Справа № 803/269/15-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 876/3586/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

встановив:

У лютому 2015 року позивач ФОП ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, в якому просив визнати протиправною і скасувати з моменту прийняття вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 21.11.2014 року № Ф-819-17 про сплату позивачем 5021, 37 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області від 21.11.2014 року № Ф-819-17.

З цією постановою суду першої інстанції від 02.03.2015 року не погодився відповідач Ковельська ОДПІ та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду першої інстанції прийнята без з'ясування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець та згідно Свідоцтва платника єдиного податку обрав спрощену систему оподаткування. Зазначає апелянт, що згідно змісту п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», критерієм звільнення від сплати єдиного внеску разом із фактом отримання пенсії, у тому числі пенсії за віком на пільгових умовах, є наявність у особи, яка обрала спрощену систему оподаткування, статусу пенсіонера за віком. Звертає увагу апелянт на те, що позивач ОСОБА_2 отримує пенсію за вислугу років, а не за віком. Таким чином, судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років та пенсія за віком є окремими видами трудових пенсій та мають різні умови їх призначення.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 02.03.2015 р. і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Так, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 має статус фізичної особи-підприємця, знаходиться на спрощеній системі оподаткування та сплачує єдиний податок (а.с. 9-11). Одночасно позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 12).

05.02.2015 року позивачем отримано рекомендованим поштовим відправленням вимогу Ковельської ОДПІ від 21.11.2014 року № Ф-819-17 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 5021,37 грн. (а.с. 6, 7).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивач відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» має право на звільнення від сплати єдиного внеску, оскільки обрав спрощену систему оподаткування та 17.05.2007 р. досяг віку, з якого призначається пенсія за віком, а тому оскаржена вимога № Ф-819-17 від 21.11.2014 року є протиправною та підлягає скасуванню.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції на час розглядуваних правовідносин), платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно ч.4 ст.4 цього Закону, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З аналізу наведених правових положень видно, що право не сплачувати єдиний внесок поширюється лише на пенсіонерів за віком або інвалідів, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Це право не поширюється на пенсіонерів, які отримують пенсії за вислугою років, у тому числі на тих, які досягли пенсійного віку для пенсії за віком.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пенсія за віком є одним із видів пенсійного страхування, яке здійснюється за рахунок коштів, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до відповідних страхових фондів і не зараховуються до Державного бюджету України. Саме з цих фондів покриваються витрати на медичні профілактично-реабілітаційні заходи, допомогу на поховання пенсіонерів за віком тощо.

На відміну від пенсій за віком, правила призначення пенсій за вислугу років регламентуються, зокрема Законом України «Про прокуратуру».

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсія за віком і пенсія за вислугу років являються окремими (різними) видами трудових пенсій.

Таким чином, положення частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не поширюються на осіб, які отримують пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру», незважаючи на можливе досягнення ними загального пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція відображена в постановах Верховного Суду України: від 10.03.2015 р. по справі № 21-56а15; від 22.04.2015 р. по справі № 21-75а14; від 12.05.2015 р. по справі № 21-118а15, яка відповідно до ст.244-2 КАС України повинна враховуватись іншими судами загальної юрисдикції.

Отже, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, що позивач не отримує пенсії за віком, а отримує пенсію за вислугою років. Тому є помилковим висновок суду першої інстанції про звільнення позивача від сплати єдиного внеску з дати досягнення загального пенсійного віку.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправною і скасування вимоги Ковельської ОДПІ від 21.11.2014 року № Ф-819-17 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 5021,37 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що постанова суду першої інстанції від 02.03.2015 року прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому таку постанову суду слід скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області - задоволити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.04.2016 року.