Справа № 343/402/13а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 876/7859/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області та ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області, яким просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні йому до трудового стажу періоду роботи в Колгоспі імені 17 Вересня з 11.05.1979 року до 03.03.1980 року та періоду здійснення підприємницької діяльності з 19.03.1997 року до 31.12.2001 року та зобов'язати відповідача зарахувати йому до трудового стажу зазначений період роботи та період здійснення підприємницької діяльності з врахуванням фактично сплачених ним внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування, а саме: за 1997 рік 15567,00 грн., за 2000 рік 3000,00 грн. і за 2001 рік 650,00 грн.; зобов'язати відповідача провести перерахунок розміру його пенсії з врахуванням вказаного трудового стажу та сплачених ним внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2013 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо не зарахування ОСОБА_1 трудового стажу за період роботи в Колгоспі імені 17 Вересня з 11.05.1979 року до 03.03.1980 року та періоду здійснення підприємницької діяльності з 19.03.1997 року до 31.12.2001 року; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи в Колгоспі імені 17 Вересня з 11.05.1979 року до 03.03.1980 року та період здійснення підприємницької діяльності з 19.03.1997 року до 31.12.2001 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що спірний період роботи позивача підтверджується належними і достатніми доказами, тому наявні правові підстави для зобов'язання відповідача зарахувати даний період до трудового стажу позивача. Водночас суд зазначив, що інші обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення заявлених ним позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Постанову в апеляційному порядку оскаржили сторони.

Позивач вважає, що суд неповно з'ясував обставини справи та порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до його трудового стажу періоду роботи в Колгоспі імені 17 Вересня з 11.05.1979 року до 03.03.1980 року та періоду здійснення підприємницької діяльності з 19.03.1997 року до 31.12.2001 року та правильно зобов'язав відповідача зарахувати цей період, однак безпідставно не зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок його пенсії з дня її призначення з врахуванням цього стажу.

Відповідач вважає, що суд неповно з'ясував обставини справи та порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 року підтверджується даними персоніфікованого обліку за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Однак у даних персоніфікованого обліку відсутні відомості про сплату позивачем страхових внесків за період з19.03.1997 року до 31.12.2001 року. При цьому, на думку відповідача, надані позивачем акт перевірки, проведеної органом державної податкової служби і банківські квитанції не є належними доказами сплати ним страхових внесків, оскільки перевірка правильності сплати внесків на пенсійне страхування належить до повноважень органів Пенсійного фонду України, а банківські квитанції не підтверджують, що кошти надійшли на рахунки фонду. Також для зарахування до трудового стажу періоду роботи в Колгоспі імені 17 Вересня позивачу необхідно надати довідки про членство в цьому колгоспі та довідки про виконання встановленого мінімуму трудової участі у колективному господарстві, як це передбачено ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак таких документів він не надав.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та доповнення до апеляційної скарги відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановив суд, 06.04.2012 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком і він перебуває на обліку та отримує пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області.

В жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії з дня її призначення з врахуванням трудового стажу за період роботи в Колгоспі імені 17 Вересня з 11.05.1979 року до 03.03.1980 року та періоду здійснення підприємницької діяльності з 19.03.1997 року до 31.12.2001 року та фактично сплачених ним внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування за 1997-2001 роки. На обґрунтування своєї заяви позивач зазначав, що зазначені періоди його роботи та здійснення підприємницької діяльності безпідставно не були враховані при призначенні пенсії, оскільки в його трудовій книжці є записи про період роботи в колгоспі, а також за час здійснення підприємницької діяльності він щоквартально подавав звіти і сплачував внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Також позивач просив у випадку відсутності відомостей про сплачені ним страхові внески вказати причини відсутності цих відомостей, з чиєї вини допущено ці порушення та про можливість відновлення такої інформації. На підтвердження вимог заяви позивач додав копію трудової книжки, копію довідки про перебування на податковому обліку та копії квитанцій про сплату страхових внесків.

