Справа № 461/10958/15-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 876/12006/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

представника позивача Нуцковської С.В.,

представника відповідача Шевченко М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастелярі» на постанову Галицького районного суду міста Львова від 26 листопада 2015 року у справі за позовом Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастелярі» до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-польське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастелярі» (далі ТзОВ «Кастелярі») звернулось до суду з позовом до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, яким просило визнати протиправними дії відповідача від 17.06.2015 року за 32401-2вих-739 щодо відмови у видачі йому дозволу на розміщення літнього майданчику та зобов'язати відповідача видати йому дозвіл на розміщення літнього майданчика за адресою: вул. Винниченка, 6 м. Львів.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 26 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що з врахуванням п. 2.3 «Порядку отримання дозволів на розміщення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності», у відповідача за відсутності позитивних висновків комісії із встановлення літніх майданчиків не було підстав для підготовки висновків про можливість встановлення ТзОВ «Кастелярі» відкритих літніх майданчиків, виготовлення плану прив'язки літніх майданчиків, видання архітектурно-художніх вимог щодо естетичного оформлення майданчика на вул. Винниченка, 6 в м. Львові згідно з поданими позивачем заявами для виготовлення проекту літнього майданчика та видачі позивачу паспорту відкритого літнього майданчика. Суд відхилив доводи позивача про те, що ним в 2009 році вже був отриманий висновок Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради щодо можливості архітектурних перетворень в історичному ареалі міста при влаштуванні літнього майданчика біля кафе «Кумпель» на вул. Винниченка, 6 в м. Львові (з боку пл. Митної), оскільки даний висновок надавався ще до проведення реконструкції площі Митної, тому з врахуванням того, що літній майданчик розміщується у зоні історичного ареалу біля пам'ятника архітектури на території, що внесена до списку Світової спадщини ЮНЕСКО, на дотримання Закону України «Про охорону культурної спадщини» та «Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2012 року № 318, з метою збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, відповідачем цілком обґрунтовано та виправдано вимагалось від позивача отримання зазначеного висновку, так як попередньо наданий висновок, на який покликається позивач, був наданий за характеру середовища, що існувало до реконструкції. Тому, на думку суду, логічно та виходячи з принципу розумності, даний висновок не може вважатись таким, що наданий з врахуванням фактичних перетворень, які відбулися після реконструкції площі Митної.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що літній майданчик по вул. Винниченка, 6 в м. Львові біля кафе «Кумпель» ТзОВ «Кастелярі» використовує з 2009 року і його проект з того часу не змінювався. У 2011 році відповідач продовжив на 3 роки дозвіл на розміщення цього майданчика на підставі проекту майданчика 2009 року та висновку Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради від 18.05.2009 року. Порядком отримання дозволів на розміщення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності не передбачено особливих вимог до таких висновків, не передбачено обмеження терміну їх дії та необхідності надання нового висновку для продовження дозволу на розміщення літнього майданчика. Також позивач зазначає, що суд першої інстанції не досліджував питання реконструкції пл. Митної в м. Львові і в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення такої реконструкції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ТзОВ «Кастелярі» використовує літній майданчик по вул. Винниченка, 6 в м. Львові з 2009 року, а у 2011 році дію дозволу на розміщення цього майданчика відповідач продовжив на 3 роки шляхом надання нового дозволу з урахуванням всесезонного використання, змін збірно-розбірних конструкцій та накриття з полікарбонату, а також надання позивачу права не демонтувати літній майданчик.

10.04.2009 року Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради надало архітектурно-художні вимоги № 2 на влаштування літніх майданчиків та благоустрою прилеглої території.

18.05.2009 року ТзОВ «Кастелярі» отримало висновок Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради № 04/1917 щодо можливості архітектурних перетворень в історичному ареалі міста при влаштуванні літнього майданчика біля кафе «Кумпель», яким було погоджено поданий позивачем проект літнього майданчика.

При цьому, як вбачається з протоколу засідання Комісії із встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності від 16.08.2010 року, Комісія надала згоду на всесезонну експлуатацію зазначеного майданчика, не вказавши, при цьому, жодних умов чи застережень щодо обмеження терміну дії такої згоди.

На підставі вказаного рішення Комісії Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради надало ТзОВ «Кастелярі» дозвіл від 27.08.2010 року № 5-8102/240 на право не демонтувати майданчик після закінчення сезону та на всесезонну експлуатацію майданчика, в якому теж не вказаний термін його дії.

Також згідно з протоколом засідання зазначеної Комісії від 11.10.2010 року ТзОВ «Кастелярі» було погоджено внесення змін до проекту майданчика по заміні конструкцій на збірно-розбірні з накриттям армованим склом.

На підставі даного рішення Комісії Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради надало ТзОВ «Кастелярі» дозвіл від 27.08.2010 року № 5-10808/240 на такі зміни до проекту без обмеження терміну його дії.

При цьому, як встановив суд і не заперечують сторони, проект даного літнього майданчика не змінювався.

21.12.2011 року Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та ТзОВ «Кастелярі» (орендар) уклали договір № 337/82-10 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, відповідно до умов якого орендодавець надає орендареві право на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення на умовах оренди на терміни відповідно до виданого дозволу, який є невід'ємною частиною даного договору.

На підставі цього договору ТзОВ «Кастелярі» був наданий дозвіл № 337/82-10 на розміщення відкритого літнього майданчика площею 36,9 кв. м по вул. Винниченка, 6 в м. Львові. Термін дії дозволу становив 3 роки та діяв з 02.11.2011 року до 31.10.2014 року.

Пунктом 2.2.4 даного договору було передбачено, що після закінчення терміну дії дозволу протягом 20 днів орендар зобов'язаний перереєструвати його в Управлінні комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради.

12.12.2014 року та 18.05.2015року позивач звернувся до відповідача із заявами про продовження терміну розміщення зазначеного відкритого літнього майданчика.

До заяви позивач додав копію свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, оригінал дозволу на встановлення відкритого літнього майданчика, виданий у 2011 році, який слід продовжити, квитанцію про сплату за користування конструктивним елементом благоустрою за попередній сезонний період, фото фіксацію літнього майданчика, погоджену проектну документацію.

Однак листами від 17.03.2015 року № 2401-2вих-298 та від 17.06.2015 року № 2401-2вих-739 Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило ТзОВ «Кастелярі» про те, що для розміщення літнього майданчика йому необхідно попередньо отримати висновок управління охорони історичного середовища щодо його подальшого розміщення, оскільки даний майданчик розміщено в зоні історичного ареалу біля пам'ятки архітектури на території, внесеній до Світової спадщини ЮНЕСКО.

Колегія суддів вважає помилковим і необґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних дій відповідача з таких підстав.

Відповідно до ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням.

Такі порядки мають передбачати, зокрема, вичерпний перелік документів, які суб'єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.

Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається. Письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб'єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення (письмове повідомлення місцевого дозвільного органу надається державному адміністратору) із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

У разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Відповідно до п. 1.3 «Порядку отримання паспортів на розміщення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності», затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 05.03.2009 року № 2452 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), паспорти на розміщення відкритих літніх майданчиків видає управління архітектури департаменту містобудування на підставі позитивних висновків комісії зі встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові, склад якої затверджується ухвалою Львівської міської Ради.

Згідно з п. 2.1 цього Порядку суб'єкт господарювання, який має намір влаштувати відкритий літній майданчик, зобов'язаний подати до управління «Дозвільний офіс» Львівської міської Ради письмову заяву встановленої форми, у якій зазначити бажане місце та термін розміщення, функціональне призначення і характеристику об'єкта та додати до неї документи, передбачені п. 2.1 Порядку.

Пунктами 2.1.1-2.1.7 цього Порядку передбачено, що до заяви додаються: копія свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності в Україні; копія дозволу департаменту економічної політики на відкриття об'єкта ресторанного господарства; документ, що посвідчує право власності або оренди приміщення стаціонарного закладу ресторанного господарства, біля якого буде влаштований літній майданчик; світлина пропонованого місця влаштування відкритого літнього майданчика розмірами не менше 10,0 см х 15,0 см; декларація з зобов'язаннями про сплату необхідних платежів (додаток 2 до цього Порядку); копія договору оренди земельної ділянки, на якій планується розмістити літній майданчик (за наявності); топографо-геодезична основа (М 1:500) з нанесенням пропонованих контурів та площі літнього майданчика.

Пунктом 2.4 зазначеного Порядку визначені виключні підстави для відмови у наданні дозволу на влаштування літнього майданчика, якими є: розміщення літнього майданчика на пішохідних доріжках, тротуарах та алеях, якщо це перешкоджає вільному руху пішоходів (при влаштуванні літнього майданчика на тротуарі його прохідна ширина повинна залишатися не меншою ніж 1,5 м), проїжджій частині вулиць і доріг, зелених насадженнях; загроза безпеці людей у разі влаштування літнього майданчика; відсутність або невідповідність законодавству одного з документів для отримання дозволу на розміщення літнього майданчика, зазначених у пункті 2.1 цього Порядку.

Відповідно до п. 2.15 Порядку загальний термін підготовки дозволу на розміщення літнього майданчика не повинен перевищувати одного місяця з дня подання заяви суб'єктом підприємницької діяльності.

Як зазначено вище, до заяви про продовження терміну розміщення зазначеного літнього майданчика без зміни його конструктиву та зовнішнього вигляду ТзОВ «Кастелярі» додало всі документи, передбачені п. 2.1 вказаного Порядку, що підтверджується описом Управління «Дозвільний офіс» про прийнятий перелік документів від 12.12.2014 року № 2-23079-Д.

Також відповідачем не надано, а судом не встановлено наявності підстав для відмови у надані дозволу на влаштування літнього майданчика, виключний перелік яких визначено п. 2.4 даного Порядку.

Доводи відповідача про те, що позивачу було необхідно подати новий висновок Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради щодо можливості влаштування літнього майданчика, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки зазначений вище висновок від 18.05.2009 року № 04/1917, який подавався позивачем для отримання дозволу на розміщення літнього майданчика у 2009 році, не має визначеного терміну дії.

Також відповідач не надав суду обґрунтованих пояснень того, яким чином реконструкція пл. Митної впливає на архітектурно-художні вимоги до влаштування та естетичного оформлення літнього майданчика, а також на необхідність отримання нового висновку Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради.

Таким чином, оскільки ТзОВ «Кастелярі» подало у встановленому законодавством порядку і строки заяву про продовження терміну розміщення відкритого літнього майданчика по вул. Винниченка, 6 в м. Львові, до якої додало всі необхідні документи, погодження та дозволи, передбачені Порядком отримання паспортів на розміщення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 05.03.2009 року № 2452, а також були відсутні підстави для відмови у наданні (продовженні) такого дозволу, колегія судді дійшла висновку, що дії Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо відмови у наданні позивачу такого дозволу є протиправними.

Також колегія суддів враховує, що повноваження адміністративного суду при вирішенні справи визначені статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 цієї статті у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, на думку колегії суддів, у випадку, коли суб'єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Водночас у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, з наведеного вище можна дійти висновку, що коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 14.06.2007 року у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» наголосив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Таким чином, наявна в суб'єкта повноважень свободи дій при прийнятті рішення в межах його повноважень не є абсолютною, а обмежена певними законодавчо встановленими рамками, якими, зокрема, визначаються підстави та необхідні умови прийняття певного рішення, зміст цього рішення, його альтернативні варіанти, а також перелік дій, які повинна вчинити особа для отримання певної вигоди внаслідок прийняття суб'єктом владних повноважень відповідного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що дії Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради як суб'єкта владних повноважень та можливі варіанти рішень, які можуть прийматись за результатами розгляду заяв суб'єктів господарювання про надання дозволу на розміщення літнього майданчика чітко регламентовані «Порядком отримання паспортів на розміщення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності», затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 05.03.2009 року № 2452, а тому відсутність передбачених цим Порядком обставин, які б перешкоджали у спірному випадку наданню ТзОВ «Кастелярі» такого дозволу, зобов'язує відповідача надати відповідний дозвіл в порядку і строки, встановлені законодавством.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастелярі» задовольнити.

Постанову Галицького районного суду міста Львова від 26 листопада 2015 року у справі № 461/10958/15-а - скасувати і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо відмови у видачі Спільному українсько-польському підприємству у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастелярі» дозволу на розміщення літнього майданчика за адресою: вул. Винниченка, 6 м. Львів, викладеної в листі від 17 червня 2015 року за 2401-2вих-739.

Зобов'язати Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради видати Спільному українсько-польському підприємству у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастелярі» дозвіл на розміщення літнього майданчика за адресою: вул. Винниченка, 6 м. Львів.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Постанова складена в повному обсязі 04.04.2016 року