Справа № 1570/5812/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Київ К/800/17262/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й.,
Швеця В.В., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України, третя особа - Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси, про визнання дій протиправними та скасування постанови, за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, -

встановив:

У вересні 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом, у якому просила визнати протиправними дії заступника начальника другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України Указної Н.М., які полягають у примусовому стягненню внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування шляхом відкриття виконавчого провадження та винесення відповідної постанови від 21 червня 2012 року ВП № 33163653 щодо особи, що обрала особливий спосіб оподаткування, та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 червня 2012 року ВП № 33163653.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначила, що спірною постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси від 6 травня 2011 року про сплату недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1288,80 гривень, яка не є виконавчим документом у зв'язку із втратою з 1 січня 2011 року чинності частиною 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), а тому його дії є протиправними, а постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування та є платником страхових внесків.

6 травня 2011 року Управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV складено вимогу про сплату боргу, якою визначено обов'язок ОСОБА_4 сплатити заборгованість зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1288,80 гривень за період липень-грудень 2010 року. Вказана вимога була надіслана позивачеві, однак заборгованість нею не погашена.

21 червня 2012 року заступником начальника другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України Указною Н.М. за результатом розгляду заяви Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси про примусове виконання вимоги від 6 травня 2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеної вимоги про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 1288,80 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що вимога про сплату боргу зі страхових внесків є виконавчим документом, примусове виконання якого відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) покладено на виконавчу службу.

За змістом частин 3, 4 статті 106 Закону № 1058-IV (в редакції, що діяла до 1 січня 2011 року) територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. Вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Згідно підпункту 12 пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ), який набрав чинності з 1 січня 2011 року, внесено зміни до Закону № 1058-IV, зокрема, частини 1-9 статті 106 виключено.

У той же час відповідно до абзацу 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Крім того, відповідно до частин 4, 5 статті 25 Закону № 2464-VІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату платником єдиного внеску недоїмки є виконавчим документом, який виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

За правилами частини 1 статті 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких відповідно до пункту 8 частини 2 вказаної статті відносяться рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси 6 травня 2011 року склало вимогу про сплату позивачем боргу зі страхових внесків за період до 1 січня 2011 року, а тому така вимога має статус виконавчого документа, на підставі якого відповідач мав право на відкриття виконавчого провадження.

На підставі аналізу зазначених норм права та встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки державний виконавець, відкриваючи виконавче провадження, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України, третя особа - Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси, про визнання дій протиправними та скасування постанови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Рецебуринський Ю.Й.

Швець В.В.