Справа № 2-а/487/107/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року К/800/49746/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Ємельянової В.І.

Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року по справі № 2-а/487/107/14

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі Управління)

третя особа Військова частина НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління, третя особа Військова частина НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з моменту звільнення з військової служби, а саме з 16 грудня 2010 року з урахуванням пільгового обчислення вислуги років із розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача здійснити вказаний перерахунок та провести відповідні виплати.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2014 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління щодо не перерахунку ОСОБА_1 розміру пенсії за вислугу років, виходячи з пільгового стажу, який станом на 15 грудня 2010 року становив 33 роки 2 місяці у розмірі 90% від грошового забезпечення.

Зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, виходячи з пільгового стажу, який станом на 16 грудня 2010 року становить 33 роки 2 місяці у розмірі 90 % від грошового забезпечення з 16 грудня 2010 року відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній на момент звільнення позивача.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено, а саме другий абзац резолютивної частини постанови викладено в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, виходячи з пільгового стажу, який станом на 16 грудня 2010 року становить 33 роки 2 місяці у розмірі 89 % від грошового забезпечення з 16 грудня 2010 року».

В іншій частині постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2014 року залишено без мін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу командувача внутрішніми військами Міністерства внутрішніх справ України від 3 грудня 2010 року №128 о/с звільнено у запас Збройних Сил України за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу з встановленням вислуги років на військовій службі у календарному обчисленні 30 років 1 місяць 1 день, без пільгового стажу.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 15 грудня 2010 року № 247 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

З 16 грудня 2010 року позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за вислугу років згідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 80 % грошового забезпечення.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року, визнано неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України щодо не зарахування позивачу вислуги років з пільговим обчисленням для призначення пенсії, а саме 33 роки 2 місяці та зобов`язано здійснити перерахунок вислуги років з урахуванням пільгового обчислення вислуги років для призначення пенсії, шляхом внесення відповідних змін до наказу від 15 грудня 2010 року № 247.

На виконання вказаного рішення суду, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 9 грудня 2013 року № 244 внесено зміни до пункту 2 Наказу від 15 грудня 2010 року № 247, а саме зазначено що вислуга років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні складає 33 роки 2 місяці.

24 грудня 2013 року на підставі зазначених документів позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 13 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з виплатою пенсії у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з урахуванням вислуги років, яка була зазначена в наказі Військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 9 грудня 2013 року № 244 (33 роки 2 місяця). Вказаний перерахунок Управлінням проведено на підставі частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням змін, внесених Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ), яким передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цього Закону, неповинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Крім того, відповідно до пункту «є» статті 50 та статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідачем проведено позивачу перерахунок пенсії, але в редакції чинній на момент здійснення перерахунку, а не її призначення (а.с.11-12).

Позивач, вважаючи, що має право на визначення максимального розміру пенсії на рівні 90%, що було передбачено статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, що діяла на момент призначення йому пенсії і її перерахунок повинен бути проведений з моменту його звільнення з військової служби, а саме з 16 грудня 2010 року звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суди першої та апеляційної інстанцій, виходили з наступних мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1 максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Закону № 3668-VІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Судами зазначено, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом № 3668-VІ зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та з врахуванням постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року на момент призначення пенсії складав 89% відповідних сум грошового забезпечення.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Управління з 16 грудня 2010 року здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 89% грошового забезпечення.

Управління в касаційній скарзі посилається на те, що пунктом «є» статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які набули право на пенсію за цим Законом у зв`язку із внесенням зміни в раніше виданий наказ або інший розпорядчий акт про оголошення їх вислуги років для призначення пенсії та звільнення зі служби, - з дня підписання наказу або іншого розпорядчого акта відповідною посадовою особою про внесення цієї зміни.

Вважає, що судами попередніх інстанцій безпідставно задоволено позов ОСОБА_1 , оскільки відповідачем правомірно у відповідності до пункту «є» статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснено позивачу перерахунок пенсії з моменту набрання постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року законної сили, а саме з 9 грудня 2013 року та на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 9 грудня 2013 року № 244, яким внесено зміни до наказу про звільнення позивача, а не з моменту її призначення.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів про те, що в даній справі необхідно застосовувати пункт «б» вказаної статті, якою встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Перевіряючи доводи Управління про те, що в даному спорі необхідно застосовувати статтю 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою встановлено строки перерахунку призначених пенсій, суди обґрунтовано зазначили, що дана стаття стосується строків перерахунку призначених пенсій, а не її нарахування.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і не дають підстав вважати, що судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п`яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.