Справа № 804/10034/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Пасічнику Т.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що оскаржувані рішення є незаконними, необґрунтованими та такими що підлягають скасуванню, скільки прийняті на підставі акту протиправної перевірки позивача. Окремо зазначає, що штрафні санкції можуть бути застосовані до позивача виключно за наявності його винної поведінки, а в даному випадку несплата відповідних коштів відбулась у зв'язку з арештами майна та коштів підприємства та обмеженнями встановленими нормативно-правовими актами органів виконавчої влади.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника.
Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заперечення в яких просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що Криворізькою центральною об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено перевірку податкової декларації з плати за землю за 2010, 2012-2014 роки з питань дотримання граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання. За наслідками проведення перевірки Криворізькою центральною об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено акт від 13.07.2015 року за №769/04-81-15-02/00130850 про результати перевірки податкової декларації з плати за землю.
У відповідності до акта перевірки податковим органом встановлено порушення пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, а саме Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» протягом граничного терміну несвоєчасно сплачено суму самостійно визначеного податкового зобов'язання з плати за землю.
Незгода позивача з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Протиправність таких повідомлень-рішень позивач обґрунтовує порушенням податковим органом порядку проведення такої перевірки та відсутністю вини в несвоєчасній сплаті відповідних узгоджених грошових зобов'язань позивачем через ряд об'єктивних обставин.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 Податкового Кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.
Згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.
Отже, проведення таких перевірок прямо передбачено в повноваженнях податкового органу та направлено на реалізацією безпосередніх функцій.
При цьому, порушення порядку проведення чи то призначення перевірки не може бути виключною підставою для скасування прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до п.п.54.1, 54.2 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Статтею 126 Податкового кодексу України передбачено застосування відповідальності за порушення правил сплати (перерахування) податків, відповідно до якої, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступним за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Як свідчать матеріали справи, позивач надавав відповідачу податкові декларації з плати за землю протягом періоду часу з 2010 року по 2015 рік.
В акті перевірки зазначено, що грошові зобов'язання були сплачені позивачем з затримкою менш ніж 30 календарних днів та більше ніж 30 календарних днів.
Позивачем не заперечується в позовній заяві, що грошові зобов'язання з земельного податку було сплачено позивачем відповідно переліку платежів зазначеного в акті перевірки та в зазначені строки.
Заперечення ґрунтуються на позиції позивача про відсутність вини останнього в несплаті податку, що виключає можливість застосування штрафних санкцій, з чим не може погодитись суд з огляду на наступне.
Так, підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляються з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Статтею 111 Податкового кодексу України встановлено види відповідальності за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема фінансовий вид відповідальності.
Відповідно до пункту 111.2 статті 111 Податкового кодексу України, фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що такі санкції не є адміністративно-господарськими та не передбачають наявність вини, а підставою для їх застосування є наявність факту порушення законів з питань оподаткування, в даному випадку несплати в передбачені законодавством строки узгоджених грошових зобов'язань.
При цьому, відповідно до вимог статей 113, 114 Податкового кодексу України, строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення, оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій зараховуються до бюджетів, до яких згідно з законом зараховуються відповідні податки та збори. Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
Статтею 102 Податкового кодексу України встановлено строки давності та їх застосування. Відповідно до пункту 102.1. Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (що діяв до 01.01.2011 року), встановлено, що за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Враховуючи зазначене, суд вважає протиправним визначення платнику штрафу без врахування положень пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, відповідно оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню в означеній частині.
Відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з позивача на користь Державного бюджету України підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 4 349,77 грн., пропорційно задоволеній частині позовних вимог.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська