Справа № 813/5888/14
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Справа № 10716

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука АІ.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

прокурора Шимін Н.М.

представника відповідача Кулика А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом першого заступника прокурора м. Львова до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування ухвали,

в с т а н о в и в:

Перший заступник прокурора м. Львова 21.08.2014 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправною та скасувати ухвалу сесії Львівської міської ради від 27.06.2013 року №2514 «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення документації із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку на АДРЕСА_1; визнати протиправною та скасувати ухвалу сесії Львівської міської ради від 10.07.2014 року №3627 «Про затвердження гр.. ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1.

Позивач вважав, що спірна земельна ділянка була неоформленою і повинна була передаватися третій особі в порядку проекту землеустрою щодо її відведення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2014 року позовну заяву Першого заступника Прокурора м. Львова до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування ухвали сесії Львівської міської ради від 27.06.2013 року №2514 «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення документації із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку на АДРЕСА_1» залишено без розгляду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 10.07.2014 року №3627 «Про затвердження гр. ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Львівська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану постанову неповно зясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що відповідно до практики Верховного Суду України, земельна ділянка під об'єктом нерухомості, який перейшов у власність іншої особи на підставі цивільно-правової угоди, підлягає передачі на підставі технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Таким чином, вважає, що Львівська міська рада діяла в межах і в спосіб, передбачених законом, оскільки на момент прийняття спірної ухвали від 10.07.2014 року вже були сформовані усі документи.

У судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням в якому просив закрити провадження у справі, так спірну земельну ділянку передано третій особі в оренду.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про дату, час і місце апеляційного розгляду була повідомлена належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх сторін, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі закрити.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Ухвалою сесії Львівської міської ради від 27.06.2013 року №2514, надано громадянці ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0057 га на АДРЕСА_1, яка використовується для обслуговування будівлі творчої майстерні.

Ухвалою сесії Львівської міської ради від 10.07.2014 року №3627 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано земельну ділянку площею 0,0057 га (кадастровий номер :02:002:0021) на АДРЕСА_1 в оренду терміном на 10 років для обслуговування будівель творчої майстерні за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання - землі житлової забудови.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з протиправності прийнятої Львівською міською радою ухвали про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення документації із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_1, оскільки порушено ст. 123 та не враховано вимоги ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Не заперечуючи вказаних вище висновків, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано вимоги норм процесуального законодавства так як дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належить акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Частиною 1 статті 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Статтею 80 ЗК України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК України Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Суд вважає, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

В свою чергу стаття 17 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведених норм видно, що при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Предметом позову в даній справі є визнання протиправною та скасування ухвали сесії Львівської міської ради від 27.06.2013 року №2514 "Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення документації із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку на АДРЕСА_1" та визнаня протиправною та скасуваня ухвали сесії Львівської міської ради від 10.07.2014 року №3627 "Про затвердження гр. ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1".

Прийняте Львівською міською радою рішення про передачу увласність третій особі земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки захист порушенного права у разі набуття права власності на земельну ділянку фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 11.11.2014 року №21-493а14, колегія суддів Судової палати дійшла висновку, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передання земельних ділянок у власність чи оренду то подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись в порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що в даному випадку виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, що визначені у статтях 125 ЗК України та 16 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, неправильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення з порушенням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, а тому таку слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати і провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198 п. 4, 203 ч. 1, 205 ч. 1 п. 4, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року у справі №813/5888/14 скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 05.04.2016 року.