміном на один місяць, після прийняття рішення про продовження строку перебування в Україні Державною міграційною службою України.

Відповідач, Державна міграційна служба України, не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач надав письмові заперечення, в яких вказав, що апеляційна скарга є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили суд вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, позивача, представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, Громадянин російської Федерації ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, в 2009 році прибув до України в приватних справах.

07 травня 2014 року позивач подав до Державної міграційної служби України заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Державної міграційної служби України від 03 листопада 2014 року № 565-14 позивачу відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2015 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

06 серпня 2015 року позивач звернувся до Автозаводського РВ в м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області із заявою про продовження строку перебування в Україні.

Матеріали звернення ОСОБА_2 від 06 серпня 2015 року Автозаводським РВ в м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області направлено для прийняття рішення до ДМС України.

За наслідками розгляду документів позивача Рішенням ДМС України від 13 серпня 2015 року № 8.1/4471-15 ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні поданого ним клопотання та відмовлено у продовженні строку перебування в Україні відповідно до підпункту 6 пункту 10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що очевидною є наявність підстав, які не дають змоги позивачу виїхати з України, що у свою чергу свідчить про наявність законних підстав для продовження строку перебування ОСОБА_2 на території України

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Процедуру продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначає Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 (далі за текстом - Порядок № 150).

Згідно пункту 7 Порядку № 150, рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів.

Пунктом 9 Порядку № 150 визначено перелік документів, які подаються для продовження строку перебування на території України іноземцем та особою без громадянства і приймаючою стороною разом із заявою.

Матеріалами справи підтверджено, що 06 серпня 2015 року позивачем до Автозаводського РВ в м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області подано заяву про продовження строку перебування в Україні разом із документами, передбаченими пунктом 9 Порядку № 150.

За наслідками розгляду документів позивача Рішенням ДМС України від 13 серпня 2015 року № 8.1/4471-15 ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні поданого ним клопотання та відмовлено у продовженні строку перебування в Україні на підставі підпункту 6 пункту 10 Порядку № 150, а саме у зв'язку з наявністю обґрунтованих підстав вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження.

Підставою для застосування цього положення, як вказано відповідачем в апеляційній скарзі, стало ухилення від відповідальності за скоєння злочину, оскільки за інформацією Управління МВС України в Полтавській області згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_2 перебував в міжнародному розшуку за скоєння злочину (лист Сектору Укрбюро Інтерполу УМВС України в Полтавській області від 07.08.2015 року №10/412). (а.с.112)

Разом з тим, згідно матеріалів справи постановою апеляційного суду Київської області від 14 травня 2014 року позивача звільнено з-під варти, оскільки інкриміновані йому статті Кримінального кодексу Російської Федерації не мають прямих аналогів у Кримінальному кодексі України. Вищевказані обставини підтверджуються Довідкою МВС України серії ІНД № 1506979. (а.с.19-22, 26)

Також, судовим розглядом встановлено, що позивач позбавлений можливості виїхати за межі України, оскільки строк дії його закордонного паспорту (серії 63№7180255) закінчився 25 грудня 2013 року, отримання нового закордонного паспорту унеможливлюється перебуванням ОСОБА_2 у розшуку правоохоронними органами Російської Федерації, а перетин українсько-російського кордону за паспортом гр. Російської Федерації суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2015 року № 23 "Про зупинення дії окремих положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

В силу ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що очевидною є наявність підстав, які не дають змоги позивачу виїхати з України, що у свою чергу свідчить про наявність законних підстав для продовження строку перебування ОСОБА_2 на території України на підставі пункту 7 Порядку № 150, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ДМС України про відмову у продовженні строку перебування в Україні від 13 серпня 2015 року № 8.1/4471-15 підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки Порядком № 150 та Порядком № 363 не передбачено повторне подання заяви для продовження строку перебування на території України, водночас заява позивача від 06 серпня 2015 року містить відмітку про відмову в продовженні строку перебування позивача на території України, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що для повного та всебічного захисту порушених прав позивача судом першої інстанції визнано за необхідне зобов'язати ДМС України та Автозаводський РВ у м. Кременчуці управління ДМС України у Полтавській області продовжити строк перебування в Україні ОСОБА_2 та зобов'язати Управління ДМС України в Полтавській області оформити позивачу вкладний талон до паспорта громадянина Російської Федерації 45 10 480481 виданого відділенням по району Печатники ВУФМС Росії по м. Москві в ПСАО 15 жовтня 2009 року на ім'я ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. по справі № 816/4324/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Калитка О.М.
Судді Чалий І.С. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 04.04.2016 р.