Справа № 819/2134/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 р. Справа № 876/470/16

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по справі № 819/2134/15 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24 липня 2015 року звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому, з врахуванням змінених позовних вимог, просить визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 012-19500-200115 від 20 січня 2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний акціонерний банк «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовує відсутністю підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 012-19500-200115 від 20 січня 2015 року і невключення його до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. від 16 вересня 2015 року № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 012-19500-200115 від 20 січня 2015 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 - нікчемним правочином.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 012-19500-200115 від 20 січня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

У апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що підставою для визнання недійсним правочину є виявлене надходження коштів на рахунок, відкритий на ім'я позивача, внаслідок «розбивки» великого вкладу іншого клієнта з метою створення штучного зобов'язання відповідача на відшкодування грошових коштів за рахунок держави.

Оскільки в справі відсутні клопотання від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 20 січня 2015 року між позивачем і ПАТ "Дельта Банк" укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро № 012-19500-200115, на суму 5000 євро.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на своєму офіційному веб-сайті 2 березня 2015 року оприлюднив оголошення про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року за № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". Відповідно до цього рішення з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк".

8 квітня 2015 року рішенням виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 3 березня 2015 року до 2 вересня 2015 року. Рішенням №147 від 3 серпня 2015 року даний строк продовжено до 2 жовтня 2015 року.

2 жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. з 5 жовтня 2015 року до 4 жовтня 2017 року включно. Дане рішення прийнято відповідно до постанови Правління Національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

З метою дотримання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осі» Уповноваженою особою Фонду створено комісію для здійснення перевірки вкладів фізичних осіб за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників.

23 вересня 2015 року Уповноваженою особою Фонду направлено позивачу повідомлення про нікчемність правочину № 8821/2702, в якому зазначено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 012-19500-200115 від 20 січня 2015 року, укладеного між позивачем і АТ «Дельта Банк», згідно з пунктом 7 частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з статтею 27 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» розрахунки з вкладниками проводяться Фондом. Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Статтею 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» визначено обов'язок Уповноваженої особи Фонду забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно з частиною першою статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Частиною 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 визначено перелік правочинів, які є нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 Цивільного кодексу України:1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочинами, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави є, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України ) ; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Водночас, при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що при посиланні відповідача на нікчемність правочину у зв'язку з порушенням публічного порядку мають бути наведені обставини, що свідчили б про таке порушення, зокрема, у чому виявилась завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і хто з її учасників мав намір на досягнення цієї мети. Виходячи із змісту положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Відповідачем не наведено обставин, що свідчили про порушення публічного порядку в розумінні цієї статті, не надано доказів на підтвердження таких обставин та на підтвердження умислу осіб, таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання правочину № 012-19500-200115 від 20 січня 2015 року нікчемним.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що апелянт не надав суду доказів, що б підтверджували обставини, які є підставою для визнання правочину нікчемним в розумінні статті 228 Цивільного кодексу України. Щодо твердження апелянта про те, що позивачем не доведено порушення його суб'єктивного права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень частини 2, 4 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції також прийшов до висновку, що позивач, відповідно до вимог законодавства є вкладником, а дії щодо договору вкладу здійснювались до прийняття постанови Правління Національного банку України за № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних".

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по справі № 819/2134/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.