Справа № 813/563/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року справа № 813/563/16

11 год. 53 хв зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представника позивача Морочинського А.М.,

представника відповідача Дорош А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Іскра" до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

публічне акціонерне товариство "Іскра" (надалі - ПАТ «Іскра») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 11.02.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач при прийняті оскаржених податкових повідомлень-рішень, не врахував, що Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» не може мати зворотньої дії в часі і і відповідно не може поширюватись на відносини, що виникли до його прийняття. Позивач також посилається на те, що ним своєчасно погашено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб шляхом зарахування надміру сплачених коштів з податку на прибуток та податку на додану вартість.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, які обґрунтовані тим, що розбіжність між податковим зобов'язанням позивача з ПДВ ПАТ «Кримський содовий завод» з 01.06.2014р. виник у зв'язку з тим, що такий платник зареєстрований на території вільної економічної зони «Крим» та не перереєструвався на іншій території України відповідно до вимог Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України». Також відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що податок на доходи фізичних осіб утриманий з нарахованої заробітної плати за відповідні періоди фактично перерахований до бюджету поза межами встановленого терміну.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

ПАТ «Іскра» зареєстровано 31.01.1994р. в реєстраційній палаті Департаменту економічної політики та ресурсів виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, свідоцтво про державну реєстрацію від 31.01.1994р. №0135. Місцезнаходження позивача відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію м. Львів, вул. Вулецька, 14. Взяте на податковий облік в органах державної податкової служби 31.03.1994р. за №02-130. З 28.04.2011р. зареєстровано платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №100334102, індивідуальний податковий номер 44.

Відповідачем на підставі направлень на проведення перевірки від 12.11.2015р. №868,869, 870,871, 872, 873, 874, 875, 876, від 01.12.2015р. №921, від 04.12.2015р. №930, 931, від 07.12.2015р. №932, плану - графіку проведення перевірок, наказу від 07.12.2015р. №790 проведена комплексна планова виїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 11.01.2016р. №19-13-50-22-02/00214244 (надалі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення позивачем: вимог п.184.6 ст. 184, п.192.1 ст. 192 , п.198.6 ст. 198, п.201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем завищено податковий кредит за вересень 2014р. на загальну суму 310967,00 грн. за рахунок не проведення коригування податкового кредиту у зв'язку з введенням в дію Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» та анулюванням свідоцтва платника податку на додану вартість підприємства ПАТ «Кримський содовий завод»; вимог п.п.168.1.2, п.п. 168.1.5 п.168.1 ст. 168, п.171.1 ст. 171, п.п. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України щодо несвоєчасного перерахування в 2014р. до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 48011,53 грн.

На підставі Акта перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 11.02.2016р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 388709 грн. (310967 грн. основна сума та 77742 грн. штрафні санкції);

- податкове повідомлення-рішення № від 11.02.2016р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 48011,53грн. (штрафні санкції).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.02.2016р., суд встановив наступне.

Відповідно до п.1.1 договору поставки від 26.12.2013 №40005020, укладеним між ПАТ «Кримський содовий завод» (постачальник) з однієї сторони і ПАТ «Іскра» (покупець) з другої сторони, постачальник зобов'язується поставити, а покупець оплатити і прийняти соду кальциновану технічну ГОСТ 5100-85 (код УКТ ЗЕД ) в кількості 3000 м.тонн.

Позивачем надані видаткові накладні на поставку товару (а.с. 50-75).

Згідно з даними бухгалтерського обліку по рахунку 63.1 «Розрахунки постачальниками» рахується кредитове сальдо станом на 01.01.2014 року у розмірі 1 031 580,55 грн. За 2014 рік загальна вартість отриманої сировини становить 4 713 677,04 грн. Станом на 31.12.2014 року кредиторська заборгованість становить 1 208 467,96 грн.

Позивачем суми ПДВ включались складу податкового кредиту на підставі податкових накладних (а.с. 76-101).

Як свідчать дані Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податків, сформована на рівні ГУ ДФС України, згідно з поданою платниками звітністю, встановлено розбіжність між податковим зобов'язанням з ПДВ підприємства ПАТ «Кримський содовий завод» та податковим кредитом ПАТ «Іскра» у розмірі 310 967,0 грн. за період з червня по вересень 2014р.

Зазначена розбіжність виникла за рахунок анулювання свідоцтва платника ПДВ ПАТ «Кримський содовий завод» (№ 100347699) з 1 червня 2014 року.

Судом встановлено, що Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» запроваджено вільну економічну зону «Крим», функціонування якої на період тимчасової окупації» здійснюється з урахуванням особливостей, визначених розділом II «Перехідні положення» вказаного Закону. Вказаний Закон набрав чинності з 27.09.2014 року.

Відповідно до пп. 2 п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» вказаного Закону підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу доповнено пунктом 26, згідно з яким на період дії Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» норми Податкового кодексу мають застосовуватися з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

Згідно з пп.3 п. 12.3 ст. 12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» встановлено, що з 1 червня 2014 року вважається анульованою податкова реєстрація осіб, які станом на 31 травня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) та перебували на обліку в контролюючих органах на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя.

