Справа № 522/4664/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/4664/16-а

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Приморського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, за участю третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про примусове видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

Приморський районний відділ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - позивач, або Приморський РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області) звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив винести постанову про примусове видворення з України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Соціалістичної Республіки В'єтнам, провінція Фу Тхо (далі - відповідач), так як є обґрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення в країну походження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач, через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2016 року, яка занесена до журналу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи залучено - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги поданої апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув до України 10.09.2014 року з території Соціалістичної Республіки В'єтнам за одноразовою візою типу С № Y02707866, терміном дії з 11.09.2014 року по 10.12.2014 року.

17.03.2016 року працівниками СБУ в Одеській області було затримано вказаного громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 та доставлено до Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області.

З пояснень відповідача, які були отримані працівниками Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, останніми було встановлено, що термін дії візи відповідача (дійсна на протязі 90 діб) закінчився 08.12.2014 року, з цього часу він на території України перебуває незаконно, законного джерела існування та близьких родичів, які були б громадянами України, не має.

Постановою від 17.03.2016 року Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області за порушення відповідачем правил перебування в Україні, відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, останнього було притягнуто до адміністративної відповідності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Зазначені обставини стали підставою для звернення Приморського РВ ГУ ДМС України в Одеській області до суду з адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 про його примусове видворення з України.

За встановлених зазначених обставин, а саме щодо відсутності у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення останнім вимог ст.ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що, на думку суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону є підставою для видворення відповідача, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, так як документів в нього не має, кошти на проїзд у нього відсутні, він не може вказати законні джерела існування, також і відсутні родинні зв'язки в Україні.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини 5 статті 26 зазначеного Закону іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу зазначених вище правових норм випливає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Отже, адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Аналогічна позиція висловлена у Пленумі Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у позивача були відсутні підстави для звернення до суду з позовом про видворення за межі України в примусовому порядку громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3.

Так, судом першої інстанції не було враховано, що в матеріалах адміністративної справи немає даних про те, що відносно відповідача відповідним компетентним органом приймалось рішення про примусове повернення і що він ухиляється від залишення території України у визначений цим органом строк або є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Обставини, на які посилався позивач, при умові неприйняття ним рішення про примусове повернення громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, не можуть бути підставами для задоволення позовних вимог про його примусове видворення за межі України.

Тобто, суд першої інстанції встановивши, що позовну заяву про примусове видворення подано до суду щодо особи стосовно якої рішення компетентним органом про примусове повернення не приймалось повинен був відмовити в задоволенні такого позову.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права, не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Приморського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, за участю третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про примусове видворення за межі території України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець