Справа № П/811/2221/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2016 рокусправа № П/811/2221/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Лукманової О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного агентства земельних ресурсів України

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року

у справі №П/811/2221/15

за позовом ОСОБА_1

до Державного агентства земельних ресурсів України, Кваліфікаційної комісії при Державному агентстві земельних ресурсів України

про визнання протиправними та скасування рішення та наказу,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у Кіровоградський окружний адміністративний суд з позовом до Державного агентства земельних ресурсів України, Кваліфікаційної комісії при Державному агентстві земельних ресурсів України, з урахуванням зміни вимог, про визнання протиправними та скасування рішення, оформленого протоколом від 25 грудня 2014 року №11 щодо внесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника №000604 від 18 січня 2013 року та наказу від 19 січня 2015 року №9 «Про анулювання кваліфікаційного сертифіката».

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державне агентство земельних ресурсів України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Державне агентство земельних ресурсів України вказує, що судом першої інстанції: не враховано того, що ОСОБА_1 не наводить обґрунтованих доводів для скасування наказу від 19 січня 2015 року №9 «Про анулювання кваліфікаційного сертифіката», що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення суду; не застосовані положення Рекомендацій №R (80) 2, відповідно до яких, дискреційне повноваження означає, повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично доступних рішень, те яке буде більш прийнятним, відтак дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

ОСОБА_1 подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити без задоволення скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами і фактичними обставинами справи, ОСОБА_1 01 листопада 2006 року прийнятий на посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут дослідження проблем оточуючого середовища України».

18 січня 2013 року ОСОБА_1, як інженеру-землевпоряднику Державним агентством земельних ресурсів України виданий кваліфікаційний сертифікат №000604 (а.с.28).

На підставі звернень ОСОБА_2 від 24 квітня 2014 року та від 22 травня 2014 року, наказу від 20 червня 2014 року №198, посвідчення від 16 липня 2014 року №498 у період з 29 по 30 липня 2014 року комісією Державного агентства земельних ресурсів України проведено позапланову перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут дослідження проблем оточуючого середовища України» з питань дотримання вимог законодавства у сфері землеустрою, в тому числі вимог до технічного та технологічного забезпечення виконавців робіт із землеустрою, за результатами якої складено акт перевірки від 30 липня 2014 року (а.с. 94-109).

Перевіркою, зокрема, встановлені порушення:

- частини 5 статті 25, частини 4 статті 32 Закону України «Про землеустрій» - у суб'єкта господарювання відсутні документи (акти приймання-передачі), які підтверджують безоплатну передачу розробником (виконавцем) документації із землеустрою одного примірника розробленої документації у Державний фонд документації із землеустрою;

- частини 2 статті 28 Закону України «Про землеустрій» в частині дотримання розробниками (виконавцями) документації із землеустрою та сертифікованими інженерами-землевпорядниками законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою, оскільки при вивченні вказаної у скарзі ОСОБА_2 документації із землеустрою (проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в оренду терміном на 5 років для розміщення офісу за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі за адресою: АДРЕСА_1), а саме розробником не дотримано законодавство України, що регулює земельні відносини - порушено вимоги статті 42 Земельного кодексу України, так як у даному випадку неможливо створити об'єкт земельних відносин - земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна (а.с. 97, 101).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут дослідження проблем оточуючого середовища України» допущено посадових осіб Державного агентства земельних ресурсів України до проведення позапланової перевірки, зауваження до акта перевірки не містять жодних посилань на порушення допущені під час проведення такої перевірки та стосується виключно виявлених порушень (а.с. 16-19).

Акт перевірки не містить посилань на недотримання позивачем вимог стосовно якості проведених робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в частині його достовірності, точності та повноти, а також відповідності складу і змісту положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Також судом першої інстанції встановлено, що розбіжність у датах складання акту перевірки, як 29 липня 2014 року на копії поданій позивачем (а.с.7-14) та, як 30 липня 2014 року на копії поданій відповідачем, виникла внаслідок описки при виготовленні копій акту.

Державне агентство земельних ресурсів України листом від 17 грудня 2014 року №32-28-0.23-15111/2-14 «Про порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог законодавства у сфері землеустрою» направило на розгляд Кваліфікаційної комісії акт позапланової перевірки від 30 липня 2014 року разом з матеріалами перевірки для вжиття відповідних заходів реагування до сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (а.с.93).

Рішенням Кваліфікаційної комісії Державного агентства земельних ресурсів України, оформленим протоколом від 25 грудня 2014 року №11 ухвалено звернутися до Держземагентства із поданням про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 №000604 від 18 січня 2013 року (а.с. 6).

У подальшому Кваліфікаційною комісією направлено на адресу Державного агентства земельних ресурсів України подання від 12 січня 2015 року №14/986 про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 №000604 від 18 січня 2013 року (а.с. 92).

Наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 19 січня 2015 року №9 «Про анулювання кваліфікаційного сертифіката» анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 18 січня 2013 року №000604 (а.с.5).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з недоведеності факту вчинення ОСОБА_1 грубого порушення вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, необґрунтованості та протиправності рішення Кваліфікаційної комісії Державного агентства земельних ресурсів України, оформленого протоколом від 25 грудня 2014 року №11, як наслідок протиправності наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 19 січня 2015 року №9 «Про анулювання кваліфікаційного сертифіката».

Суд апеляційної інстанції погоджується з правовою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про землеустрій» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Частиною 2 статті 28 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що розробники документації із землеустрою зобов'язані: а) дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою; б) інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; в) виконувати всі умови договору; г) виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором.

Відповідно до змісту частин 7-10 статті 611 Закону України «Про землеустрій» під час здійснення заходів державного нагляду виконавців робіт із землеустрою центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, перевіряє дотримання сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень законів, інших нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

За наявності підстав для анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника акт перевірки є обов'язковим для розгляду на засіданні Кваліфікаційної комісії. За результатами розгляду акта Кваліфікаційна комісія направляє подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає рішення про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката та повідомляє інженера-землевпорядника письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

Частинами 3, 4 статті 66 Закону України «Про землеустрій» відповідальними особами за якість робіт із землеустрою можуть бути лише сертифіковані інженери-землевпорядники. Сертифікованими інженерами-землевпорядниками є особи, які мають вищу освіту за спеціальностями та кваліфікаціями у галузі знань землеустрою, мають стаж роботи за спеціальністю не менше одного року, склали кваліфікаційний іспит, одержали сертифікат та зареєстровані в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідно до цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про землеустрій» особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом.

Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з, зокрема, з підстави грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Аналогічні положення містять пункт 3.19 Порядку роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28 листопада 2012 року №739 (далі - Порядок).

Пунктом 3.20 Порядку, встановлено, що кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється Держземагентством України, зокрема за поданням Кваліфікаційної комісії у разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до пункту 3.13 Порядку, кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника підтверджує відповідність інженера-землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні та картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель під час здійснення землеустрою, видається у паперовій або електронній формі.

Щодо факту порушення позивачем вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою при складанні ним документації із землеустрою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

ОСОБА_1, як інженером-землевпорядником у 2013 році прийнято участь у розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в оренду терміном на 5 років для розміщення офісу за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі за адресою АДРЕСА_1.

Проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки містить, зокрема, копію рішення Кіровоградської міської ради від 11 грудня 2012 року №2169 «Про надання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду на 5 років площею 0,006 га для розміщення офісу за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі» (а.с.38).

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про землеустрій» нормативно-правові акти з питань здійснення землеустрою встановлюють порядок організації, державні стандарти, норми і правила виконання робіт із землеустрою, їх склад і зміст.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про землеустрій» визначено, що державні стандарти, норми і правила у сфері землеустрою встановлюють комплекс якісних та кількісних показників, параметрів, що регламентують розробку і реалізацію документації із землеустрою з урахуванням екологічних, економічних, соціальних, природно-кліматичних та інших умов.

За змістом пункту «ґ» частини 2 статті 25 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок є видом документації із землеустрою.

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено вимоги до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з пунктом «а» частини 2 статті 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов'язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою. Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

На підставі частини 4 статті 25 Закону України «Про землеустрій» відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.

Статтею 29 Закону України «Про землеустрій» визначено, що документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов'язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.

Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.

Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Отже, сертифікований інженер-землевпорядник відповідає за якість робіт під час розробки документації в частині її достовірності, точності та повноти, а також відповідності складу і змісту такої документації положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Статтею 42 Земельного кодексу України встановлено порядок користування земельними ділянками багатоквартирних жилих будинків.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 22 Закону України «Про землеустрій» землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» визначено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частиною 3 статті 124 Земельного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Згідно з частиною 4 статті 123 Земельного кодексу України, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Відповідно до частини 9 статті 123 Земельного кодексу України, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як передбачено частиною 10 статті 123 Земельного кодексу України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Отже, обов'язок з дотримання норм статті 42 Земельного кодексу України покладається на орган уповноважений вирішувати питання щодо надання земельних ділянок в оренду, у тому числі надання дозволів на розробку проектів землеустрою та на органи, які погоджують та затверджують відповідні проекти, а не на сертифікованого інженера-землевпорядника.

Водночас Законом України «Про землеустрій» та іншим законодавством не встановлено обов'язку інженера-землевпорядника щодо перевірки дотримання уповноваженими суб'єктами вимог чинного законодавства під час надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а також не визначено права надавати оцінку правомірності прийнятого рішення про надання такого дозволу.

Враховуючи наведене, фактичні обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства земельних ресурсів України - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: О.М. Лукманова