Справа № 161/17684/15-а, 2а-161/584/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 876/89/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», Державної фіскальної служби України про стягнення страхової суми,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», Державної фіскальної служби України, в якому просила суд стягнути з ПАТ «УАСК «АСКА» на її користь суму страхового відшкодування в розмірі - 176 190,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 07 вересня 2005 року по 31 січня 2013 року працювала в органі державної податкової служби, остання посада - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу погашення податкового боргу Державної податкової служби у Волинській області.

Під час роботи в органі державної податкової служби позивач втратила працездатність та їй було призначено другу групу інвалідності у зв»язку з загальним захворюванням, отриманим під час виконання службових обов»язків.

Розмір страхового відшкодування становить 176 190,00 грн., виходячи із розрахунку: місячна заробітна плата 4 195,00 грн., кількість місяців 60 (5 років), процент втрати працездатності 70 відсотків. Підтвердження того, що позивач була посадовою особою ДПС і була застрахована, є також заява на виплату страхової суми, з відміткою органу державної податкової служби (Головного управління Міндоходів у Волинській області).

Позивач звернулась до ПАТ «УАСК «АСКА» з заявою про виплату страхової суми, проте їй було відмовлено у даній виплаті через закінчення терміну дії договору.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_1 страхову суму 176 190,00 (сто сімдесят шість тисяч сто дев»яносто) гривень.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ПАТ «УАСК «АСКА» оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскільки договір страхування між ПрАТ «УАСК «АСКА» та Державною податковою службою України втратив чинність, у зв»язку із спливом строку дії та повним вичерпанням страхових внесків, перерахованих страхувальником з фондів Держбюджету, тому стягнення з ПрАТ «УАСК «АСКА» страхової виплати в даному випадку є незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 07 вересня 2005 року по 31 січня 2013 року працювала в органі державної податкової служби, остання посада - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу погашення податкового боргу Державної податкової служби у Волинській області (а.с. 11-14).

Відповідно до довідки до акта огляду Волинського обласного бюро МСЕК від 22.06.2011 року ВЛН №0087288 позивачу встановлено другу групу інвалідності у зв»язку з загальним захворюванням, інвалідність встановлено на строк до 01.07.2012 року (а.с. 10).

Крім цього, відповідно до довідки Луцької МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії від 21.08.2013 року ВЛН №0000709 видно, що ОСОБА_1 втратила професійну працездатність у відсотках - 70 % у зв»язку з захворюванням отриманим під час виконання службових обов»язків, підставою для цього був акт огляду МСЕК від 21.08.2013 року №1630/26 (а.с. 5).

Листом Головного управління Міндоходів у Волинській області від 12.11.2013 року № К/562/05-52 підтверджено, що станом на 22 червня 2011 року ОСОБА_1 була застрахована за обов»язковим державним особистим страхуванням відповідно до статті 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та вимог постанови Кабінету Міністрів України від 3 червня 1994 року № 349 «Про затвердження Порядку та умов обов»язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби» (а.с. 4).

Позивач звернулась до ПАТ «УАСК «АСКА» з заявою про виплату страхової суми, проте їй було відмовлено у даній виплаті,у зв»язку із закінченням терміну дії договору.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що первинно група інвалідності ОСОБА_1 була встановлена 22.06.2011 року згідно з довідкою Волинського обласного бюро МСЕК від 23.06.2011 року. Саме дату 22.06.2011 року слід вважати страховою подією оскільки цього дня було встановлено інвалідність. Станом на цю дату діяв також договір між відповідачем ПАТ «УАСК «АСКА» та ДПС України. Таким чином, відповідач ПАТ «УАСК «АСКА» зобов»язане виплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 176 190,00 гривень.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» посадові особи органів державної податкової служби підлягають обов»язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв»язку з виконанням службових обов»язків, - у розмірі від шестимісячної до п»ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності).

Вказана норма права діяла на час отримання групи інвалідності. Потім ці правовідносини регулювалися ст. 347 Податкового кодексу України, яка за своїм змістом повністю співпадає із змістом ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про державну податкову службу в Україні» постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 року №349 затверджено Порядок та умови обов»язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 Порядку страховик виплачує страхові суми у разі загибелі або смерті застрахованого під час виконання службових обов»язків його спадкоємцям - у розмірі десятирічної заробітної плати застрахованого за останньою посадою, яку він займав; у разі втрати застрахованим працездатності в результаті поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися під час виконання службових обов»язків, - у розмірі, що залежить від ступеня втрати працездатності, який визначається у відсотковому відношенні до суми п»ятирічної заробітної плати за останньою посадою, яку він займав до встановлення втрати працездатності, але не може бути меншим шестимісячної заробітної плати за зазначеною посадою.

Отже виходячи з вищенаведеної норми, страхові суми виплачуються у разі інвалідності, що сталися під час виконання службових обов»язків.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 працювала в органі державної податкової служби у період з 07 вересня 2005 року по 31 січня 2013 року

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що первинно групу інвалідності ОСОБА_1 було встановлено 22.06.2011 року, однак помилково не взято до уваги, що така група призначена у зв»язку із загальним захворюванням, тобто не під час виконання позивачем службових обов»язків.

Підсумовуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскільки первинно група інвалідності ОСОБА_1 була встановлена 22.06.2011 року згідно з довідкою Волинського обласного бюро МСЕК від 23.06.2011 року, саме дату 22.06.2011 року слід вважати страховою подією оскільки цього дня було встановлено інвалідність, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» задовольнити, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року у справі №161/17684/15-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.03.2016 року.