Справа № 826/1752/14
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2016 р. м. Київ К/800/42565/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова фірма «Сова» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова компанія «Сова»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року

у справі № 826/1752/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова фірма «Сова», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова компанія «Сова»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Сова»,

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова фірма «Сова» (далі - ТОВ «АФ «Сова»; позивач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова компанія «Сова» (далі - ТОВ «АК «Сова»; позивач-2) до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві; відповідач) задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення № 7 від 28 січня 2014 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «АК «Сова» витрати зі сплати судового збору в розмірі 428,67 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року апеляційну скаргу ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2014 року скасовано та прийнято нову - про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням у справі, позивач-1 та позивач-2 оскаржили його в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року та залишення в силі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2014 року.

В запереченні на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) та відповідно до наказу № 3024 від 26 грудня 2013 року проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «АК «Сова» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Сова» за серпень 2013 року, за результатами якої складено акт № 9/26-55-22-07/36757468 від 10 січня 2014 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 7 від 28 січня 2014 року, яким позивачу-2 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 214 322,00 грн. (142 881,00 грн. - основний платіж, 71 441,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Скасовуючи названий акт індивідуальної дії, суд першої інстанції виходив з того, що наказ № 3024 від 26 грудня 2013 року видано на проведення перевірки ТОВ «АФ «Сова», проте перевірку (на підставі вказаного наказу) проведено та податкове повідомлення-рішення прийнято стосовно ТОВ «АК «Сова», яке не мало господарських взаємовідносин з ТОВ «УА «Сова». Відтак, на переконання суду, розглядувана документальна позапланова виїзна перевірка позивача-2 здійснена без наказу, а тому її висновки є протиправними.

Суд апеляційної інстанції, в свою чергу, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, юридичної оцінки наведеним обставинам не надав, а зазначив про недоведеність ТОВ «АК «Сова» реального характеру господарських операцій з придбання послуг з аутсорсингу та кадрового обслуговування в ТОВ «УА «Сова».

Колегія суддів з доводами Київського апеляційного адміністративного суду погодитись не може, зважаючи на таке.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

При цьому підпунктом 1.2.1 пункту 1 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 31 жовтня 2012 року № 948 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки приймається керівником органу державної податкової служби відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79 та пункту 80.2 статті 80 розділу II Кодексу із зазначенням суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться, мети, виду перевірки, підстав для проведення перевірки, дати початку та тривалості перевірки тощо, яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом.

Таким чином, даний документ надає контролюючому органу право на проведення перевірки та визначає особу, стосовно якої здійснюється відповідний контрольний захід.

Відтак, проведення перевірки платника, який не зазначений у наказі, свідчить про перевищення податковим органом повноважень при проведенні такої перевірки, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої (незалежно від виду перевірки), в тому числі і компетенції в контролюючого органу на прийняття податкового повідомлення-рішення за результатами її здійснення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова фірма «Сова» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова компанія «Сова» задовольнити.

Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2014 року залишити в силі.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова компанія «Сова» витрати із сплати судового збору в розмірі 3 000,51 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.