Справа № 826/18692/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 травня 2015 року №165-17 про нарахування транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 22 916,67 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення було винесено податковим органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений Законами та Конституцією України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Печерському районі від 26 травня 2015 року №165-17 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 22 916,67 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача у 2015 році вже не був об'єктом оподаткування транспортним податком, оскільки вважається таким, що використовується більше 5 років, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, викладено у новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України та запроваджено транспортний податок для фізичних осіб.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпункт 267.5.1 вказаної статті Податкового кодексу України, встановлює базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Таким чином, з набранням чинності Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ, у фізичних осіб, що мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см., виник обов'язок зі сплати транспортного податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є власником легкового автомобіля марки MERSEDES-BENZ, модель ML 350, 2010 року випуску з об'ємом двигуна 3498 куб см., дата першої реєстрації 11 серпня 2010 року.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16 квітня 2013 року у справі №21-94а13, календарним роком є проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Враховуючи, що перша реєстрація автомобіля марки MERSEDES-BENZ, модель ML 350, наразі належного позивачці, відбулась у серпні 2010 року,- перший календарний рік його використання є проміжок часу з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року; другий рік використання - з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року; третій рік використання - з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року; четвертий рік використання - з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року; п'ятий рік використання - з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

Отже, автомобіль позивача у 2015 році вже не був об'єктом оподаткування транспортним податком, оскільки вважається таким, що використовується більше 5 років, - з огляду на що колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку у позивача не виникло обов'язку зі сплати транспортного податку.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб суперечить принципу визначеності (стабільності) податкового законодавства.

Так, відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України одним із принципів оподаткування є стабільність, який полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно з пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

У відповідності до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно, одним із елементів якого є транспортний податок.

Згідно п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпункт 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України вказує, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 Податкового кодексу України).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно з п. 12.5 ст. 12 ПКУ офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 ПКУ.

В свою чергу, підпункт 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначає, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Аналіз вищенаведених норм податкового законодавства дає підстави дійти висновку, що встановлення місцевих податків, в тому числі й транспортного податку, віднесено Податковим кодексом виключно до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад. При цьому, опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В свою чергу, транспортний податок в місті Києві було встановлено рішенням Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629», тобто після 15 липня року, що передує бюджетному періоду, - що виключає можливість застосування контролюючим органом положень Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ та вищеозначеного рішення Київської міської ради з метою оподаткування фізичних осіб транспортним податком у 2015 бюджетному періоді.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначення податковим органом ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у сумі 22 916,67 грн. є протиправним та не відповідає положенням Податкового кодексу України, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що підстави для її задоволення відсутні.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року, - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на користь Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУДКCУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок отримувача 1007, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір в сумі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) гривень 92 копійки.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 04 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С