Справа № 826/26956/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 березня 2016 року № 826/26956/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіаремонтне підприємство

"УРАРП"

до Миколаївської митниці ДФС України

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаремонтне підприємство "УРАРП" (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС України (надалі - Відповідач), в якому просить визнати незаконними вимоги Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України по відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» витрат за зберігання з 03.02.2014 року на складі митниці авіаційних двигунів типу Д-30КП-2 заводські номери 2018, 2025, 2027, 201 та відмову у видачі вказаних авіадвигунів, митне оформлення яких здійснено згідно митної декларації № 504070000/2014/002272 від 20.05.2015 року; зобов'язати Миколаївську митницю Державної фіскальної служби України видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» авіаційні двигуни типу Д-30КП-2 заводські номери 2018, 2025, 2027, 201, оформленні згідно митної декларації № 504070000/2014/002272 від 20.05.2015 року без стягнення з Позивача платежів за їх зберігання на складі митниці.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що в порушення вимог Митного кодексу України, Відповідач не здійснив в установлений законодавством строк митне оформлення чотирьох авіаційних двигунів типу Д-30КП-2 заводські номери 2018, 2025, 2027, 01, безпідставно документально розмістив їх на «складі митниці» в той час як вони не були розміщені на даному складі, після визнання його рішень про відмову в митному оформленні судом незаконними, здійснивши 20.05.2015 року їх митне оформлення, став безпідставно вимагати від Позивача оплату за не понесені митницею витрати за зберігання вказаних двигунів, що є грубим порушенням законодавства.

В судовому засіданні представники Позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник Відповідача в письмових запереченнях зазначив, що Позивач дійсно звертався до Миколаївської митниці з листами про видачу двигунів без оплати витрат на їх зберігання. Підставу такої видачі він вбачав рішення судів, а саме: постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.2014, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 по справі № 826/9074/14 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 по справі № К/800/66222/14. Зі змісту постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.2015 по справі № 826/9074/14 не вбачається той факт, що митниця зобов'язана видати зі складу митного органу авіаційні двигуни без сплати митних платежів та без відшкодування витрат митниці на зберігання. Враховуючи відсутність відшкодування витрат на зберігання товару митниця не може діяти всупереч наведених норм Митного кодексу України та видати товар Позивачу.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2013 року між ТОВ "Авіаремонтне підприємство УРАРП" та компанією "TECHNOLINE (FZC)" (Об'єднані Арабські Емірати) укладено договір про надання послуг № 1612/13, згідно умов якого компанія "TECHNOLINE (FZC)" (за договором - замовник) доручає, а позивач (за договором - виконавець) бере на себе зобов'язання організувати та здійснити виконання середнього ремонту двигунів типу Д-30КП-2, заводські номери 2018, 2025, 2027, 2015 зі складу цивільного повітряного судна типу Ил-76Т, заводський номер 083414432, реєстраційний номер ER-IBZ.

За інформацією Державної авіаційної служби України двигун типу Д-30КП-2 є товаром військового призначення, який, згідно з чинними сертифікатами типу, допущений для використання на цивільних літальних апаратах.

Позивач 21 січня 2014 року та 24 березня 2014 року звернувся до Митниці із заявами на отримання дозволу на переробку товарів на митній території України.

Рішеннями Митниці від 22 січня 2014 року та 27 березня 2014 року відповідно Товариству заборонено переробку товарів на митній території України у зв'язку з відсутністю дозвільних документів Державної служби експортного контролю України.

У червні 2014 року ТОВ "Авіаремонтне підприємство "УРАРП" звернулося до суду з позовом до Миколаївської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень від 22 січня 2014 року та 27 березня 2014 року та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Миколаївською митницею ДФС 20.05.2015 року було здійснено митне оформлення авіадвигунів в режим «переробки на митній території» (ВМД № 504070000/2014/002272) на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.2014 року у справі № 826/9074/14.

Позивач Листами: від 28.05.2015 року за № 28/05-15/01, 30.06.2015 року за №30/06-15/01, 03.07.2015 року за № 03/07-15/02 та 19.11.2015 року за № 19/11-15/01 звертався з письмовими завами до Миколаївської митниці ДФС в яких вимагав видати авіаційні двигуни, митне оформлення яких було здійснено 20.05.2015 року.

Листами Миколаївської митниці ДФС України за № 2246/10/14-70-10-27 від 26.06.2015 року за № 2977/10/14-70-10-27 від 05.08.2015 року, за №4498/10/14-70-03-02-25 від 10.11.2015 року та за № 4786/10/14-70-03-02-25 від 30.11.2015 року повідомила Позивача, що рішенням суду не встановлено, що двигуни повинні бути видані зі складу митниці без здійснення оплати за їх зберігання.

Позивач зазначає, що на час звернення до суду з позовом авіадвигуни, які весь час перебувають у складі повітряного судна типу Ил-76Т заводський номер 083414432, реєстраційний номер ER-IBZ, Відповідачем не видані Позивачеві, що є порушення прав Позивача, а тому останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідач зазначає, що станом на 01.03.2016 сума за зберігання авіаційних турбореактивних двигунів типу Д-30КП-2 заводські номери №№ 2018, 2025, 2027, 22015, які прийнято на зберігання згідно акту прийому-передачі №2 від 22.01.2014 становить 598630,64 грн., а отже, Позивачем після сплати даної суми буде здійснено видачу товару останньому, Суд не погоджується з даними твердженнями з наступних підстав.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що між ТОВ «УРАРП» (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ «Авіакомпанія ЗетАвіа» (Виконавець), з іншої сторони, 18.12.2013 р. укладено Договір № 1812/13-1 на виконання робіт по забезпеченню прильоту та визначенню технічного стану повітряного судна Іл-76, бортовий номер 083414432, реєстраційний № ER-IBZ (далі - Договір№ 1812/13-1).

Відповідно до пп. 2.2.1, пп. 2.2.2 п. 2.2 Договору № 1812/13-1 ТОВ «Авіакомпанія ЗетАвіа» взяло на себе обов'язок організувати приймання Літака на аеродромі «Кульбакіно» (м. Миколаїв), включаючи виконання процедур, пов'язаних з прибуттям повітряного судна через кордон, а також зарулювання його на стоянку ТОВ «Авіакомпанія ЗетАвіа». ТОВ «Авіакомпанія ЗетАвіа» зобов'язалось надати ТОВ «УРАРП» місце для стоянки Літака.

У відповідності до умов пп. 2.1.6 п. 2.1 Договору № 1812/13-1, Позивач взяв на себе обов'язок оплатити витрати по прийому Літака на аеродромі «Кульбакіно» (м. Миколаїв), його перебування на території України.

В свою чергу, 22.12.2013 року ТОВ «Авіакомпанія ЗетАвіа» (Замовник) уклало з Державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (Виконавцем) Додаткову угоду № 2 до Договору № НАРП-В-04-2013 від 03.10.2013 року пунктом 1 якої передбачено, що згідно з заявкою Замовника від 20.12.2013 р. і відповідно з п. 1.1. Договору № НАРП-В-04-2013 від 03.10.2013 р. Виконавець надає різні послуги і в тому числі і розміщення літака ИЛ-76Т реєстраційний № ER-IBZ (заводський № 083414432) на окремому майданчику для стоянки на період виконання Замовником робіт по огляду Літака з 23.12.2013 р. по 31.01.2014 р.

Також, п. 6 вищевказаної Додаткової угоди № 2 передбачено, що у випадку не вибуття Літака 31.01.2014 р. Замовник продовжує з 01.02.2014 р. сплачувати послуги по розташуванню Літака на окремому майданчику для стоянки відповідно до Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 від 02.12.2013 р. до Договору № НАРП-В-04-2013 від 03.10.2013 .

Так, 23.12.2013 року літак ИЛ-76 бортовий номер 083414432, реєстраційний № ER-IBZ, до складу якого входять авіаційні двигуни типу Д-30КП-2 заводські №№ 2018, 2025, 2027, 2015 (надалі по тексту - спірне майно (двигуни)), здійснив посадку на аеродромі Кульбакіно» (м. Миколаїв) і відповідно до умов Договору № 1812/13-1 був розміщений ТОВ «Авіакомпанія ЗетАвіа» на окремому майданчику для стоянки.

Миколаївською митницею Державної фіскальної служби України 22.01.2014 року було здійснено оформлення планеру вищевказаного літака в митному режимі ІМ 51 «Переробка на митній території» (ЕМД № 504070000/2014/000211).

В підтвердження виконання вимог вищезазначених умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Акти здачі - приймання робіт (надання послуг): №ОУ-0000001 від 14.03.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т - 40 діб, постановка/викатка ПС Іл-76Т - 1 шт. на загальну суму з ПДВ 21 240,00 грн., №ОУ-0000004 від 31.03.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.03.2014 р. по 31.03.2014 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 14 880,00 грн., №ОУ-0000005 від 30.04.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.04.2014 р. по 30.04.2014 р. - 30 діб на загальну суму з ПДВ 14 400,00 грн., №ОУ-0000006 від 31.05.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 14 880,00 грн., №ОУ-0000007 від 30.06.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р. - 30 діб на загальну суму з ПДВ 14 400,00 грн., №ОУ-0000008 від 31.07.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 14 880,00 грн., №ОУ-0000009 від 31.08.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 14 880,00 грн., №ОУ-0000010 від 30.09.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.09.2014 р. по 30.09.2014 р. - 30 діб на загальну суму з ПДВ 14 400,00 грн., №ОУ-0000012 від 31.10.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.10.2014 р. по 31.10.2014 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 14 880,00 грн., №ОУ-0000014 від 30.11.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т -40 за період з 01.11.2014 р. по 30.11.2014 р. - 30 діб на загальну суму з ПДВ 14 400,00 грн., №ОУ-0000017 від 31.12.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 14 880,00 грн., №ОУ-0000017 від 31.12.2014 р. стоянка ПС Іл-76Т -40 за період з 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 14 880,00 грн.; Акти надання послуг: №7 від 31.01.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 14 880,00 грн., №11 від 28.02.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.02.2015 р. по 28.02.2015 р. - 28 діб на загальну суму з ПДВ 21 840,00 грн., №12 від 31.03.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.03.2015 р. по 31.03.2015 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 24 180,00 грн., №15 від 30.04.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.04.2015 р. по 30.04.2015 р. - 30 діб на загальну суму з ПДВ 23 400,00 грн., №20 від 31.05.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.05.2015 р. по 31.05.2015 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 24 180,00 грн., №24 від 30.06.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.06.2015 р. по 30.06.2015 р. - 30 діб на загальну суму з ПДВ 23 400,00 грн., №29 від 31.07.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.07.2015 р. по 31.07.2015 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 24 180,00 грн., №33 від 31.08.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.08.2015 р. по 31.08.2015 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 24 180,00 грн., №38 від 30.09.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.09.2015 р. по 30.09.2015 р. - 30 діб на загальну суму з ПДВ 23 400,00 грн., №41 від 31.10.2015 р. стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.10.2015 р. по 31.10.2015 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 24 180,00 грн.; Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2014 року на суму 149 708,00 грн.; Акти надання послуг: №45 від 30.11.2015 року стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.11.2015 р. по 30.11.2015 р. - 30 діб на загальну суму з ПДВ 23 400,00 грн., №48 від 31.11.2015 року стоянка ПС Іл-76Т за період з 01.12.2015 р. по 31.12.2015 р. - 31 діб на загальну суму з ПДВ 24 180,00 грн.; платіжні доручення: №165 від 18 січня 2016 року на загальну суму 100 000,00 грн., №173 від 22 січня 2016 року на загальну суму 100 000,00 грн., №182 від 25 січня 2016 року на загальну суму 86 012,00 грн., судом досліджено дані документи та копії залучено до матеріалів справи.

Під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно транспортне судно, літак ІЛ-76 бортовий номер 083414432, реєстраційний № ER-IBZ, до складу якого входять авіаційні двигуни типу Д-30КП-2 заводські №№ 2018, 2025, 2027, 2015 було розміщено на стоянці, яку ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» в свою чергу надало ТОВ «Авіакомпанія ЗетАвіа» (Виконавець по Договору № 1812/13-1).

Відповідачем в запереченнях на позовну заяву наголошується, що двигуни типу Д-30КП-2 заводські №№ 2018, 2025, 2027, 2015 знаходяться на зберіганні на митному складі відповідно до Договору №8 відповідального зберігання майна 03.02.2014 р.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 201 Кодексу (в редакції станом на 23.12.2013 р.) Товари з моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання. На тимчасове зберігання під митним контролем із застосуванням положень цієї глави товари також можуть розміщуватися на митних складах або на складах органів доходів і зборів.

Загальний строк тимчасового зберігання товарів під митним контролем становить 90 календарних днів. Строк тимчасового зберігання товарів, зазначений у частині першій цієї статті, за заявою власника або уповноваженої ним особи може бути продовжений (але не більше ніж на 30 днів) органом доходів і зборів, за дозволом якого товари були розміщені на складі. Якщо особа, яка зберігає товари на складі тимчасового зберігання відкритого типу або митному складі відкритого типу, не є утримувачем цього складу, її заява про продовження строку тимчасового зберігання зазначених товарів попередньо погоджується з утримувачем складу. У разі відмови у продовженні строку тимчасового зберігання орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити власника товару або уповноважену ним особу про причини і підстави такої відмови. (частини перша, третя статті 204 Кодексу).

Згідно із частинами першою та четвертою статті 239 Митного кодексу України під складами органів доходів і зборів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать органам доходів і зборів або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки, можуть передаватися органами доходів і зборів на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.

Згідно із частиною шостою статті 239 Митного кодексу України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1 - 5 частини першої та у частині п'ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Відповідно до приписів частини першої статті 242 Митного кодексу України товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митний контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Водночас Порядком відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.07.2012 р. № 1140/21452, встановлено, що витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.

Судом встановлено, що між Миколаївською митницею (Поклажодавець), з однієї сторони, та ДП Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (Зберігач), з іншої сторони, укладено Договір №8 відповідального зберігання майна 03.02.2014 р. (надалі - Договір №8).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.4 Договір №8, «Зберігач» зобов'язується у 2014 році надати «Поклажоавцю» послуги з відповідального зберігання майна, що перебуває під митним контролем (далі - «Майно»), а «Поклажодавець» оплатити такі послуги (далі - «Послуги»). Майно зберігається на території «Зберігача». З моменту фактичної передачі його «Поклажодавцем» «Зберігачу», на останнього покладається обов'язок по збереженню Майно до моменту повернення Майна «Поклажодавцю». Право власності на майно до «Зберігача» не переходить, воно не може бути задіяно в господарському обороті «Зберігача» або бути переданим ним третім особам. Конкретний перелік та види Майна, визначаються в Актах прийому - передачі майна які складаються на кожне розміщення майна, та являється невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідачем надано суду в підтвердження передання на зберігання майна Акт прийому - передачі №1 від 03.02.2014 р., в даному Акті зазначено наступне: «Мною, головним державним інспектором відділу ресурсного забезпечення та зв'язку адміністративно-господарського управління Миколаївської митниці Міндоходів ОСОБА_2, у присутності головного державного інспектора м/п «Констянтинівна» Миколаївської митниці Міндоходів ОСОБА_3, складений дійсний Акт про те, що я передав на відповідальне зберігання відповідно до Договору відповідального зберігання від 03.02.2014 року №8 представнику ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» майно, що надійшло на склад митниці згідно Акту прийому-передачі від « 22» січня 2014 року».

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що в матеріалах справи відсутній Акт прийому-передачі від « 22» січня 2014 року, яким було передано спірне майно (двигуни) на склад.

Також, під час розгляду справи судом витребувалося у представника докази понесених витрат, представником Відповідача зазначалося, що саме Договір №8 відповідального зберігання майна 03.02.2014 р. є підтвердження знаходження у Митного органу на складі спірного майна (двигунів).

Для з'ясування всіх обставин справи судом під час розгляду справи було зобов'язано представника Відповідача надати суду докази понесених витрат.

На адресу суду 04.03.2016 року від Представника Відповідача надійшли Додаткові пояснення, в яких останній зазначає наступне: «Також відділом матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Миколаївської митниці ДФС було складено службову записку від 01.03.2016 № 14-70-03-02/18-02 стосовно сплати Миколаївською митницею ДФС коштів за зберігання авіаційних турбореактивних двигунів типу Д-30КП-2 заводські номери №№ 2018, 2025, 2027, 22015, які прийнято на зберігання згідно акту прийому-передачі №2 від 22.01.2014 які зберігаються на договірних умовах ДП „Миколаївський авіаремонтний завод НАРП" станом на 01.03.2016. Отже відповідно до наданої інформації Миколаївською митницею: в 2014 році за договором №8 від 03.02.2014 сплачено 579,65 грн.; в 2015 році за договором №4 від 17.01.2015 сплачено 636,48 грн.; в 2016 році за договором №7 від 22.02.2016 сплачено 310,00 грн.».