Листом від 02.11.2012 року Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області повідомило ОСОБА_1 про неможливість зарахування зазначених ним періодів роботи та підприємницької діяльності до трудового стажу та їх врахування при обчисленні пенсії. Свою відмову відповідач обґрунтовував наступним. Позивачем не надано довідки про членство в Колгоспі імені 17 Вересня та довідки про виконання встановленого мінімуму трудової участі у колективному господарстві, як це передбачено ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з даними відділу обліку надходжень платежів і даних персоніфікованого обліку страхові внески на пенсійне страхування за період з 29.05.1997 року до 31.12.2001 року ним не сплачувались.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача щодо зарахування зазначених вище періодів роботи в колгоспі та здійснення підприємницької діяльності до трудового стажу позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Така ж норма міститься в п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Також п. п. 1, 2 цього Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. п. 17, 18 даного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно з п. 24 цього Порядку для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

В трудовій книжці ОСОБА_1 під номерами 18 і 19 містяться записи від 11.05.1979 року про прийняття його на роботу в Колгосп імені 17 Вересня на посаду завтваринництвом та від 03.03.1980 року про переведення його в Колгосп імені Щорса на посаду головного зоотехніка. Підставами прийняття позивач на зазначену посаду та його переведення в інший колгосп вказано накази від 10.05.1979 року № 6 і від 11.03.1980 року.

Як вбачається з наданої позивачем копії архівної довідки від 01.10.2012 року № 715-С-34, виданої Архівним відділом Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, у протоколах загальних зборів членів імені 17 Вересня за 1980 рік є дані про те, що ОСОБА_1 був прийнятий у члени колгоспу - Протокол № 1 від 17.01.1980 року. У протоколах засідань правління колгоспу імені 17 Вересня за 1980 рік є дані про те, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи у зв'язку з переводом у колгосп імені Щорса - Протокол № 5 від 12.03.1980 року.

Також суд першої інстанції допитав в якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які працювали разом з позивачем в Колгоспі імені 17 Вересня у зазначений вище період та підтвердили факт його роботи в даному колгоспі в цей період на посаді завідувача фермою.

Оцінивши встановлені судом обставини справи, надані позивачем письмові докази та показання зазначених вище свідків, колегія суддів дійшла висновку, що стаж роботи ОСОБА_1 в Колгоспі імені 17 Вересня з 11.05.1979 року до 03.03.1980 року на посаді завідувача фермою (завтваринництвом) підтверджується належними та достатніми доказами, визначеними наведеними нормативно-правовими актами.

Доводи відповідача про те, що позивач не надав довідки про членство в Колгоспі імені 17 Вересня та довідки про виконання встановленого мінімуму трудової участі у колективному господарстві, колегія суддів не бере до уваги, оскільки факт членства ОСОБА_1 в Колгоспі імені 17 Вересня підтверджується зазначеною вище архівною довідкою, а відсутність (незбереження) певних документів не може позбавити особу її конституційного права на пенсійне забезпечення.

Враховуючи наведені вище обставини та положення нормативно-правових актів, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність дій Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 трудового стажу за період роботи в Колгоспі імені 17 Вересня з 11.05.1979 року до 03.03.1980 року та про наявність підстав для зобов'язання відповідача зарахувати зазначений період роботи до трудового стажу позивача.

Також колегія суддів враховує, що в період з 19.03.1997 року до 22.11.2010 року ОСОБА_1 був зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності та перебував на податковому обліку в Долинській об'єднаній державній податковій інспекції Івано-Франківської області, що підтверджується наданою ним копією довідки податкового органу від 04.10.2012 року № 835.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Позивач стверджує, що в період з 29.05.1997 року до 31.12.2001 року, здійснюючи підприємницьку діяльність із заготівлі сільськогосподарських тварин, він сплачував внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, а саме за 1997 рік 15567,00 грн., за 2000 рік 3000,00 грн. і за 2001 рік 650,00 грн.

На підтвердження даних доводів позивач надав суду копію акту від 25.05.1998 року про результати перевірки дотримання вимог законодавства про оподаткування підприємцем ОСОБА_1, складений Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Івано-Франківської області, в якому, зокрема, зафіксовано, що за результатами діяльності за 1997 рік позивач був зобов'язаний сплатити до Пенсійного фонду України 5106,00 грн., однак реально сплатив 15567,00 грн., тобто наявна переплата в розмірі 10461,00 грн.

