Справа № 2а/1770/4219/2011
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"31" березня 2016 р. Справа № 2а/1770/4219/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Кучерук С.Б. ,

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2016 р. про зміну способу виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Київській області про визнання протиправною відмови, про відмову у виділенні коштів для забезпечення житлом та зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2016 ОСОБА_3 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з заявою про зміну способу виконання судового рішення в адміністративній справі №2а/1770/4219/2011.

На обґрунтування заявлених вимог вказує, що постановою головного державного виконавця ДДВС ВПВР від 25.11.2015 Варуха О.В. призначено експертом суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду.

Зазначає, що згідно звіту поданого вказаним експертом та висновку про вартість оцінки, вартість квартири житловою площею 37, 3 кв.м., придатної для проживання без врахування загальної площі в м. Бровари Київської області становить 1023086, 00 грн.

На думку заявника з врахуванням вказаної обставини та рішення суду є підстави для зміни способу виконання судового рішення в адміністративній справі №2а/1770/4219/2011 від зобов'язання перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла ОСОБА_3 як вдові ОСОБА_5 з підстав, що передбачені п. 10 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду" на стягнення коштів для забезпечення житлом позивача в сумі 1023086, 00 грн.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зміну способу виконання судового рішення в адміністративній справі №2а/1770/4219/2011, - відмовлено повністю.

Заявник не погодився з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу з постановленням нового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2012 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи щодо незабезпечення житлом та зобов'язано Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла ОСОБА_3 як вдові ОСОБА_5 з підстав, що передбачені п. 10 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення Рівненським окружним адміністративним судом 11.09.2012 було видано виконавчий лист по справі №2а/1770/4219/2011 від 12.12.2011.

Зі змісту заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №2а/1770/4219/2011 вбачається, що заявник просить змінити спосіб виконання судового рішення із зобов'язання Мінсоцполітики перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла ОСОБА_3 на стягнення коштів з боржника для придбання житла ОСОБА_3 жилою площею 37,3 кв.м. в м. Бровари Київської області в сумі 1023086, 00 грн., що становить 23,9492 UAN станом на дату оцінки 25.11.2015 року.

Відмовляючи в задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №2а/1770/4219/2011, суд першої інстанції виходив з того, що зміна способу виконання судового рішення у спосіб, про який просить заявник, призведе до зміни змісту та суті рішення, яке ухвалено в справі. Крім того, відсутні достатні та належні докази наявності виняткових обставин, які б зумовлювали можливість зміни способу виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Такий догмат є основою інституту виконання судових рішень та відображений у статті 13 Закону "Про судоустрій і статус суддів".

Зазначена норма є логічним відтворенням принципу правосуддя щодо обов'язковості виконання судових рішень на території України, закріпленого в Конституції (ст.124).

В основі даної норми лежить принцип загальнообов'язковості закону, відповідно до якого ухвалене судове рішення. Обов'язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім вищестоящого суду, не може скасувати рішення суду.

Статтею 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно із п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року по справі "Васильєв проти України" виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Боржником у даній справі виступає держава, яка в особі компетентного органу повинна виконати свій обов'язок щодо забезпечення житлом позивача.

Як зазначалось вище та слідує з тексту заяви та змісту апеляційної скарги позивач по своїй суті не просить змінити порядок та спосіб виконання рішення суду, оскільки ставить питання щодо стягнення з відповідача на користь заявника коштів на придбання житла визначеної площі та у визначеному грошовому еквіваленті - 1 023 086, 00 грн., щодо чого відсутня як правова кваліфікація так і саме рішення суду. Натомість судом у даній справі було постановлено рішення зобов'язального характеру, а саме: визнано неправомірною бездіяльності Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи щодо незабезпечення житлом позивача та зобов"язано Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи перерахувати цільовим призначенням кошти на рахунок Київської обласної державної адміністрації для придбання житла ОСОБА_3 як вдові ОСОБА_5 з підстав, що передбачені п. 10 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду".

Враховуючи, що зміна способу виконання судового рішення в даній справі із зобов'язання вчинити дії на стягнення коштів фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення, яке набрало законної сили, у спосіб не передбачений ст.ст.21, 105, 162 КАС України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення відповідної заяви.

Органи державної влади в межах наданих їм повноважень вправі ініціювати виділення додаткових бюджетних асигнувань на здійснення відповідних виплат за рішенням суду, що набрало законної сили, та виконати рішення суду.

Наведені обставини не позбавляють учасників виконавчого провадження шукати інші шляхи виконання судового рішення, втому числі і шляхом звернення до суду з відповідними заявами про зміну способу і порядку його виконання.

На підставі викладеного, судова колегія прийшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "01" квітня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи вул. Гончара, 55-А,м.Київ,01030

4-Головне управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Київській області вул.Вишгородська,21,м.Київ 74,04074

5- Міністерство соціальної політики м.Київ, вул.Еспланадна,8/10,01601 - ,