Справа № 0670/4692/12,
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 лютого 2016 року Житомир справа № 0670/4692/12,

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шимоновича Р.М., суддів: Капинос О.В., Романченко Є.Ю.

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю: представника заявника, позивача та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державного агентства земельних ресурсів України про встановлення способу і порядку виконання судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного комітету України із земельних ресурсів, Головного управління Держкомзему у Житомирській області, Державного агентства земельних ресурсів України, територіального управління Державного агенства земельних ресурсів у Житомирській області про замінити спосіб і порядок виконання,-

в с т а н о в и в:

26.01.2016 Державне агентство земельних ресурсів України звернулось до суду із заявою, у якій просить, зважаючи на проблемні питання виконання постанови встановити спосіб і порядок її виконання та вказати у який орган та на яку посаду Держземагенство повинне поновити ОСОБА_1 для належного виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2012. Заява мотивована тим, що Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області припинено як юридичну особу 30.11.2010, що відповідно, унеможливлює поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника неіснуючої юридичної особи.

Представник заявника у судовому засіданні підтримала заяву про зміну способу і порядку виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2012.

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви з підстав (том 3 а.с. 55-59).

Вислухавши пояснення представника заявника, позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність поданої заяви, з огляду на наступне.

Встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2012 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель №56-к від 15 березня 2010 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області з 15 березня 2010 року у зв'язку з ліквідацією інспекції, згідно із п.1 ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області з 15 березня 2010 року. Зобов'язано Державне агенство земельних ресурсів України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 р. в частині зобовязання Державного агентства земельних ресурсів України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, змінено. Стягнуто з Державного агентства земельних ресурсів України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 березня 2010 року по 01 листопада 2012 року у розмірі 88605 грн. 83 коп. без урахування податків та інших платежів. В решті постанову суду залишено без змін.

Згідно зі частиною 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Наведена норма не містить виключного переліку обставин, які є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Під порядком виконання рішення слід розуміти законодавчу послідовність і зміст виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Під зміною способу та порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.

Таким чином, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

В той же час, заявником не надано доказів існування виняткових обставин, що можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб, а тому у суду відсутні правові підстави для зміни способу і порядку виконання постанови суду.

При цьому, суд зауважує, що належним способом виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2012 та захисту законних прав позивача у даній справі є вирішення питання щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області.

Приписами Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб захисту, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, якщо ці порушення ще не припинені (статті 7, 8, 11, 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 5 статті 124 та пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства проголошується обов'язковість судових рішень.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26.06.2013 по справі № 1- 7/2013 (5-рп/2013) вказав на те, що відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Оскільки заявником не доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та не підтверджено факти виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2012 в частині поновлення на посаді позивача, а також наявність обставин, які ускладнюють виконання наведеного судового рішення, судом не вбачається підстав для задоволення заяви Державного агентства земельних ресурсів України про встановлення способу і порядку виконання судового рішення по справі № 0670/4692/12.

Слід зазначити, у постанові від 01.11.2012 вказано, що факт ліквідації Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області немає правового значення. Питання щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_1 або ж повторного звільнення з роботи з дотриманням встановленого порядку в разі неможливості працевлаштування вирішуватиметься правонаступником - Державним агенством земельних ресурсів України. Саме цей державний орган відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 8 квітня 2011 року N 445/2011 "Про Державне агентство земельних ресурсів України" є універсальним правонаступником Державного комітету України із земельних ресурсів, до якого, в свій час, перейшли на підставі постанови КМ України від 26 серпня 2009 р. N 901 права та обов'язки ліквідованої Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель, що діяла у його складі як урядовий орган державного управління.

За змістом статті 235 Кодексу законів про працю України, незаконно звільнений працівник повинен бути поновлений на попередній роботі.

Суд зауважує, що законодавець не ставить можливість поновлення працівника на роботі в залежність від наявності (збереження) його посади на час розгляду справи. У відповідності з цією нормою права постановлене і судове рішення по даній справі - позивача поновлено на тій посаді, з якої він був незаконно звільнений. Таке рішення двозначного тлумачення не допускає, його виконання полягає у виданні боржником наказу про поновлення на роботі. При цьому, суд не входить і не має права входити в обговорення питання про його подальше переміщення, переведення чи звільнення, оскільки це не стосується предмету спору.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду у зв'язку із чим заява Державного агентства земельних ресурсів України задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 165, 263, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Державного агентства земельних ресурсів України про встановлення способу і порядку виконання судового рішення по справі № 0670/4692/12.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р.М.Шимонович

Судді: О.В.Капинос,

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено: 15 лютого 2016 р.