Справа № 2а-506/12/1370
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Київ К/800/8533/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий); Гончар Л.Я.,
Кравцова О.В.,
секретар судового засідання Вишняк О.М.,

за участі:

представника відповідача Гери Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом колективного підприємства «Судововишнянське заводоуправління будівельних матеріалів» до Державної служби геології та надр України про скасування наказу, що переглядається за касаційною скаргою Державної служби геології та надр України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Колективне підприємство Судововишнянське заводоуправління будівельних матеріалів» (далі - позивач) звернулося в Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Державної служби геології та надр України (далі - відповідач), в якому просило скасувати наказ відповідача від 27 липня 2011 року №43 «Про анулювання, зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами» в частині анулювання спеціального дозволу від 30 серпня 1994 року №181, виданого на видобування глини Судово-Вишнянського родовища.

В обґрунтування позову зазначало, що протокол з пропозиціями робочої групи від 26 липня 2011 року №1-11, на який відповідач посилається у вступній частині оспорюваного наказу, не може бути підставою для обґрунтування прийнятого рішення, оскільки такий не є документом, який фіксує порушення позивачем вимог підпункту 10 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615. Посилання на факт припинення без поважних причин робіт, передбачених дозволом, більше як на два роки, не відповідає дійсності.

На думку позивача, зазначена відповідачем обставини для анулювання дозволу згідно частини четвертої статті 26 Кодексу України «Про надра» є підставою для анулювання у разі незгоди користувача тільки у судовому порядку, чого не було дотримано відповідачем.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2015 року, позов задоволено.

Скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 27 липня 2011 року №43 «Про анулювання, зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами» в частині анулювання спеціального дозволу від 30 серпня 1994 року №181, виданого колективному підприємству «Судововишнянське заводоуправління будівельних матеріалів» на видобування глини Судово-Вишнянського родовища.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, оскільки спірний наказ був прийнятий без врахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 30 серпня 1994 року колективному підприємству «Судововишнянське заводоуправління будівельних матеріалів» у встановленому законодавством порядку була видана ліцензія №181 строком на 25 років щодо експлуатації родовища корисних копалин на Судово-Вишнянському родовищі глинистих порід, корисні копалини суглинок, глина, для добування глинистої сировини для виготовлення керамічної цегли.

Згідно акту від 1 квітня 2011 року №41 щодо дотримання вимог законодавства про надра, складеного ДО «Західна Територіальна інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використанню надр», при обстеженні Судово-Вишнянського родовища було встановлено, що роботи по видобутку корисних копалин не проводились більше двох років. Територія вкрита трав'янистим покривом і поросла чагарником. Дія спеціального дозволу на користування надрами від 30 серпня 1994 року №181 призупинена наказом Мінприроди України від 3 вересня 2010 року №367, позивач протягом 2009 року - І кварталу 2011 року не здійснював плату за користування надрами і геологорозвідувальні роботи, в зв'язку з чим вищезазначений акт був направлений на розгляд міжвідомчої робочої групи з питань надрокористування для прийняття відповідного рішення щодо анулювання дії спецдозволу на користування надрами №181 від 30 квітня 1994 року.

Відповідно до листа ДПА у Львівській області від 1 квітня 2011 року, позивач у 2009 році сплатив по платежах за користування надрами 340,00 грн. штрафних санкцій за неподання податкових розрахунків, по збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за державні кошти 170,00грн. штрафних санкцій за неподання розрахунків, за 2010 рік сплати не проводив, за 2011 рік сплатив по платежах за користування надрами 340,00грн. штрафних санкцій за неподання податкових розрахунків, по збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за державні кошти 0 грн., що стало підставою звернення ДПА у Львівській області до ДПА України щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами.

1 квітня 2011 року за наслідками проведеної перевірки ДО «Західна Територіальна інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використанню надр»», відповідно до статті 26 Кодексу України «Про надра» внесло подання №16 про анулювання спеціального дозволу від 30 серпня 1994 року №181, виданого позивачу .

27 липня 2011 року наказом відповідача №43 анульовано виданий колективному підприємству «Судововишнянське заводоуправління будівельних матеріалів» спеціальний дозвіл від 30 серпня 1994 року №181 на підставі підпункту 10 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615.

Вищий адміністративний суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Кодексу України про надра, користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземні юридичні особи та громадяни.

Надра надаються у користування для геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення (стаття цього 14 Кодексу).

Згідно із статтею 26 Кодексу України про надра, право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 26 Кодексу України про надра законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Згідноі з статтею 16 Кодексу України про надра, спеціальні дозволи на користування надрами у межах конкретних ділянок надаються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр як правило, на конкурсних засадах в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вони надаються спеціалізованим підприємствам, установам і організаціям, а також громадянам, які мають відповідну кваліфікацію, матеріально-технічні та економічні можливості для користування надрами.

Таким органом у 2010 році було Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, у 2011 році - Державна служба геології та надр України. Відповідно до покладених на них завдань вони у зазначені роки надавали, зупиняли та анулювали у встановленому порядку спеціальні дозволи на користування ділянками надр.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - Порядок), яким визначена процедура надання, зупинення та анулювання у 2011 році спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України. Дія цього Порядку поширюється на всі види користування надрами.

Підпунктом 10 пункту 23 Порядку передбачено, що право користування надрами припиняється Держгеонадрами безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі припинення без поважних причин робіт, передбачених дозволом, більш як на два роки, а у разі, коли дозвіл надано на користування нафтогазоносними надрами, - більш як на 180 днів. Припинення права користування надрами здійснюється шляхом прийняття Держгеонадрами наказу про анулювання дозволу.

Вищевказаний нормативний акт може встановлювати додаткові підстави для припинення користування надрами, оскільки таке право надано частиною третьою статті 26 Кодексу України про надра, проте він не може скасовувати норму, відповідно до якої у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами за неналежне користування ними, здійснюється припинення такого права у судовому порядку.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2011 року у справі за позовом дочірнього підприємства «Виробничий підрозділ «Шадурський кар'єр «Карат» закритого акціонерного товариства «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «Біличі» до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України про визнання протиправним та скасування наказу, а також в постанові від 11 листопада 2014 року в справі за позовом ТзОВ «Ремпостач» до Державної служби геології та надр України про скасування наказу.

Судами зроблено правильний висновок про те, що відповідачем не було дотримано встановленої законом процедури анулювання дозволу, оскільки колективне підприємство не давало згоду щодо такого анулювання, що в свою чергу є підставою для припинення права користування надрами органом, який надав надра у користування, в судовому порядку.

Відповідно до статті 18 Кодексу України про надра, надання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України. Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів. Місцеві Ради народних депутатів при наданні земельної ділянки для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення одночасно надають у користування і надра.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу (стаття 19 Кодексу України про надра).

Рішенням Судововишнянської міської ради від 11 липня 2008 року №11 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розробки глиняного кар'єру глини і суглинків КП «Судововишнянське заводоуправління будівельних матеріалів» по позивачу був наданий дозвіл на проведення вказаний вище дій.

Оскільки дозвіл на користування надрами був зупинений наказом Мінприроди України №367 від 3 вересня 2010 року, а відтак підприємству, починаючи з вересня 2010 року було заборонено експлуатувати родовище, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про необґрунтованість висновків відповідача щодо неповажності причин про не користування надрами понад два роки. Наявність заборони виключає можливість користування надрами, що в свою чергу спростовує висновки відповідача щодо неповажності причин більше двох років припинення робіт, про що правильно зазначили суди попередніх інстанцій.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: