Справа № 405/7174/15-а (2-а/405/320/15)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"06" квітня 2016 р. справа № 405/7174/15-а (2-а/405/320/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 січня 2016 року у справі №405/7174/15-а за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №5 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ України в Київській області Заболотного Анатолія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06.10.2015 року (згідно поштового штемпеля на конверті) звернувся до Ленінського районного суду м.Кіровограда з позовом до Інспектора взводу №5 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ України в Київській області Заболотного А.С., в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття постанови серії ПС2 №531446 в справі про адміністративне правопорушення від 16.09.2015 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №531446 в справі про адміністративне правопорушення від 16.09.2015 року, закривши провадження у справі.

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позов в повному обсязі.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 16.09.2015 року Інспектором взводу №5 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ України в Київській області Заболотним А.С. було складено протокол серії АП1 №942341 про адміністративне правопорушення, згідно якого 16.09.2015 року о 21:12 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по а/д «Бобринець-Дніпропетровськ» пост ДАІ, в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості « 50 км/год.», перевищив швидкість руху на 50 км/год., рухався зі швидкістю 100 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Tru Cam» №000803.

На підставі зазначеного протоколу прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2015 року серії ПС2 №531446, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн..

Не погодившись з зазначеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що правопорушення було зафіксовано приладом ТruCAM серійний №ТС000803, який пройшов повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що підтверджується відповідним свідоцтвом (чинне до 11 лютого 2016 року) та відповідає вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam» LTI 20/20». Вимоги з технічного захисту інформації». Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.9 Правил дорожнього руху України, що повністю підтверджується матеріалами справи, тому на позивача правомірно працівником ДАІ накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 грн. в межах ч.1 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 16.09.2015 року серії АП1 №942341 вбачається, що швидкість руху автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 вимірювалася приладом «Tru Cam» №000803 (а.с.5).

Крім того, згідно вказаного протоколу позивачу було роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд адміністративної справи 16.09.2015 року о 21:15 год. 44 км. а/д Бориспіль Дніпропетровськ, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на протоколі. Будь-яких клопотань чи зауважень від позивача при складанні протоколу не надходило.

Згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення від 16.09.2015 року серії ПС2 №531446 вбачається, що гр.ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та, керуючись положеннями ст.ст.33, 284 зазначеного Кодексу, інспектор застосував до гр.ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. (а.с.4).

Відповідно до п.12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Статтями 14-1, 251 КУпАП передбачено, щодо адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів, а доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані, крім всього іншого, встановлюються також і показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.7.6 Наказу Міністерства Внутрішніх справ України №111 від 27.03.2009 року «Про затвердження інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС» працівники підрозділів ДПС мають право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР та отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Наказом МВС України «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» від 01.03.3010 року №33 затверджено перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, зокрема, в цей перелік входить лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM».

В матеріалах справи наявні фотоматеріали фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого водієм транспортного засобу марки БМВ державний номер НОМЕР_2, з яких вбачається, що водій автомобіля 16.09.2015 року о 21:12:29 год. на 44 км а/д Бориспіль- Дніпропетровськ, де дозволена швидкість руху 50 км/год., рухався зі швидкістю 100 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом «TruCam» серійний №ТС000803 ( а.с. 24 ).

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта, що фотознімки з приладу «TruCAM» серійний №ТС000803 є неякісними, на них не видно всього автомобіля, а лише зафіксовано номерний знак, а тому вони не можуть бути належним доказом його винуватості у перевищенні швидкості руху, оскільки ідентифікація автомобіля здійснюється саме за його державним номером. До протоколу про адміністративне правопорушення додано відповідні фотоматеріали, в яких зазначено дату, час та місце фіксації, та з яких вбачається, що швидкість руху була перевищена саме автомобілем з державним номером НОМЕР_2 16.09.2015 року о 21:12:29 год. на 44 км а/д Бориспіль- Дніпропетровськ (а.с.24).

Судом першої інстанції встановлено, що правопорушення було зафіксовано приладом ТruCAM, серійний №ТС000803, який пройшов повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що підтверджується відповідним свідоцтвом (чинне до 11 лютого 2016 року) та відповідає вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam» LTI 20/20». Вимоги з технічного захисту інформації» (а.с.22, 25).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ту обставину, що відповідач не мав права виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а повинен був лише зафіксувати факт порушення, зібрати відповідні докази та направити дані матеріали до уповноваженого органу розглядати дану справу з наступних підстав.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз'яснено положення ч.1 ст.276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням роз'яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до ст.222 КУпАП (в редакції, чинній на час прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення) органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Таким чином, Інспектор взводу №5 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ України в Київській області Заболотний А.С. розглянув адміністративну справу в адміністративно-територіальній одиниці, на яку поширюється юрисдикція ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ України в Київській області, уповноваженого розглядати таку справу.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що приймаючи до уваги зазначені вище обставини та доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, не має підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 12.9 ПДР України, що повністю підтверджується матеріалами справи, а тому на позивача правомірно працівником ДАІ накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 грн., тобто в межах ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність прийняття постанови від 16.09.2015 року серії ПС2 №531446 в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 січня 2016 року у справі №405/7174/15-а залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 січня 2016 року у справі №405/7174/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак