Справа № 379/165/16-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/165/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Бабоїд О.М.
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Станишівської сільської ради на постанову Таращанського районного суду Київської області від 01 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Станишівської сільської ради про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Таращанського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Станишівської сільської ради (далі - Відповідач) та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив, визнати незаконним та скасувати рішення Відповідача від 28 грудня 2015 року №22-04-VII щодо відмови виплачувати йому середню заробітну плату протягом шести місяців у відповідності з вимогами ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»; стягнути з Відповідача на користь Позивача шість середньомісячних заробітних плат, яку він одержував на посаді сільського голови с.Станишівка Таращанського району Київської області на період працевлаштування, починаючи з 12.11.2015 року відповідно ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 01 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача та заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2006 року Позивач на місцевих виборах, що проводилися в Україні був обраний сільським головою Станишівської сільської ради V скликання відповідно до рішення першої сесії Станишівської сільської ради № 02-01 -V від 14 квітня 2006 року.

14 квітня 2006 року Позивачем було прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 9 ранг V категорії та в подальшому 16 липня 2009 року йому присвоєно 8 ранг IV категорії посадової особи місцевого самоврядування.

До зайняття виборної посади Позивач займався підприємницькою діяльністю, а тому після обрання його сільським головою він відповідно до антикорупційного законодавства України припинив підприємницьку діяльність.

Вказане підтверджується повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, запис №2000436 від 15 червня 2006 року.

31 жовтня 2010 року Позивач на місцевих виборах повторно обраний сільським головою Станишівської сільської ради VI скликання відповідно до рішення першої сесії Станишівської сільської ради №02-01-VI від 16 листопада 2010 року.

09 листопада 2015 року Позивач звільнений з посади, у зв'язку з закінченням строку повноважень на підставі п.1 ст.42 3акону України «Про місцеве самоврядування».

Згідно довідки №48/02-24 від 24 лютого 2016 року, виданої Станишівською сільською радою, станом на 24 лютого 2016 року вакантних місць немає.

У зв'язку з неможливістю знайти роботу, Позивач з 12 листопада 2015 року перебуває на обліку у Таращанському районному центрі зайнятості, як безробітний.

Виплата допомоги по безробіттю йому не виплачується, що стверджується довідкою №156 від 25 лютого 2016 року, виданою Таращанським РЦЗ.

02 грудня 2015 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про проведення йому виплат середньомісячної зарплати відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону «Про статус депутатів місцевих рад».

Рішенням Станишівської сільської ради від 28 грудня 2015 року № 22-04-VII Позивачу відмовлено в проведенні виплат шести середньомісячних заробітних плат з тих підстав, що до обрання його на виборну посаду у раді в 2006 році він був приватним підприємцем. А приватний підприємець є самозайнятою особою і не працює за трудовим договором, тому на неї не поширюються положення абзацу другого частини другої ст.33 Закону України «По статус депутатів місцевих рад».

Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно ст.118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Положеннями статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Аналізуючи наведену правову норму, колегія суддів звертає увагу, що колишньому голові сільської ради гарантується збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому необхідною умовою реалізації зазначеного права слід вважати подання колишнім сільським головою до відповідної сільської ради документів, що підтверджують його попереднє місце праці, а також неможливість його працевлаштування на підприємстві, в установі чи організації, де він працював до обрання, або ж рівноцінній роботі (посаді).

З врахуванням наведених правових норм та обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки Позивач до обрання його головою сільської ради, тобто до зайняття ним виборної посади в 2006 році, не перебував у трудових відносинах з жодним підприємством, установою, організацією, а займався підприємницькою діяльністю, тобто був само зайнятою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2014 року у справі №К/800/35414/14 та від 21 січня 2016 року у справі №К/9991/18206/12.

Висновок суду першої інстанції про те, що попереднім місцем роботи Позивача до обрання його в 2010 році сільським головою, слід вважати роботу на посаді сільського голови в Станишівській сільській раді сільським головою, на яку він був обраний в 2006 році, колегія суддів вважає помилковим, оскільки в розумінні ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» під попереднім місцем роботи слід розуміти роботу до обрання на виборну посаду.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суб'єкт владних повноважень, приймаючи рішення від 28 грудня 2015 року №22-04-VII щодо відмови виплачувати ОСОБА_2 середню заробітну плату протягом шести місяців у відповідності з вимогами ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» діяв в межах своїх повноважень та у відповідності вимог чинного законодавства України, а тому таке рішення Відповідача є правомірним, а позовні вимоги - безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Станишівської сільської ради задовольнити.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 01 березня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

ОСОБА_2 в задоволенні адміністративного позову до Станишівської сільської ради про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 06 квітня 2016 року

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.