Справа № 817/3317/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3317/15

21 січня 2016 року 15год. 25хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Наконечний А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 15.07.2015 № , -
ВСТАНОВИВ :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (від 14.01.2016 вх. №309/16), просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.07.2015 №.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюване рішення не ґрунтується на фактичних обставинах, оскільки: висновки контролюючого органу не містять будь-якого опису фактів порушення позивачем статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481-95-ВР (далі іменується - Закон України №481-95-ВР); фіскальним органом не доведено, що марки акцизного податку є підробленими чи невстановленого зразка. Позивач зазначає, що висновки фіскального органу щодо реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку є безпідставними, а відтак рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за таких підстав є протиправним та підлягає скасуванню судом.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову та просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях (а.с. 25-28).

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Рівненській області проведено фактичну перевірку з питань додержання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено Акт (довідка) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання, вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, від 30.06.2015 №94/21/НОМЕР_1 (далі іменується - Акт перевірки) (а.с. 10).

Перевіркою встановлено порушення позивачем частини 4 статті 11 Закону України №481/94-ВР та пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі іменується - Закон України №265/95-ВР).

На підставі Акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 15.07.2015 (а.с. 7), яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 17000 грн. 00 коп., за порушення саме частини 4 статті 11 Закону України №481/94-ВР.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення форми «С» № від 15.07.2015, ДФС України прийнято рішення №9407/5/99-99-10-01-02-25 від 08.10.2015 про залишення скарги платника податків без задоволення.

В Акті перевірки зазначено, що позивач зберігав горілку «Олександрійська Кришталева», місткість 0,5 л., міцністю 40%, дата розливу 20.05.2014, виробник ТОВ «Олександрія-Бліг» Кіровоградська область, м. Олександрія, в кількості 40 пляшок, по ціні 39,90 грн., з марками акцизного податку з індексом регіону «05», що відповідає Донецькій області, тому дані алкогольні напої вважаються немаркованими марками акцизного податку; «Горілка «Олександрійська Кришталева» згідно конкретики виготовлення в м. Олександрія, Кіровоградської області, індекс регіону Кіровоградської області «11» згідно Положення про виготовлення, зберігання і продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 (далі іменується - Положення №1251).

В матеріалах справи містяться письмові пояснення від 30.06.2015, надані позивачем при проведенні перевірки (а.с. 29), де зазначено: «На момент перевірки зберігалось сорок пляшок горілки «Олександрійська Кришталева» місткість 0,5 л., міцністю 40%, дата розливу 20.05.2014 виробник ТОВ «Олександрія-Бліг» Кіровоградська область, м. Олександрія по ціні 39,90 грн. в кількості сорок пляшок які марковані однаковою маркою акцизного податку, а саме: 05 ААБН 430787 08/13 9,898 грн. Супровідних документів на вказану горілку надати не можу».

Фіскальним органом надіслано запит до Відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів про видачу акцизної марки 05 ААБН 430787 08/13 9,898 грн. підприємству ТОВ «Олександрія БЛІГ».

Службовою запискою від 03.12.2015 №440/17-00-21-15 контролюючий орган повідомлено, що в програмному забезпеченні АС «Акцизні марки» відсутня інформація про видачу ТОВ «Олександрія БЛІГ» акцизної марки 05 ААБН 430787 08/13 9,898 грн. (а.с. 35). Окрім цього, в службовій записці, зазначено, що на акцизних марках вказується індекс регіону України, де здійснюється виробництво алкогольних напоїв. В даному випадку зазначено «05», що відповідає індексу Донецької області, а місце знаходження виробника ТОВ «Олександрія БЛІГ» є Кіровоградська область, м. Олександрія, яке передбачене індексом «11».

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу податкового повідомлення-рішення форми «С» № від 15.07.2015, а також суджень, відображених контролюючим органом в Акті перевірки, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 226.1, 226.2 статті 226 Податкового кодексу України (далі іменується - ПК України), у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

За приписами пункту 226.7 статті 226 ПК України, кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв, а відтак марки акцизного податку не можуть бути однаковими, оскільки кожна марка має свою серію та номер, а отже є підробленою, оскільки не відповідає стандартам чинного законодавства.

Відповідно до пункту 5 Положення №1251, індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів) через скісну риску та сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Пунктом 20 Положення №1251 визначено, що марки акцизного податку вважаються такими, що немарковані - алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками.

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону України №481/95-ВР, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Так, відповідно до зазначеного вище, контролюючим органом здійснено розрахунок штрафних (фінансових) санкцій згідно абзацу 15 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР: виробництво, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Позивач на обґрунтування позовних вимог зазначив, що він не володіє експертними навичками для надання візуальної оцінки якості товару та маркам акцизного податку, тому його вина, як умова для притягнення до відповідальності, відсутня.

З даного приводу суд зазначає, що сам факт виробництва, зберігання, транспортування чи реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, є безумовною підставою для притягнення платника податків до відповідальності, встановленої законом, оскільки позивач є суб'єктом, діяльність якого підлягає ліцензуванню, а відтак щодо нього встановлено особливий посилений контроль з боку контролюючих органів.

Наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується факт зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПК України, обов'язком платника податку є подання на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Статтею 20 ПК України встановлено право контролюючого органу запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 44.3 статті 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Пунктом 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не надав на вимогу фіскального органу будь-яких документів щодо наявного у нього товару.

Також, позивач зазначив, що оспорюване податкове повідомлення-рішення не містить жодних посилань на пункт чи статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено, тобто таке рішення не відповідає встановленим вимогам щодо зазначення усіх необхідних реквізитів.

З даного приводу суд зазначає, що окремі дефекти податкового повідомлення-рішення контролюючого органу не можуть сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності такого рішення. Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах його повноважень, та з його змісту можна чітко визначити суть встановленого порушення законодавства, таке рішення не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені судом під час розгляду справи по суті обставини, та враховуючи приписи частини 2 статті 71 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень доведено правомірність податкового повідомлення-рішення від 15.07.2015 №.

Судові витрати відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.07.2015 № - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.