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон N 996-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

В підтвердження понесених витрат Митним органом за зберігання спірного майна (двигунів) надано суду Службову записку від 01.03.2016 обл. №14-07-03-02/18-02 (копія міститься в матеріалах справи), Судом не береться до уваги даний документ, як підтвердження понесених витрат Митним органом, оскільки даний документ не відповідає вищезазначеним вимогам законодавства та не є підтвердженням понесених витрат.

Суд звертає увагу, що згідно Службової записки від 01.03.2016 р. №14-07-03-02/18-02 витрати понесені Митним органом становлять в загальній сумі 1 816,13 грн., в той час, як в Вимозі Митного органу (станом на 01.03.2016 р.), яка виставлена Позивачу, зазначена сума 598 630,64 грн., дана сума є необґрунтованою та документально не підтверджується Митним органом.

Враховуючи вищевикладене, Суд скептично ставиться до посилання Відповідача про наявність понесених ним витрат на зберігання спірного майна (двигунів) та взагалі існуючої заборгованості по зберіганню спірного майна (двигунів).

Під час розгляду справи Позивач наголошував, що спірне майно (двигуни) знаходяться в літаку, який, в свою чергу, перебуває на стоянці, яку орендує Позивач.

Суд звертає увагу, що представником Відповідача в судовому засіданні надано усні пояснення, які підтверджують, що спірне майно (двигуни) знаходяться саме в літаку та не вилучалися, а отже, твердження Позивача про те, що спірне майно не знаходиться на зберіганні Митного органу на складах знаходить своє підтвердження.

Крім того, Суд звертає увагу, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва по справі 826/9074/14 скасовано рішення від 22.01.2014 року та від 27.03.2014 року про відмову у наданні дозволу на розміщення авіаційних газотурбінних двигунів типу Д-30КП-2, заводські номери 2018, 2025, 2027, 2015 у митний режим переробки на митній території України строком на 365 днів відповідно гл.23 Кодексу.

Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що міжнародні переміщення відповідних авіаційних двигунів звільняються від державного контролю, оскільки останні призначені для використання на цивільному літаку, а отже, переміщення спірного майна на склад є протиправним.

З аналізу матеріалів справи суд приходить до висновку, що Митним органом в супереч вимогам законодавства було винесено Вимогу по відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» витрат за зберігання з 03.02.2014 року на складі митниці авіаційних двигунів типу Д-30КП-2 заводські номери 2018, 2025, 2027, 201 та відмову у видачі вказаних авіадвигунів митне оформлення яких здійснено згідно митної декларації № 504070000/2014/002272 від 20.05.2015 року.

Враховуючи, що під час розгляду справи Судом встановлено, що підстав для прийняття Митним органом Вимоги по відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» витрат за зберігання з 03.02.2014 року на складі митниці авіаційних двигунів були безпідставними, а отже, в даному випадку Суд вважає за доцільним відновити порушені права Позивача шляхом зобов'язати Миколаївську митницю Державної фіскальної служби України видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» авіаційні двигуни типу Д-30КП-2 заводські номери 2018, 2025, 2027, 201, оформленні згідно митної декларації № 504070000/2014/002272 від 20.05.2015 року без стягнення з Позивача платежів за їх зберігання на складі митниці.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати незаконними вимоги Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України по відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» витрат за зберігання з 03.02.2014 року на складі митниці авіаційних двигунів типу Д-30КП-2 заводські номери 2018, 2025, 2027, 201 та відмову у видачі вказаних авіадвигунів митне оформлення яких здійснено згідно митної декларації № 504070000/2014/002272 від 20.05.2015 року.

3. Зобов'язати Миколаївську митницю Державної фіскальної служби України видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» авіаційні двигуни типу Д-30КП-2 заводські номери 2018, 2025, 2027, 201, оформленні згідно митної декларації № 504070000/2014/002272 від 20.05.2015 року без стягнення з Позивача платежів за їх зберігання на складі митниці.

4. Стягнути з Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» () судові витрати в розмірі 2436,00 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук