Справа № 826/17249/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

23 березня 2016 року м. Київ№ 826/17249/14
Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М., за участю секретаря судового засідання Артеменко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Міжрегіональні ресурси»

до Державної служби інтелектуальної власності України

третя особа 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3;

від відповідача: ОСОБА_4;

від третіх осіб: ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Міжрегіональні ресурси» (надалі - позивач/ТОВ «ТД Міжрегіональні ресурси») з адміністративним позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (надалі - відповідач), третя особа: ОСОБА_1 (надалі - третя особа-1/ОСОБА_1), ОСОБА_2 (надалі - третя особа-2/ОСОБА_2), в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України №34445 від 11.09.2014 р. за заявкою №m201321067 від 15.11.2013 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2014 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014 р. та 30.09.2015 р. у зв'язку з призначенням по справі судових експертиз об'єктів інтелектуальної власності, провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2016 р., у зв'язку з надходженням на адресу суду висновку експерта за результатами проведення повторної судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності, провадження в адміністративній справі №826/17249/14 було поновлено та призначено до судового розгляду.

Водночас, через відділ документального обігу та контролю суду до судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качура І.А. від представника третіх осіб надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Зокрема, в обґрунтування поданого клопотання, представником третіх осіб було зазначено, що дана справа не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства та має бути розглянута за правилами встановленими Цивільно-процесуальним кодексом України (надалі - ЦПК України).

Так, в судовому засіданні 23.03.2016 р. судом було поставлено на обговорення учасників процесу подане представником третіх осіб клопотання про закриття провадження у справі.

Розглянувши заявлене клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши в судовому засіданні думку представників сторін, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для його задоволення та закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Так, ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.7 ст.3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Водночас, ч.1 та ч.2 ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Таким чином, як вбачається з вищезазначених норм чинного законодавства, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ТД Міжрегіональні ресурси» оскаржується рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг №34445 від 11.09.2014 р. прийняте Державною службою інтелектуальної власності України за результатами розгляду заявки на знак для товарів і послуг №m201321067.

Так, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.418 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ч.1 ст.420 ЦК України визначено, що до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп'ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду України №21-227а15 від 16.06.2015 р. «…у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг та в наступному отримання заявником Свідоцтва України на знак для товарів і послуг подальше оспорювання права власності на вказаний знак має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право».

Так, відповідно до положень ч.2 ст.2442 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з прийняттям Державною службою інтелектуальної власності України рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг, та стосуються права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг, суд приходить до висновку, що дана адміністративна справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має бути розглянута за правилами встановленими ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для закриття провадження в адміністративній справі №826/17249/14.

Керуючись положеннями п.1 ч.1 ст.157, ст.158-163, 167, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника третіх осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про закриття провадження у справі - задовольнити.

2. Закрити провадження в адміністративній справі №826/17249/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Міжрегіональні ресурси» до Державної служби інтелектуальної власності України про визнання протиправним та скасування рішення.

3. Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТД Міжрегіональні ресурси» про його право на звернення із вказаним позовом до відповідного суду, в порядку передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України, а також вказати на те, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.М. Данилишин