Також на підтвердження факту сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України за 2000 і 2001 роки позивач надав суду копії квитанцій, виданих Долинським відділенням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 03.04.2000 року на суму 3000,00 грн. та від 20.08.2001 року на суму 650,00 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що зазначений вище акт перевірки, складений органом державної податкової служби, не є належним доказом сплати позивачем страхових внесків, оскільки відповідно до норм законодавства контроль за сплатою цих внесків здійснюють виключно органи Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із змісту даного акту, посадові особи органу державної податкової служби досліджували факт і розмір сплати ОСОБА_1 внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у 1997 році, оскільки факт сплати підприємцем цих внесків має значення для визначення розміру витрат, що в свою чергу впливає на базу оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що контроль нарахування і сплати внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування як у спірний період, так і на даний час належить до повноважень органів Пенсійного фонду України.

Однак в зазначеному вище акті перевіряючі не надають оцінки і не роблять висновків щодо правильності і своєчасності нарахування і сплати позивачем страхових внесків у 1997 році, а лише констатують факт сплати цих внесків в розмірі 15567,00 грн.

На думку колегії суддів, відомості, викладені в даному акті, є належними доказами сплати ОСОБА_1 внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у 1997 році, оскільки вказана інформація була встановлена уповноваженими особами органу державної влади на підставі наданих для перевірки бухгалтерських документів, зафіксована в офіційному документі, скріплена підписами перевіряючих, а відповідач в свою чергу не надав жодних доказів недостовірності чи неправильності зазначених відомостей.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені вище квитанції, видані Долинським відділенням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», є належними доказами сплати ОСОБА_1 внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у 2000 році в розмірі 3000,00 грн. і у 2001 році в розмірі 650,00 грн., оскільки цими квитанціями зафіксовано факт оплати позивачем певних платежів, в даному випадку страхових внесків, а відповідач не надав доказів їх недостовірності, неправильності чи підроблення.

Таким чином, враховуючи зміст наведених норм в контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що підлягає зарахуванню до трудового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 19.03.1997 року до 31.12.2001 року з врахуванням фактично сплачених ним внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування, а саме: за 1997 рік 15567,00 грн., за 2000 рік 3000,00 грн. і за 2001 рік 650,00 грн.

Також колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, яким передбачено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 року підтверджується даними персоніфікованого обліку за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року - даними персоніфікованого обліку за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

По-перше, позивач просить зобов'язати відповідача зарахувати до його трудового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 19.03.1997 року до 31.12.2001 року, відповідно на період з 19.03.1997 року до 30.03.2000 року дана норма не поширюється.

А по-друге, спір виник в тому числі і у зв'язку з відсутністю в даних персоніфікованого обліку відомостей про зазначений період діяльності ОСОБА_1

Водночас колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1. ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ст. 1 цього Закону мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 19.03.1997 року до 31.12.2001 року, не врахувавши, що зарахування цього періоду повинне здійснюватись з врахуванням розміру фактично сплачених ним в цьому періоді сум страхових внесків та розміру мінімального страхового внеску.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно зобов'язавши відповідача зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 спірні періоди роботи і підприємницької діяльності, безпідставно відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок його пенсії і не вказав жодних мотивів відмови в позові в цій частині.

На думку колегії суддів, зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з врахуванням спірних періодів є засобом повного і належного захисту прав позивача.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2013 року у справі № 343/402/13-а - скасувати в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Колгоспі імені 17 Вересня з 11 травня 1979 року до 03 березня 1980 року та періоду здійснення підприємницької діяльності з 19 березня 1997 року до 31 грудня 2001 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи в Колгоспі імені 17 Вересня з 11 травня 1979 року до 03 березня 1980 року та періоду здійснення підприємницької діяльності з 19 березня 1997 року до 31 грудня 2001 року, виходячи з фактично сплачених ним внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 1997-2001 роки.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 06 квітня 2012 року з врахуванням його трудового стажу за період роботи в Колгоспі імені 17 Вересня з 11 травня 1979 року до 03 березня 1980 року та періоду здійснення підприємницької діяльності з 19 березня 1997 року до 31 грудня 2001 року та фактично сплачених ним внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 1997-2001 роки.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Постанова складена в повному обсязі 04.04.2016 року