Справа № 816/341/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/341/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Тур Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування індивідуальної податкової консультації,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2016 року адвокат ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУДФС у Полтавській області) про скасування індивідуальної податкової консультації від 08.02.2016 №116/Л/16-31-17-01-26.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про незгоду з індивідуальною податковою консультацією ГУДФС у Полтавській області щодо питання можливості віднесення до витрат адвоката вартості придбаних послуг з реклами його діяльності. Зауважив, що Узагальнююча податкова консультація щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), з посиланням на яку відповідач фактично обґрунтував свою відповідь на поставлене запитання, не містить вичерпного переліку витрат адвоката. На переконання позивача, витрати на рекламу безпосередньо пов'язані з професійною діяльністю адвоката, а тому мають включатись до витрат при обчисленні оподатковуваного доходу.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях посилався на правомірність та обґрунтованість оспорюваної податкової консультації. Зазначив, що податкова консультація за своїм змістом не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не має сили нормативно-правового акта, не створює прав чи обов'язків особи, а є лише методичною допомогою контролюючого органу платнику податків стосовно практичного застосування конкретної норми закону, а тому вона не порушує права платника у сфері публічно-правових відносин.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях ГУДФС у Полтавській області.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є адвокатом відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1411 /а.с. 12-13/.

Позивач з 03.07.2014 перебуває на обліку платників податків у Кременчуцькій ОДПІ /а.с. 10/.

26.01.2016 позивач на підставі статті 52 Податкового кодексу України звернувся до ГУДФС у Полтавській області із заявою про надання податкової консультації з питання: "Чи можуть бути віднесені до витрат адвоката витрати, пов'язані з рекламою послуг адвоката?" /а.с. 7-8/.

08.02.2016 листом вих. №116/Л/16-31-17-01-26 відповідач надав індивідуальну податкову консультацію, у якій зазначив, що відповідно до статті 52 Податкового кодексу України з метою забезпечення однакового підходу до практичного застосування норм податкового законодавства наказом ДПС України від 24.12.2012 №1185 затверджено Узагальнюючу податкову консультацію щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), у якій розроблено порядок оподаткування доходів фізичних осіб, які займаються незалежною адвокатською діяльністю. Оскільки у вказаній узагальнюючій податковій консультації відсутні витрати, пов'язані з рекламою адвокатської діяльності, що можуть враховуватись адвокатами при визначенні сукупного чистого доходу, відповідач дійшов висновку, що адвокат не може врахувати при визначенні оподатковуваного доходу витрати на рекламу /а.с. 9/.

Не погодившись з доводами контролюючого органу, позивач оскаржив індивідуальну податкову консультацію до суду.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Таким чином, позивач має право на оскарження індивідуальної податкової консультації ГУДФС у Полтавській області від 08.02.2016 №116/Л/16-31-17-01-26 до суду.

Надаючи правову оцінку оспорюваному правовому акту індивідуальної дії та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Відповідно до пункту 52.3 статті 52 Податкового кодексу України за вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Звернення позивача про надання податкової консультації стосувалось можливості віднесення до витрат адвоката вартості придбаних послуг з реклами його діяльності.

Суд зазначає, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність визначено статтею 178 Податкового кодексу України.

Зокрема, відповідно до пункту 178.3 згаданої статті оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Таким чином, з метою визначення оподатковуваного доходу адвокат має право зменшити свій дохід за звітний (податковий) період на суму документально підтверджених витрат. При цьому такі витрати мають бути пов'язаними та необхідними для ведення адвокатом незалежної професійної діяльності.

За приписами частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI, адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

А відповідно до статті 1 Закону України "Про рекламу" від 03.07.1996 №270-96 ВР реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

За узагальнюючим поняттям витрати платника податку - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Системно аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що документально підтверджені витрати адвоката, понесені ним у зв'язку з придбанням рекламних послуг щодо розповсюдження інформації про його професійну діяльність, прямо пов'язані з адвокатською діяльністю, а тому можуть враховуватись адвокатом при визначенні оподатковуваного доходу.

Суд зауважує, що даний висновок відповідає положенням підпункту 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, відповідно до якого до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, зокрема, витрати на послуги реклами.

Щодо посилань відповідача на положення Узагальнюючої податкової консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затвердженої наказом ДПС України від 24.12.2012 №1185, суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.173 пункту 14.1 статті 14 узагальнююча письмова податкова консультація - оприлюднення позиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, що склалася за результатами узагальнення податкових консультацій, наданих контролюючими органами платникам податків.

Отже, узагальнююча податкова консультація є роз'ясненням норм податкового законодавства, не відноситься до нормативно-правових актів, а тому не може безпосередньо регулювати певний вид суспільних відносин.

За таких обставин, суд погоджується з позицією позивача про те, що наведений у згаданій вище Узагальнюючій податковій консультації перелік витрат адвоката, що можуть враховуватись при розрахунку оподатковуваного доходу, не є вичерпним та може бути доповненим.

З урахуванням викладеного вище, суд констатує, що надана ГУДФС у Полтавській області індивідуальна податкова консультація від 08.02.2016 №116/Л/16-31-17-01-26 суперечить нормам податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами, які займаються незалежною професійною діяльністю, а саме - положенням пункту 178.3 статті 178 Податкового кодексу України.

До того ж, суд зауважує, що спірна індивідуальна податкова консультація не містить обґрунтування застосування норм законодавства з питання, поставленого заявником. Натомість контролюючий орган обмежився самим лише посиланням на Узагальнюючу податкову консультацію щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затверджену наказом ДПС України від 24.12.2012 №1185.

Враховуючи наведене вище у своїй сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування індивідуальної податкової консультації ГУДФС у Полтавській області від 08.02.2016 №116/Л/16-31-17-01-26.

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів та не надано належних доказів в обґрунтування правомірності спірної податкової консультації.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 повністю.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування індивідуальної податкової консультації задовольнити.

Скасувати індивідуальну податкову консультацію Головного управління ДФС у Полтавській області від 08.02.2016 №116/Л/16-31-17-01-26.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний номер 39461639) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 551,21 грн (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько