Справа № 713/547/16-а
Суддя: Кибич І. А.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/547/16-а
Провадження №2-а/713/16/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2016 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області, в складі:

головуючого судді Кибич І.А.,

з участю секретаря Козубовської-Кузик О.Д.

за участю представника позивача Матейчука Т.М.

за участю представника відповідача Гавалешко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 Колесниченко С.К. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Посилається на те, що постановою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №16 від 17 листопада 2015 року розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно нього за порушення ч.10 ст.15 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з накладенням штрафу в розмірі 119,00 грн.

Вважає, постанову військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №16 від 17 листопада 2015 року незаконною та винесеною з порушенням КУпАП, оскільки його не було повідомлено про час та місце розгляду справи, чим було позбавлено можливості довести військовому комісару про свою невинність неявки на засідання призовної комісії, а також скористатись правовою допомогою адвоката. Дану постанову отримав 16.03.2016 року у відділі державної виконавчої служби Вижницького РУЮ в зв`язку з викликом його відносно відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього штрафу згідно постанови №16. Від військового комісаріату постанову про накладення на нього адміністративного стягнення не отримував, працівник поштового відділення постанов також не вручав.

Зазначив, що на засідання призовної комісії військового комісаріату не мав можливості з`явитись, оскільки з 01 листопада 2015 року здійснює постійний догляд за 80-ти річною бабусею.

Просить поновити пропущений строк на оскарження постанови, скасувати постанову військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №16 від 17 листопада 2015 року, про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 119,00 грн. із закриттям даної справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, зазначив, що 01.11.2015 року прибув до військового комісара та повідомив, що здійснює догляд за пристарілою бабусею і не підлягає службі, на що йому повідомили, що необхідно надати довідку і службу проходити не буде. 13.11.2015 року подав вказану довідку і пішов додому, його ніхто не повідомляв про розгляд справи про адміністративне правопорушення призначене на 17.11.2015 року. Про дане засідання призовної комісії нічого не знав, сповіщення не отримував, підпис в поштовому повідомлені не його. Просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача Матейчук Т.М. позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив їх задовольнити.

Відповідач військовий комісар ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заперечення, в якому зазначив, що адміністративний позов не визнає, оскільки 17.11.2015 року було призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з підписом про отримання ОСОБА_1 з датою 16.11.2015 року. 12.11.2015 року ОСОБА_1 було направлено сповіщення про розгляд справи про адміністративне правопорушення. 17.11.2015 року ОСОБА_1 не з`явився, з клопотанням про відкладення розгляду справи будь-яким засобом зв`язку не звертався, а тому справа була розглянута у його відсутність. Щодо не отримання ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення №16 від 17.11.2015 року, останньому було направлено 18.11.2015 року копію постанови разом із супровідним листом, однак 20.11.2015 року лист був повернутий, із зазначенням на довідці з Укрпошти, що не зазначена повна адреса. На його думку, ОСОБА_1 попросив листоношу побачивши лист адресований Вижницким РВК про повернення його відправнику, оскільки попередній лист був отриманий ОСОБА_1 з такою самою адресою. 07.12.2015 року супровідним листом постанова №16 від 17.11.2015 року була направлена до відділення ДВС Вижницького РУЮ. Посилання ОСОБА_1 на те, що він не з`явився на засідання призовної комісії оскільки здійснює догляд за пристарілою, не є поважною причиною у відповідності до ч.11 ст.15 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». ОСОБА_1 всупереч вимог даного закону і Указу Президента №88/2015 від 17.02.2015 року отримав повістку на якій розписався, але не прибув на засідання призовної комісії. Вважає, що порушень про повідомлення призовника щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови не допущено. Просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, підтримала заперечення, просила відмовити в задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_1 є його син, про виклик до військового комісара на 17.11.2015 року не було повідомлено, ОСОБА_1 не знав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення. ОСОБА_1 кожного разу приходив на виклики військового комісара, коли був належним чином повідомлений. 13.11.2015 року він отримав довідку з Управління соціального захисту населення Вижницької РДА про те, що його син ОСОБА_1 здійснює догляд за пристарілою бабусею і надав її військовому комісару, останній запевнив, що все буде добре і син служити не буде, оскільки має поважну причину. 13.11.2015 року йому не повідомляли, що ОСОБА_1 викликають на засідання, яке призначено 17.11.2015 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що працює у Вижницькому районному військовому комісаріаті. Оскільки призовник ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу, неодноразово не з`являвся на виклики до військового комісара, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210 ч.1 КУпАП. Він був у складі мобільної групи, 01.11.2015 року призовнику ОСОБА_1 було вручено повістку для проходження медичної та призовної комісії, яка була призначена на 02.11.2015 року. Однак ОСОБА_1 не з`явився. 03.11.2015 року ним було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210 ч.1 КУпАП за місцем проживання правопорушника. Місце проживання ОСОБА_1 їм показував представник Берегометської селищної ради.

Суд, заслухавши позивача та його представника ОСОБА_6 , представника відповідача Гавалешко А.Г., свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.18 ч.1 п.2 місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року).

Судом встановлено, що 01.11.2015 року ОСОБА_1 отримав повістку про явку у Вижницький районний комісаріат на 02.11.2015 року, що підтверджується копією розписки від 01.11.2015 року, однак не з`явився. 03.11.2015 року працівниками Вижницького РВК було здійснено виїзд по місцю проживання позивача ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 та складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ч.10 ст.15 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за ст.210 ч.1 КУпАП.

З копії протоколу про адміністративне правопорушення №16 від 03.11.2015 року вбачається, що 01.11.2015 року о 11-40 год. в АДРЕСА_1 , призовник ОСОБА_1 отримав повістку для проходження медичної та призовної комісії та уточнення облікових даних на 02.11.2015 року, але не з`явився на призовну комісію, чим порушив ч.10 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

12.11.2015 року Вижницьким РВК направлено позивачу ОСОБА_1 сповіщення про розгляд адміністративного правопорушення, призначене на 17.11.2015 року о 09-00 год., яке позивач ОСОБА_1 особисто отримав 13 листопада 2015 року, що підтверджується копією сповіщення, поштового повідомлення та довідки Укрпошти.

Судом встановлено, що постановою №16 від 17 листопада 2015 року на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.210 ч.1 КУпАП в розмірі 119,00 гривень, відповідно до вказаної постанови 01.11.2015 року о 11-40 год. в АДРЕСА_1 , призовник ОСОБА_1 отримав повістку для проходження медичної та призовної комісії та уточнення облікових даних на 02.11.2015 року, але не з`явився, своїми порушив ч.10 ст.15 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідальність передбачена ст.210 ч.1 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного штрафу може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України, суд, перевіряє оскаржувану постанову на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст.235 КУпАП, військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про умисне зіпсуття обліково-військових документів чи втрату їх з необережності, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неподання у військові комісаріати списків юнаків, які підлягають приписці до призовних дільниць, про прийняття на роботу військовозобов`язаних і призовників, які не перебувають на військовому обліку, про незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти чи призовні дільниці, про несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, несповіщення їх про виклик у військові комісаріати, про неподання відомостей про військовозобов`язаних і призовників (статті 210, 210-1, 211 - 211-6). Від імені військових комісаріатів розглядати справи про

адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Відповідно до диспозиції ст.210 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає у випадку порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи…

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Разом з тим, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

На підставі ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.10.2015 року, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.10.2015 року, військова служби є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.10.2015 року, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.1 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.10.2015 року, на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Відповідно до п.8 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.10.2015 року, після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову: призовники, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці; у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України.

Відповідно до п.10 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.10.2015 року, у разі неявки призовника без поважних причин за викликом районного (міського) військового комісаріату на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п.11 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.10.2015 року, поважними причинами неприбуття призовників до призовних дільниць у строк, установлений військовим комісаріатом, які підтверджені відповідними документами, визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба призовника або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у зазначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини.

17.02.2015 року Президентом України видано Указ про строки проведення чергових призовів, чергові призови громадян України на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців у 2015 році №88/2015, яким визначено строки проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу.

Згідно ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, військовий комісар в межах наданих йому повноважень, виконуючи вимоги КУпАП, належним чином повідомив позивача ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210 ч.1 КУпАП, дослідивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення №16 від 03.11.2015 року, в межах наданих йому повноважень виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.210 ч.1 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що постанова військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 №16 від 17.11.2015 року, відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 ч.1 КУпАП є законною і такою, що не підлягає скасуванню.

Посилання позивача ОСОБА_1 стосовно того, що він не отримував сповіщення на 17.11.2015 року, підпис в поштовому повідомленні здійснено не ним, а іншою особою суд, до уваги не бере та ставиться критично, оскільки в загальному доступі знаходиться інформація надана Укрпоштою щодо відстеження пересилання поштових повідомлень, де працівниками зазначаються відомості про стан відправленого поштового повідомлення із зазначенням дати вручення адресату чи не вручення адресату. Оскільки позивач ОСОБА_1 отримав 13.11.2015 року особисто сповіщення про виклик до Вижницького РВК, 17.11.2015 року не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не подав, військовий комісар ОСОБА_2 прийняв рішення про розгляд справи у його відсутність.

Позивач ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які б спростовували винесену стосовно нього постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210 ч.1 КУпАП. Покази свідка ОСОБА_4 , суд оцінює критично, оскільки останній є батьком позивача, на думку суду є зацікавленою особою по справі, а тому дані докази є неналежними, нічим не підтвердженими та такими, що не спростовують обставини, викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення №16 від 17 листопада 2015 року.

На підставі викладеного суд вважає, що в задоволенні позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №16 від 17 листопада 2015 року за ст.210 ч.1КУпАП України у виді штрафу в сумі 119,00 грн. необхідно відмовити.

Згідно ст.289 КУпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Судом встановлено, що 18.11.2015 року ОСОБА_1 було направлено рекомендованим листом, постанову №16 від 17 листопада 2015 року, за ст.210 ч.1 КУпАП, яка була повернута до Вижницького РВК з довідкою Укрпошти, де зазначено причиною повернення неповну адресу, що підтверджується конвертом та довідкою Укрпошти. 07.12.2015 року Вижницьким РВК направлено на виконання до державної виконавчої служби Вижницького РУЮ Чернівецької області постанову №16 від 17 листопада 2015 року відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 ч.1 КУпАП для стягнення у відповідності до ч.2 ст.308 КУпАП суму у вигляді штрафу в подвійному розмірі в сумі 238,00 грн., що підтверджується копією направлення.

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року вбачається, що головним державним виконавцем органу виконавчої служби Вижницького РУЮ відкрито виконавче провадження, ВП №50483992 з виконання постанови №16 виданої 17.11.2015 року Вижницьким райвійськкомісаріатом про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 238,00 грн. на користь держави.

Суд знаходить поважними причини пропущення позивачем ОСОБА_1 строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, вважає за можливе поновити позивачу ОСОБА_1 строк на оскарження постанови.

Що стосується вимоги позивача ОСОБА_1 щодо закриття справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься відповідно до вимог ст.235, ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП до компетенції органів, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а не до компетенції суду при розгляді відповідно до вимог ст.171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 289 КУпАП, Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

На підставі ст. ст. 210 ч.1, ч.1, 251, 254, 283, 287-289 КпАП України, п.1 ст.1, п.1 ст.2, п.1 ст.3, п.1,8,10,11 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.10.2015 року, керуючись ст.ст. 18, 158-163, 167, 171-2 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №16 від 17.11.2015 року.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №16 від 17.11.2015 року за ст.210 ч.1 КУпАП у виді штрафу в сумі 119,00 грн. та закриття провадження по справі - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького адміністративного Апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич