Справа № 274/2036/16-а
Суддя: Щербак Д. С.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 274/2036/16-а

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2016 року м. Бердичів

Суддя Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження одноособово адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Бердичівського об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов"язання виплатити пенсію з 01.06.2015 року, -

В с т а н о в и в:

23.03.2016 року позивач - ОСОБА_2 звернулась в суд до відповідача - Бердичівського об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з адміністративним позовом, в якому просить поновити строк на звернення до адміністративного суду, який був пропущений з поважних причин, зобов"язати відповідача нараховувати та виплачувати їй пенсію з 01.06.2015 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що з червня 2014 року вона перебувала на обліку в Бердичівському об"єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримула пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, призначену відповідно до вимог Закону України «Про державну службу».

Зазначає, що після призначення пенсії і по даний час вона працює на посаді начальника Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області. Дана посада віднесена до посад державних службовців. З 1 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату їй пенсії, що підтверджується довідкою від 16.03.2016 року за № 1723/02, виданою відповідачем. Позивач звернулась до відповідача із заявою про відновлення виплати даної пенсії.

Листом від 18.03.2016 року за № 47/с-8 Бердичівським об"єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було відмовлено позивачці в відновленні виплати пенсії, оскільки з 01.04.2015 року по даний час позивачка перебуває на державній службі, тому призначена їй пенсія не виплачується правомірно, тобто в управлінні відсутні правові підстави для відновлення з 01.06.2015 року виплати призначеної їй пенсії.

Виходячи із змісту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213, вважає, що її права на соціальний захист порушені відповідачем, починаючи з 01 червня 2015 року.

Про можливість відновлення пенсії їй стало відомо від знайомої пенсіонерки держслужбовця в січні 2016 року, тому вона просить поновити строки для звернення до суду з позовом про виплату пенсії.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Від Бердичівського об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшли заперечення на позов, відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та пропуском строку звернення до суду. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи.

Згідно заперечення відповідача на позов, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника -консультанта народного депутата України. Складові заробітної плати державного службовця не можуть бути враховані для обчислення пенсії з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Судом встановлено, що позивач з червня 2014 року перебувала на обліку в Управлінні та отримула пенсію за віком, як мати інваліда з дитинства, призначену відповідно до вимог Закону України «Про державну службу».

Після призначення пенсії і по даний час ОСОБА_2 працює на посаді начальника Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області. Дана посада віднесена до посад державних службовців. З 1 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату їй пенсії.

З 01 квітня 2015 року ОСОБА_2 призупинено виплату пенсії на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року.

У березні 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії з тих підстав, що вона працює на посаді державного службовця та пенсія за віком не виплачується їй тимчасово - до законодавчого врегулювання пенсійного забезпечення.

Листом від 18.03.2016 року за № 47/с-8 Управлінням було відмовлено ОСОБА_2 в відновленні виплати пенсії, оскільки з 01.04.2015 року по даний час позивач перебуває на державній службі, тому призначена їй пенсія не виплачується правомірно, тобто в Управлінні відсутні правові підстави для відновлення з 01.06.2015 року виплати призначеної їй пенсії.

Відповідно до ст.ст. 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року за №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачці.

Принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Законом України у межах і відповідно до законів України.

Відмову відповідача щодо виплати пенсії позивачці суд вважає неправомірною, оскільки Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх старості. Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею, є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (з урахуванням змін, внесених Законом України № 213, які набрали чинності з 1 квітня 2015 року), тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», "Про судову експертизу", «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта Народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цим Законом не призначається.

У теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позбавлення позивача з 01.04.2015 року права на отримання раніше призначеної пенсії державного службовця є звуженням її конституційного права на соціальний захист і порушує її конституційні права на соціальний захист.

Згідно ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім того, статті 58 та 64 Конституції України передбачають, що Закони не мають зворотної дії в часі. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Тому, суд вважає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, який скасовує норми щодо пенсійного забезпечення державних службовців, прийнятий після призначення позивачці вказаної пенсії, не може бути підставою для невиплати пенсії позивачці, оскільки обмежує права на соціальне забезпечення, передбачені Конституцією України.

При цьому суд враховує, що законодавцем не виконано вимогу вищевказаного Закону про прийняття до 01.06.2015р. Закону щодо призначення усіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах.

З 01.06.2015р. особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення». Але враховуючи, що пенсія державного службовця позивачу призначена та виплачувалася з 2014 року та зважаючи на те, що відповідно до Конституції України Закони не мають зворотної дії в часі, суд вважає дії відповідача по невиплаті позивачці раніше призначеної пенсії державного службовця незаконними. При цьому, поновити права позивачу іншим шляхом, ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Посилання відповідача на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду про відновлення виплати пенсії суд вважає безпідставним, так як відповідно до ст. 87 ч. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яких строків.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України понесені позивачкем судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. слід стягнути з Державного бюджету України.

На підставі викладеного ст. ст. 160, 161, 162, 256, 267 КАС України, ст.ст. 46, 64 Конституції України, ст. 37 ЗУ «Про державну службу» керуючись, суд ,-

Постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Бердичівського об"єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_2 назаконних підставах пенсії за віком державного службовця.

Зобов"язати Бердичівське об"єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити з 01.06.2015 року ОСОБА_2 пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя : Д.С. Щербак