Справа № 1570/5761/12
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Київ К/800/17131/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Веденяпіна О.А, Зайцева М.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2015 року

у справі № 1570/5761/12

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, в якому просив:

- визнати незаконними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси щодо невручення копії наказу від 10 травня 2012 року №719 «Про проведення документальної планової перевірки СГД - фізичної особи ОСОБА_2»;

- визнати незаконною бездіяльність відповідача, пов'язану з неповерненням оригіналів документів, поданих до ДПІ у Приморському районі м. Одеси 10 липня 2012 року вх.№11572 за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати незаконними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси щодо не розгляду заперечень, які подавались до ДПІ 18 липня 2012 року рекомендованим відправленням з описом вкладення;

- визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25 липня 2012 року № на суму 53 862,20 грн. та № на суму 46 506,30 грн.;

- зобов'язати ДПІ у Приморському районі м. Одеси повернути оригінали документів, поданих 10 липня 2012 року вх.№11572 за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2015 року скасовано рішення суду першої та прийнято нову постанову, якою визнано незаконними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ДПС від 25 липня 2012 року № та №. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 13 червня 2012 року по 06 липня 2012 року податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2009 року по 31 грудня 2011 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 12 липня 2012 року.№3991/17-01//69

Копію наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 10 травня 2012 року №719 «Про проведення документальної планової перевірки СГД - фізичної особи ОСОБА_2» позивачем отримано 31 травня 2012 року, тобто в межах строків, встановлених пунктом 77.4 статті 77 Податкового кодексу України. Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою ФОП ОСОБА_2 за №252/10/17-1, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконними дій ДПІ у Приморському районі м. Одеси щодо невручення позивачу копії наказу про проведення документальної планової перевірки.

18 липня 2012 року ФОП ОСОБА_2 подано до ДПІ у Приморському районі м. Одеси заперечення на Акт перевірки від 12 липня 2012 року №3991/17-01//69.

Листом від 24 липня 2012 року №27233/10/17-134 відповідач повідомив позивача про результати розгляду поданих ним заперечень на акт перевірки, в якому зазначив про залишення без змін висновків Акту перевірки від 12 липня 2012 року №3991/17-01//69.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_2 посилається на те, що висновки відповідача за результатами розгляду поданих ним заперечень на Акт перевірки не містять обґрунтованої письмової відповіді щодо результатів розгляду таких заперечень, а також аналізу і оцінки поданих документів.

Разом з тим, самі по собі дії податкового органу щодо формування певних висновків не створюють для платника податків жодних негативних наслідків та не порушують його права у сфері публічно-правових відносин, що потребує судового захисту.

Враховуючи, що відповідачем було своєчасно розглянуто заперечення позивача на Акт перевірки, за результатами розгляду таких заперечень складено відповідний висновок, а тому позов в частині вимог про визнання незаконними дій ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області щодо нерозгляду заперечень, які подавались ДПІ 18 липня 2012 року рекомендованим відправленням з описом вкладення, не підлягає задоволенню.

09 серпня 2012 року позивач звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси із заявою про повернення йому оригіналів поданих ним документів взамін на їх копії.

При зверненні з позовом до суду ФОП ОСОБА_2 зазначає, що відповідач, отримавши подану ним заяву, не здійснив повернення документів, у зв'язку з чим просив суд визнати незаконною бездіяльність відповідача, пов'язану з неповерненням оригіналів документів, та зобов'язати податковий орган повернути оригінали документів, поданих 10 липня 2012 року вх.№11572 за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ФОП ОСОБА_2 не надано доказів того, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси відмовляється повертати йому оригінали документів. З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ДПІ не заперечувала щодо повернення таких документів позивачу, однак зазначала, що документи не повернені позивачу через те, що він за ними не приходив.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, що на підставі Акту перевірки від 12 липня 2012 року №3991/17-01//69, податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 25 липня 2012 року:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 53 862,20 грн. (в тому числі: за основним платежем - 45 162,67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 8699,53 грн.);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів громадян, отриманих від здійснення підприємницької діяльності на 46 506,30 грн. (в тому числі: за основним платежем - 37 205,04 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 9301,26 грн.).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу їх покупця, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Таким чином, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

12 листопада 2011 року між ФОП ОСОБА_2 (Клієнт) та ПП «Будстоун-К» (Виконавець) було укладено договір №2302/1 на транспортно-експедиторське обслуговування, за умовами якого Клієнт доручає, а Виконавець зобов'язується за винагороду від свого імені та за рахунок Клієнта надавати послуги з організації та виконанню операцій, пов'язаних з доставкою кореспонденції та бандеролей від замовників Клієнта до пункту збору такої кореспонденції та бандеролей Клієнта та навпаки.

Пунктом 4.3 вказаного Договору передбачено, що по закінченню надання послуг у відповідному звітному періоді Виконавець складає та надає Клієнту звіт про надані послуги, що є додатком до Договору, який є підставою для виставлення Виконавцем рахунків на оплату по цьому Договору.

В матеріалах справи містяться звіти про надані послуги, що складались ПП «Будстоун-К» протягом перевіряємого періоду, рахунки-фактури, що складались на підставі таких звітів та виставлялись Виконавцем за договором позивачеві для оплати, а також податкові накладні виписані ПП «Будстоун-К», зазначені суми ПДВ в яких віднесено позивачем до складу податкового кредиту відповідних періодів.

01 квітня 2011 року аналогічний договір укладено позивачем з ПП «Фудцентр-КСГ».

В матеріалах справи, також, містяться звіти про надані послуги, що складались ПП «Фудцентр-КСГ» протягом перевіряємого періоду, рахунки-фактури, що складались на підставі таких звітів та виставлялись Виконавцем за договором позивачеві для оплати, а також податкові накладні виписані ПП «Фудцентр-КСГ», зазначені суми ПДВ в яких віднесено позивачем до складу податкового кредиту відповідних періодів.

Вказані договори підписані їх сторонами, які мали повноваження на укладення угод, їх підписи завірені відповідними печатками.

В матеріалах справи також містяться звіти про дебетові та кредитові операції по рахунку позивача, у яких міститься інформація щодо замовників, видів послуг, які їм надавались, та на яку суму. Звіти підписано головним бухгалтером банківської установи та скріплено печаткою банку.

Зокрема, у розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності (додаток 7 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік) ФОП ОСОБА_2 було задекларовано суму у розмірі 9 696,04 грн. як вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції. Наведене підтверджується видатковими накладними про придбання товарно-матеріальних цінностей у ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 6 339,79 грн., а також чеками, виданими ТЦ «МЕТРО Кеш Енд Кері» на суму 2141,50 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанцій щодо безпідставності прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 25 липня 2012 року № та №.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржуване судове рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області відхилити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев