Справа № 810/87/16
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/87/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року 810/87/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Племзавод "Колос" до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

11 січня 2016 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося публічне акціонерне товариство "Племзавод "Колос" (далі - позивач) до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 6 лютого 2014 р. № Ю-23-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що про наявність оскаржуваної вимоги позивач дізнався випадково, оскільки вона не була направлена на його адресу, у названій вимозі не зазначено розрахунку суми недоїмки, не зазначено, яку саме норму чинного законодавства було порушено позивачем. Крім того, позивачем зазначено, що 31 грудня 2013 р. ухвалою Господарського суду Київської області було порушено провадження у справі про банкрутство, фактично у період з 2013 по літо 2015 р. господарська діяльність позивачем не здійснювалася, штат було скорочено, а тому обов"язку щодо нарахування і сплати єдиного внеску у позивача не було, оскільки його нарахування і виплата здійснювалася разом із нарахуванням і виплатою заробітної плати.

Відповідач у судові засідання не з"являвся, до суду письмових заперечень проти позову не надав.

30 березня 2016 р. до суду надійшли заяви сторін про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

6 лютого 2014 р. відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-23-17, якою зобов"язано позивача сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування у сумі 41 609 грн 67 коп. (далі - вимога № Ю-23-17) (а.с. 29).

У зв"язку з тим, що позивач вважає таку вимогу протиправною, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 р. № 2464-VI (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 названого Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як убачається з ч. 7 ст. 25 Закону № 2464-VI, сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов'язання із сплати єдиного внеску.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Ухвалою Господарського суду Київської області 31 грудня 2013 р. у справі № 911/4438/13, зокрема, порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. 30).

6 лютого 2014 р. відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-23-17, згідно з якою загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 31 січня 2014 р. становить 41 609 грн 67 коп. (а.с. 29).

При вирішенні справи судом враховано, що згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог абз. 2 ч. 8 ст. 9 названого Закону платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Як вже зазначалося, з 31 грудня 2013 р. Господарським судом Київської області було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів позивача.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 р. № 2343-XII (у редакції, яка була чинною на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 2343-XII) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 названого Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Як убачається з ч.3 ст. 19 Закону № 2343-XII протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов’язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов’язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 19 Закону України № 2343-XII дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров’ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов’язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов’язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Закону № 2343-XII під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п’ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Наведене свідчить, що мораторій не поширюється на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Як убачається з картки особового рахунку позивача, станом на 31 грудня 2013 р. (дата введення мораторію) у відповідача існувала недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 26 017 грн 24 коп.

20 січня 2014 р. позивачем самостійно було нараховано єдиний внесок у сумі 15 648 грн 21 коп., а 28 січня 2014 р. - частково сплачено заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 55 грн 78 коп.

Тобто, станом на 31 січня 2014 р. у позивача існувала недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальну суму 41 609 грн 67 коп.

Як убачається з вимоги № Ю-23-17, вона винесена 6 лютого 2014 р. у зв"язку з наявністю у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на 31 січня 2014 р.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що, оскільки дія мораторію на виконання цих зобов"язань не поширюється, відповідачем правомірно було винесено вимогу № Ю-23-17.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, чого позивачем зроблено не було.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.