З наведеного випливає, що суб'єкти господарювання, які зареєстровані на території вільної економічної зони «Крим», і не перереєструвалися на іншу територію України, з 1 червня 2014 року втратили статус платників податку на додану вартість, відповідно не мають права на складання податкових накладних та не подають податкову звітність.

Пунктом 201.8 ст.201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до складу податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товару/послуги, які не підтверджені податковими накладними або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 Податкового кодексу України.

Крім того, у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими відповідними документами, платник податку несе відповідальність згідно з Податковим кодексом України (п. 198.6 Податкового кодексу України).

Таким чином, податкова накладна, виписана особою, яка не є платником ПДВ, не дає права її отримувачу на формування податкового кредиту. Допущена помилка щодо безпідставного формування податкового кредиту повинна бути виправлена до моменту проведення перевірки контролюючим органом.

Відповідно до п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 №678 коригування податкового кредиту відображається у рядку 16.

Згідно з п. 184.6 ст.184 Податкового кодексу України у випадку анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації (з 1 червня 2014 року).

Безпідставними є посилання позивача на те, що норми Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» та Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014р. № 1130, не мають зворотної дії в часі, оскільки в пп. 3 п.12.3 ст. 12 вказаного Закону зазначено, що з 01.06.2014р. вважається анульованою податкова реєстрація осіб, які станом на 31.05.2014р. мали місцезнаходження та перебували на обліку в контролюючих органах на території автономної Республіки Крим та Севастополя.

Таким чином, суд дійшов висновку про порушення позивачем вимог п.184.6 ст.184, п.192.1 ст.192, п.198.6 ст.198, п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 11.02.2016р. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.02.2016р., суд встановив наступне.

Перевіркою встановлено, порушення позивачем строків перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб утриманого з нарахованої заробітної плати, а саме: у червні 2014 року на суму 195668,98 грн. (податок на доходи фізичних осіб утриманий з нарахованої заробітної плати за травень 2014року), яка підлягала перерахуванню до бюджету до 30.06.2014 року, у серпні 2014 року на суму 33717,25 грн. (податок на доходи фізичних осіб утриманий з нарахованої заробітної плати за липень 2014року), яка підлягала перерахуванню до бюджету до 31.08.2014 року, у листопаді 2014 року на суму 250729,10грн. (податок на доходи фізичних осіб утриманий з нарахованої заробітної плати за жовтень 2014року), яка підлягала перерахуванню до бюджету до 30.11.2014 року.

Відповідно до п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з п.п.168.1.5 п.168.1. ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається ) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені вказаним Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи).

Як передбачено п.п.14.1.115 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання (переплата) - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. При цьому відповідно до п.п. 17.1.10 ст.17 Податкового кодексу України у платника податку виникає право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 43.3 ст.43 та п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України для повернення надмірно сплачених коштів платнику необхідно подати заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення переплати або отримання права на відшкодування.

Таким чином, сума переплати, яка виникла за особовим рахунком платника податку, може бути повернута лише на підставі заяви платника податку.

Судом встановлено, що позивач звертався із заявами про зарахування переплати з податку на прибуток та податку на додану вартість в рахунок сплати податку на дозоди фізичних осіб від 03.06.14р. №23/120, від 19.11.14р. №23/261, від 23.10.14р. №23/234, від 22.07.14р. №23/155, від 01.07.14р. №23/140, від 12.11.14р. №23/248, від 02.06.14р. №23/119, від 22.07.14р. №23/154, від 12.11.14р. №23/248, від 25.11.14р. №23/265.

Перевірка поданих заяв позивача на перекидку коштів з дотримання позивачем строків, передбачених п.43.3 ст.43 та п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України оформлена відповідними висновками від 27.06.14р. №1930-20 (заява №23/120), від 25.11.14р. №2965-20 (заява №23/261), від 31.10.14р. №2788-20 (заява №23/234), від 04.08.14р. №2262-20 (заява №23/155), від 07.07.14р. №1956-20 (заява №23/140), від 03.12.14р. №3018-20 (заява №23/248), від 16.06.14р. №1831-20 (заява №23/119), від 19.08.14р. №2415-20 (заява №23/154), від 03.12.14р. №3017-20 (заява №23/248), від 28.11.14р. №2987-20 (заява №23/265), що є підставою для перекидки коштів з податку на прибуток та податку на додану вартість на сплату податку на доходи фізичних осіб.

Судом встановлено, що податок на доходи фізичних осіб утриманий з нарахованої заробітної плати за травень 2014 року, яка підлягала перерахуванню до бюджету до 30.06.2014 року, за липень 2014 року, яка підлягала перерахуванню до 31 серпня 2014 року, за жовтень 2014 року, яка підлягала перерахуванню до 30 листопада 2014 року фактично перерахований до бюджету поза межами встановленого терміну.

Таким чином, суд дійшов висновку про порушення позивачем вимог п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст. 168, п.171.1 ст. 171, п.п. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 11.02.2016р. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства "Іскра" до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний 01 квітня 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик