Справа № 464/5088/15а,2а/464/147/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Справа № 876/10312/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Онишкевича Т. В., Левицької Н. Г.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

представника позивача - Наконечної О.-А. Є.;

представника відповідача - Матковської О. В.;

представника третьої особи - Гаврилевича С. Й.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 25 вересня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський науково-практичний центр «БІОМЕД» до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків міського житлового комплексу «Поступ» про визнання незаконним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський науково-практичний центр «БІОМЕД» до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків міського житлового комплексу «Поступ» про визнання незаконним та скасування розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 268 від 10 червня 2015 року «Про демонтаж самочинно встановленого металевого гаража на земельній ділянці між будинками на вул. М. Драгана, 4-4 «б».

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що самочинно збудований об'єкт може бути знесений лише на підставі рішення суду за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, відтак, Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради перевищено свої повноваження щодо зобов'язання позивача ТзОВ «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» демонтувати самочинно встановлений збірно-розбірний металевий гараж.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 25 вересня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 268 від 10 червня 2015 року «Про демонтаж самочинно встановленого збірно-розбірного металевого гаража на земельній ділянці між будинками на вул. М.Драгана, 4-4 «б».

Зазначену постанову мотивовано тим, що знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування, а отже, оскаржуване розпорядження Сихівської районної адміністрації прийняте за відсутності необхідного обсягу повноважень у останньої.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечила та просить таку залишити без задоволення.

Представник відповідача та представник третьої особи, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримали та просять таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником земельної ділянки за адресою: м. Львів, вул. М. Драгана, 4 «б» є ТзОВ «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» (а.с. 35-36). Вказане також підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.39).

Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради 10 червня 2015 року було прийнято розпорядження № 268 «Про демонтаж самочинно встановленого збірно-розбірного металевого гаража на земельній ділянці між будинками на вул. М. Драгана, 4-4 «б».

Пуктом 1 розпорядження № 268 від 10 червня 2015 року затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 03 червня 2015 року № 11, параграф 1), пунктом 2 - зобов'язано ТзОВ «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» демонтувати самочинно встановлений збірно-розбірний металевий гараж між будинками на вул. М. Драгана, 4-4 «б» і привести благоустрій земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 44 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції селищних, сільських та міських рад відноситься вирішення питань на пленарних засіданнях щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.п. 3 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва зі здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Згідно із п. 3.4 Ухвали Львівської міської ради від 08 липня 2010 № 3704 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» до повноважень районних адміністрацій в галузі будівництва, зокрема, належить розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку щодо фактів самовільного будівництва.

Пункт 5.1 цієї ж Ухвали наділяє районні адміністрації правом на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Відповідно до п.п. 4.3.4 Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Виконкому Львівської міської ради від 06.01.2012 № 07, до повноважень районної адміністрації у сфері будівництва віднесено розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом міської ради порядку щодо фактів самочинного будівництва.

Підпунктом 4.5.1 цього ж Положення визначено, що районна адміністрація має повноваження звертатися у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами про демонтаж самочинного будівництва та з інших питань, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Задовольняючи повністю адміністративний позов та скасовуючи оскаржуване розпорядження, суд першої інстанції зазначив, що цим розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 268 від 10 червня 2015 року було зобов'язано позивача демонтувати самочинно встановлений збірно-розбірний металевий гараж між будинками на вул. М.Драгана, 4-4 «б» у м. Львові і привести благоустрій земельної ділянки до попереднього стану, але знесення самочинного будівництва можливе лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у виконавчих органів місцевих рад відсутні повноваження приймати рішення про зобов'язання демонтувати об'єкт самочинного будівництва.

Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що оскаржуваним розпорядженням не лише зобов'язано позивача демонтувати самочинно встановлений збірно-розбірний металевий гараж між будинками на вул. М. Драгана, 4-4 «б» у м. Львові і привести благоустрій земельної ділянки до попереднього стану.

Пунктом 1 розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 268 від 10 червня 2015 року затверджено висновок міжвідомчої комісії при Сихівській районній адміністрації (протокол від 03 червня 2015 року № 11, параграф 1), і, суд апеляційної інстанції зазначає, що приймаючи оскаржуване розпорядження в цій частині, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради діяла на підставі та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та Законами України, чого не було враховано судом першої інстанції.

Відтак, з огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не було дотримано вимог ч. 3 ст. 2 КАС України при прийнятті п. 2 розпорядження № 268 від 10 червня 2015 року щодо зобов'язання позивача демонтувати самочинно встановлений збірно-розбірний металевий гараж між будинками на вул. М. Драгана, 4-4 «б» у м. Львові і привести благоустрій земельної ділянки до попереднього стану, і цей пункт у оскаржуваному розпорядженні підлягає скасуванню.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 25 вересня 2015 року в справі № 464/5088/15-а - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський науково-практичний центр «БІОМЕД» до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків міського житлового комплексу «Поступ» про визнання незаконним та скасування розпорядження - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 2 розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 268 від 10 червня 2015 року «Про демонтаж самочинно встановленого металевого гаража на земельній ділянці між будинками на вул. М. Драгана, 4-4 «б» в частині зобов'язання ТзОВ «Львівський Науково-Практичний центр «БІОМЕД» демонтувати самочинно встановлений збірно-розбірний металевий гараж між будинками на вул. М. Драгана, 4-4 «б» і привести благоустрій земельної ділянки до попереднього стану.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Т. В. Онишкевич

Н. Г. Левицька

Постанову складено в повному обсязі 05 квітня 2016 року.