Справа № 205/1057/16-а
Суддя: Федченко В. М.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/1057/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федченко В.М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання неправомірними дії та зобов'язання до вчинення дій та прийняття рішення, -

ПОСТАНОВИВ:

09 лютого 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, щодо визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, щодо неприйняття розпорядження про розгляд заяви, щодо призначення пенсії за вислугою років, зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська прийняти розпорядження про призначення пенсії за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697- VII.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 29 травня 2015 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська з вимогою про призначення пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру».

06.07.2015 року за вих. № 4415/10/54 він отримав відповідь про відмову у призначенні пенсії за вислугою років. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 28 вересня 2015 року він повторно звернувся із заявою до управління про призначення пенсії за вислугою років на підставі абз. 6 ч. 1, п. 8 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697- VII надавши всі необхідні документи відповідачу.

Станом на 30.09.2015 року вислуга років, яка дає право на призначення йому пенсі відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, складає 22 роки 1 місяць 10 днів, у тому числі на прокурорських посадах 17 років 9 місяців 28 днів, при загальному страховому стажі 26 років, 8 місяців 1 день.

У порушення вимог ч. 2 ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХИ, відповідачем надано відповідь про відмову в призначенні йому пенсії за вислугу років (лист від 20.10.2015 № І-147/15ос) з наступних підстав: відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Вважає, що відповідач при прийнятті рішення у своєму листі безпідставно та незаконно відмовив йому у призначенні пенсії, у зв'язку з введенням в дію 15 липня 2015 року нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, яким на сьогоднішній день та день надання відповіді (20.10.2015), регулює пенсійне забезпечення працівників прокуратури України (ст. 86).

Вважає, що у діяльності посадових осіб управління, при прийнятті рішення, мають місце порушення вимог Конституції України, чинного законодавства України про пенсійне забезпечення та загальнообов'язкове пенсійне страхування. Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р., який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року, гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням. Частиною 5 цієї статті передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність прокурора та утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджанні виконанню службових обов'язків або прийняття ним незаконного рішення.

Відповідно до вимог абз. 6 ч. 1, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 передбачено право прокурора на пенсію за вислугу років незалежно від віку, за наявності на день звернення з 01.10.2014 по 30.09.2015 вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з абз. 1 ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, а також на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ (абз. З ч. 6 ст. 86), військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання (абз. 7 ч. 6 ст. 86).

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська надіслав 14.03.2016 року до суду своє письмове заперечення, у якому зазначив, що відповідно на п. 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15 р. № 213-VІІІ у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з цим з 01 червня 2015 року, органами Пенсійного фонду не призначаються пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Суддя, з'ясувавши обставини по справі, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд вважає, що у діяльності посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська при прийнятті рішення мають місце порушення вимог Конституції України, чинного законодавства України про пенсійне забезпечення та загальнообов'язкове пенсійне страхування, Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ.

Зокрема, відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність прокурора ті утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджанні виконанню службових обов'язків або прийняття ним незаконного рішення.

Відповідно до вимог абз. 6 ч. 1, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 передбачено право прокурора на пенсію за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 01.10.2014 по 30.09.2015 вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з абз. 1 ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, а також на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ (абз. З ч. 6 ст. 86), військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання (абз. 7 ч. 6 ст. 86).

Як зазначено в частині 3 статті 8 Закону, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Також однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина недопущення їх скасування.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізаціє права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гаранті соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органа Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/2002 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій гарантій).

Окрім цього, у рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в які визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України) Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 20 червня 2001 року №10- рп/2001). За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункти 1,3 статті 116).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужене шляхом внесення змін до законодавства.

Разом з тим, відповідач відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за вислугу років посилається на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII відповідно до якого у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

На час прийняття вищезазначеного Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та з 1 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789- XII, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України (ст. 50-1). Саме за нормами цього закону не можливо було призначати «спеціальну» пенсію і вона мала призначатися «на загальних підставах».

Проте з 15 липня 2015 року введено в дію новий Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, яким на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (ст. 86).

Будь які зміни до статті 86 вказаного Закону № 1697-VII щодо відсутності права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесено та не прийнято.

Положення цієї статті є чинними і дають право працівникам прокуратури України за наявності на день звернення з 01.10.2014 по 30.09.2015 вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років звертатися до органів Пенсійного фонду України про призначення відповідної пенсії за вислугу років.

Фактично відповідач безпідставно на власний розсуд у порушення вимог ст. 58 Конституції України поширює дію старого Закону № 213-VIII на новий Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, який набрав чинності 15 липня 2015 року, не зважаючи на те, що жодної прямої вказівки про надання зворотної дії в часі цьому закону не передбачено.

Крім того, Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697- VII в частині регулювання питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури України є спеціальний законом, та на сьогоднішній день повинен застосовуватися органами Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 цього Закону за наявності на день звернення з 01.10.2014 по 30.09.2015 вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років, і введений в дію після прийнятого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213- VIIІ.

Такого висновку дійшов і Конституційний Суд України у своєму рішенні у справу №1-9/2015 від 13 травня 2015 року (пункти 2.1 та 2.2 мотивувальної частини Рішення).

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки позов є обґрунтованим, визнання Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213- VIIІ правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянин Конституційним Судом України вважається скасуванням або обмеженням цих прав свобод (Рішення КСУ справа N 1-28/2008), а безпідставне поширення його дії на нові законодавство є порушенням ст. 58 Конституції України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 94 КАС України та ЗУ «Про судовий збір», відповідно до яких судові витрати у вигляді судового збору -551,20 грн. необхідно стягнути з місцевого бюджету України на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст. 22 Конституції України, ст. ст. 16, 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697- VII, ст.ст. 7, 8, 11, 17, 70, 86, 99, 104, 158, 159, 160-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання неправомірними дії та зобов'язання до вчинення дій та прийняття рішення, задовольнити повністю.

Визнати протиправними бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо неприйняття розпорядження про розгляд заяви щодо призначення пенсії за вислугою років.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська прийняти розпорядження про призначення пенсії за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697- VII.

Стягнути із місцевого бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд Ленінського району м. Дніпропетровська у порядку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; якщо була подана апеляційна скарга, то постанова суду набиратиме законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя В.М. Федченко