Справа № 826/12640/15
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіну Л.О. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Старокиївський Банк» відповідно до договору банківського рахунку №8526 від 05 червня 2014 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіна Л.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що укладений між позивачем і банком правочин є нікчемним, позивач втратив статус вкладника, а кошти на рахунку втратили статус вкладу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 (клієнт) та ПАТ «Старокиївський банк» (банк) укладено договір банківського рахунку №8526 від 05 червня 2014 року, за умовами якого банк за заявою клієнта відкриває банківський поточний (на вимогу) рахунок клієнта НОМЕР_1 у гривні та здійснює за ним операції згідно діючого законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб в ПАТ «Старокиївський банк».

05 червня 2014 року між позивачем (вкладник) та ПАТ «Старокиївський банк» (банк) укладено договір банківського вкладу №06/1201-2014, за умовами якого банк відкриває вкладнику вкладний (строковий) рахунок НОМЕР_2 «Оптимальний стандарт» у гривні, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 185000,00 грн. Дата внесення вкладу - 05 червня 2014 року, дата повернення вкладу - 05 грудня 2014 року. Процентна ставка за вкладом складає 15% річних. За даним вкладом додаткові внески не передбачені. Часткова видача вкладу до спливу строку, встановленого п.1.2 цього договору, прирівнюється до розірвання цього договору з ініціативи вкладника.

Надходження грошових коштів у сумі 185000,00 грн. на депозитний рахунок позивача підтверджується квитанцією від 05 червня 2014 року №66536, згідно якої платником є ОСОБА_3, отримувачем - ОСОБА_3, призначення платежу - внесення готівки на депозитний рахунок (договір №06/1201-2014 від 05 червня 2014 року).

12 травня 2014 року постановою Правління Національною банку України №276/БТ «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних» віднесено ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних строком до 180 днів.

Постановою Правління Національною банку України від 17 червня 2014 року №365 ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі чого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 червня 2014 року №50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18 червня 2014 року по 18 вересня 2014 року та призначено Уповноваженою особою Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О.

11 вересня 2014 року постановою Правління Національного банку України №563 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» з 18 вересня 2014 року, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 вересня 2014 року №92 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» з 18 вересня 2014 року. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку строком на один рік з 18 вересня 2014 року по 18 вересня 2015 року включно призначено Пантіну Л.О.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. від 29 серпня 2014 року №61 визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу, зокрема, транзакції та правочини (договори), укладені ОСОБА_3 (договір банківського рахунку №8526 від 05 червня 2014 року та договір банківського вкладу №06/1201-2014 від 05 червня 2014 року).

Листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. від 05 грудня 2014 року №1166/02-02 позивача повідомлено, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу №06/1201-2014 від 05 червня 2014 року, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахункам, відкритим на виконання вказаних договорів, є нікчемними відповідно до вимог ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.228 ЦК України. Також ОСОБА_3 повідомлено, що 01 вересня 2014 року банком подана заява про відкриття кримінального провадження до ДДСБЕЗ МВС України, відомості про кримінальне провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №0000367).

Згідно листа старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України у м.Києві Колотигіної Т.В. від 18 листопада 2014 року вих.№13/2/2-22818, 11 вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження №0000367 за фактом зловживання службовими особами юридичної особи приватного права ПАТ «Старокиївський банк» своїми повноваженнями з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку, що статус особи позивача-вкладника підтверджується договором банківського вкладу і касовим документом щодо розміщення депозиту, а отже вимоги щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Старокиївський Банк» відповідно до договору банківського рахунку №8526 від 05 червня 2014 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», метою якого є захист прав і законних інтересів вкладників банку та який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч.4 ст.26 зазначеного Закону (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн., за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В силу вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктами 3, 4 р.3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до п.6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Таким чином, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду, зокрема, повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п.4-6 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду має право, серед іншого, звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Вимогами ст.69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіна Л.О. посилається на те, що позивачем грошові кошти до каси банку не вносились, операції по внесенню коштів здійснювались лише шляхом внесення фіктивної інформації до бази даних вкладників, проте доказів на підтвердження зазначених обставин, всупереч ч.2 ст.71 КАС України, до суду надано не було.

Частиною 1 ст.70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Проведення досудового розслідування старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України у м.Києві Колотигіною Т.В. за фактом зловживання службовими особами юридичної особи приватного права ПАТ «Старокиївський банк» своїми повноваженнями з метою неправомірної вигоди для інших осіб, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, не є належним доказом у розумінні ч.1 ст.70 КАС України, оскільки не стосується предмета доказування та не береться судом до уваги, так як відсутній вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, який в силу ч.4 ст.72 КАС України є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, а тому до моменту встановлення факту зловживання службовими особами ПАТ «Старокиївський банк» своїми повноваженнями з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, у суду відсутні підстави вважати такі обставини доведеними.

Частинами 2, 4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно з ч.3 ст.38 вказаного Закону (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

В силу вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Розділом 10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, визначено порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам і використання коштів за цими рахунками.

Згідно п.10.1 зазначеної Інструкції, якщо фізична особа не має рахунків у цьому банку, то відкриття вкладного (депозитного) рахунку здійснюється в такому порядку: фізична особа має пред'явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізична особа - резидент додатково має пред'явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію фізичної особи - резидента в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; уповноважений працівник банку ідентифікує фізичну особу, яка відкриває рахунок, і підтверджує здійснення ідентифікації копіюванням вищезазначених документів у порядку, установленому главою 2 цієї Інструкції; між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок; на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Відповідно до п.10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше.

Згідно умов договору банківського вкладу від 05 червня 2014 року №06/1201-2014, укладеного між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк», банк відкриває вкладнику вкладний (строковий) рахунок «Оптимальний стандарт» у гривні, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 185000,00 грн., дата внесення вкладу - 05 червня 2014 року, дата повернення вкладу - 05 грудня 2014 року.

Таким чином, згідно положень зазначеної вище Інструкції та відповідно до умов договору від 05 червня 2014 року №06/1201-2014, саме позивач повинен внести грошові кошти на рахунок у сумі 185000,00 грн. 05 червня 2014 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 05 червня 2014 року №66536 позивачем було внесено грошові кошти у розмірі 185000,00 грн. з призначенням платежу - внесення готівки на депозитний рахунок (договір №06/1201-2014 від 05 червня 2014 року), що свідчить про те, що умови договору банківського вкладу від 05 червня 2014 року №06/1201-2014 в частині внесення коштів позивачем дотримані.

При цьому, посилання апелянта в апеляційній скарзі на порушення вимог договору у зв'язку з відсутністю свідоцтва про відкриття рахунку судом не приймаються, оскільки зазначені посилання не спростовують належних та допустимих доказів щодо внесення позивачем готівки на вкладний рахунок.

Відповідачем у своєму рішенні не визначено конкретної підстави нікчемності правочину, що передбачені у ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не наведено підстав для визнання нікчемним договору банківського рахунку №8526 від 05 червня 2014 року та договору банківського вкладу від 05 червня 2014 року №06/1201-2014, укладених між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк», не надано доказів, які б свідчили, що зазначені правочини є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Крім того, в силу положень ч.3 с.228 ЦК України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом, натомість відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського рахунку №8526 від 05 червня 2014 року та договору банківського вкладу від 05 червня 2014 року №06/1201-2014 та застосування правових наслідків недійсності матеріали справи не містять, тому відповідачем не доведено наявність правових підстав для прийняття наказу №61 від 29 серпня 2014 року відносно позивача.

Відповідно до п.2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок в банку позивачем надано квитанцію від 05 червня 2014 року №66536 про надходження коштів на депозитний рахунок (договір №06/1201-2014 від 05 червня 2014 року) в розмірі 185000,00 грн., натомість, відповідачем належних та допустимих доказів, що зазначені кошти позивачем фактично не вносились, суду не надано.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необґрунтованість визначення відповідачем угод як нікчемних, зокрема відповідно до положень п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Отже, підстава, передбачена п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», застосовується, коли банк став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим внаслідок взяття банком на себе певних зобов'язань до дня визнання банку неплатоспроможним. Апелянтом не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку, що обов'язки, взяті на себе банком шляхом укладення договору банківського рахунку №8526 від 05 червня 2014 року та договору банківського вкладу від 05 червня 2014 року №06/1201-2014, мали наслідком його неплатоспроможність або призвели до повної чи часткової неможливості виконання грошових зобов'язань перед іншими кредиторами.

Наведене спростовує твердження апелянта щодо наявності підстав, визначених п.2 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантуванні вкладів фізичних осіб», для визнання правочинів, укладених між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк», нікчемними.

В своїй апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіна Л.О. посилається на постанову правління Національного банку України від 12 травня 2014 року №276/БТ «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних», якою встановлено обмеження в діяльності банку, що була наявна на момент укладання договору банківського рахунку №8526 від 05 червня 2014 року та договору банківського вкладу від 05 червня 2014 року №06/1201-2014, проте, зазначена постанова становить банківську таємницю і позивач не міг знати про її зміст та встановлені обмеження.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що зафіксований у наказі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. №61 від 29 серпня 2014 року висновок про нікчемність укладених з позивачем правочинів є таким, що ґрунтується на припущеннях та ймовірності, а отже є необґрунтованим і безпідставним, позивачем документально підтверджено внесення вкладу до ПАТ «Старокиївський банк», який підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог вищенаведеного Закону, безпідставного невключення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіною Л.О. позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а також необхідності зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 лютого 2016 року прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 06 квітня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.