Справа № 826/25379/15
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

Лічевецький І.О.

за участю секретаря Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Комсервіс-Безпека" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування повідомлення-рішення податку на додану вартість,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Комсервіс-Безпека" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень 10.07.2015 року № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року позовні вимоги приватного підприємства "Комсервіс-Безпека" задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 10.07.2015 року № та №.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та постановити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.198, п.п.1, 4 ч. 1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано судом обставин, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що на підставі наказу ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві №883 від 28.04.2015 та направлень від 18.05.2015 №1040/22-02, від 18.05.2015 №1041/22-02 виданих ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, згідно статті 77, статті 82 Податкового Кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена планова виїзна перевірка ПП "Комсервіс-Безпека" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.13 по 31.12.14. за результатами якої складений акт від 22.06.2015 року №517/26-54-22-02/35900097 (надалі - акт перевірки).

За результатами проведеної документальної перевірки ПП "Комсервіс-Безпека" перевіряючі дійшли висновку про відсутність у позивача правових підстав для формування показників валових витрат і податкового кредиту на підставі первинних документів.

Перевіркою встановлено порушення ПП "Комсервіс-Безпека" п.138.2, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження належної до сплати суми податку на прибуток на 6597747 грн., в т.ч. 2013 рік на 3229535 грн., 2014 рік - 3368212 грн.; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело за заниження належної до сплати суми податку на додану вартість на загальну суму 8374420 грн., в т.ч. за січень 2013 р. 450000 грн., за лютий 2013 р. 488176 грн., за березень 2013 р. 487000 грн., за квітень 2013 р. 445335 грн., за травень 2013 р. 472000 грн., за червень 2013 р. 500000 грн., за серпень 2013 р. 557000 грн., за квітень 2014 р. 1837251 грн., за травень 2014 р. 804628 грн., за червень 2014 р. 315372 грн., за жовтень 2014 р. 455518,3 грн., за листопад 2014 р. 767666,7 грн., за грудень 2014 р. 794473 грн.; п.5, п.7 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску на загальну суму 166,67 грн. в (ЄСВ 37,19% - 151,96 грн. та ЄСВ 3,6% - 14,71 грн.).

На підставі вказаного акта перевірки податковий орган 10 липня 2015 року прийняв податкові повідомлення-рішення:

- за № (форми «Р»), яким ПП "Комсервіс-Безпека" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість у розмірі 8374420 грн. за основним платежем, 4187210 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- за № (форми «Р»), яким ПП "Комсервіс-Безпека" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 6597747 грн. за основним платежем та 3298874 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення від 10.07.2015 року протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

З матеріалів справи вбачається, що ПП "Комсервіс-Безпека" по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія «ВАРС», ТОВ «КРЕСС-ЦЕНТР ПОЛТАВА», ТОВ «Дельта Союз», ТОВ «Сігмафін», ТОВ «Дайнекс», ТОВ «Бекар-М», ТОВ «Центері Прайм», ТОВ « ДП ЦЕНТР Буд-Інвест», ТОВ «Оптоград», ТОВ «Гарант Максимум», ТОВ «Алертон» у періоді, що перевірявся включено до складу витрат суму витрат у розмірі 35709845 грн. та до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 7141969 гривень.

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Компанія «ВАРС»:

Між ПП «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА» та ТОВ «КОМПАНІЯ «ВАРС» укладено договори:

- про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності від 03 червня 2013 року № 06/02к (Т. 1 а.с.186-188). На підтвердження виконання цього договору позивачем додано податкові накладні (Т.1 а.с.207-224) та акти надання послуг (Т.1 а.с.189-206).

- про надання юридичних послуг від 03 червня 2013 року №06/02 (Т. 1 а.с.149-151). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано податкові накладні (Т.1 а.с.170-185) та акти надання послуг (Т.1 а.с.152-169).

- про надання маркетингових послуг від 03 червня 2013 року №06/02-м (Т. 1 а.с.225-227). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано податкові накладні (Т.1 а.с.243-250, Т. 2 а.с.9) та акти надання послуг (Т.1 а.с.228-242).

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «КРЕСС ЦЕНТР ПОЛТАВА».

Між ПП «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА» та ТОВ «КРЕСС ЦЕНТР ПОЛТАВА» укладено договори :

- про надання юридичних послуг від 02 січня 2013 №01/02 ( Т.2 а.с.10-12). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акт надання послуг №142 від 31.01.2013 (Т.2 а.с.13) та податкову накладну №142 від 31.01.2013 (Т.2 а.с.14).

- про надання юридичних послуг від 02 лютого 2013 №02/02 ( Т.2 а.с.15-17). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акт надання послуг №140 від 28.02.2013 (Т.2 а.с.18) та податкову накладну №140 від 28.02.2013 (Т.2 а.с.19).

- про надання юридичних послуг від 01 березня 2013 №03/02 ( Т.2 а.с.20-22). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акт надання послуг №133 від 29.03.2013 (Т.2 а.с.23) та податкову накладну №133 від 29.03.2013 (Т.2 а.с.24).

- про надання юридичних послуг від 01 квітня 2013 №04/02 ( Т.2 а.с.25-27). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акт надання послуг №165 від 30.04.2013 (Т.2 а.с.28) та податкову накладну №165 від 30.04.2013 (Т.2 а.с.29)

- про надання юридичних послуг від 03 травня 2013 №05/02 ( Т.2 а.с.31-33). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акт надання послуг №120 від 31.05.2013 (Т.2 а.с.34) та податкову накладну №120 від 31.05.2013 (Т.2 а.с.35).

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Дельта Союз».

Між ПП «Комсервіс -Безпека» та ТОВ «Дельта Союз» укладено договір про надання юридичних послуг від 01 квітня 2014 №04/02 ( Т.2 а.с.37-39).

На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №30050 від 30.04.2014, №29055 від 29.04.2014, №28054 від 28.04.2014, №26042 від 26.04.2014 (Т.2 а.с.40-43) та податкові накладні №30050 від 30.04.2014, №29055 від 29.04.2014, №28054 від 28.04.2014, №26042 від 26.04.2014 (Т.2 а.с.44, 46,48, 50).

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Сігмафін».

Між ПП «Комсервіс -Безпека» та ТОВ «Сігмафін» укладено договір про надання маркетингових послуг від 01 серпня 2013 №08/02м ( Т.2 а.с.52-54). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №409 від 28.08.2013, №469 від 29.08.2013, №525 від 30.08.2013, №26042 від 26.04.2014 (Т.2 а.с.55, 57,59) та податкові накладні №409 від 28.08.2013, №469 від 29.08.2013, №525 від 30.08.2013, №26042 від 26.04.2014 (Т.2 а.с.56, 58, 60).

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Центері Прайм».

Між ПП «Комсервіс -Безпека» та ТОВ «Центері Прайм» укладено договори:

- про надання маркетингових послуг від 02 червня 2014 №020614 ( Т.2 а.с.61-63).На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акти надання послуг №10 від 02.06.2014, №53 від 04.06.2014, №88 від 06.06.2014, №110 від 09.06.2014, №140 від 11.06.2014, №182 від 13.06.2014, №208 від 16.06.2014, №246 від 18.06.2014,№282 від 20.06.2014, №308 від 23.06.2014, №341 від 25.06.2014, №363 від 26.06.2014 (Т.2 а.с.64-75) та податкові накладні №10 від 02.06.2014, №53 від 04.06.2014, №88 від 06.06.2014, №110 від 09.06.2014, №140 від 11.06.2014, №182 від 13.06.2014, №208 від 16.06.2014, №246 від 18.06.2014,№282 від 20.06.2014, №308 від 23.06.2014, №341 від 25.06.2014, №363 від 26.06.2014 (Т.2 а.с.76-87).

- про надання маркетингових послуг від 05 травня 2014 №050514 ( Т.2 а.с.88-90). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акти надання послуг №202 від 30.05.2014, №188 від 29.05.2014 (Т.2 а.с.91-92) та податкові накладні №202 від 30.05.2014, №188 від 29.05.2014 (Т.2 а.с.93-94).

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «ДП Центр Буд -Інвест».

Між ПП «Комсервіс -Безпека» та ТОВ «ДП Центр Буд-Інвест» укладено договори:

- про надання інформаційних (консультаційних) послуг від 01 грудня 2014 №12/14-3 ( Т.2 а.с.95-97). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.12.2014 №ДП-0000370, №ДП-0000371, №ДП-0000372, №ДП-0000373, №ДП-0000374, №ДП-0000375 та від 31.12.2014 №ДП-0000376, №ДП-0000377, №ДП-0000378, №ДП-0000379, №ДП-0000380, №ДП-0000381 (Т.2 а.с.98-108). Також надано податкові накладні від 30.12.2014 №774, №773, №775, №776, №777, №778, від 31.12.2014 №779, №780,№781, №782, №783, №784 (Т.2 а.с.110-122).

- про надання інформаційних - консультаційних послуг від 01 листопада 2014 №11/14-3 ( Т.2 а.с.123-125). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.11.2014 №ДП-00003338, №ДП-0000339, №ДП-0000340 та від 27 листопада 2014 №ДП-0000341, №ДП-0000342, №ДП-0000343, №ДП-0000344, №ДП-0000345, №ДП-0000346, №ДП-0000347, №ДП-0000348, №ДП-0000349, №ДП-0000350, №ДП-0000351, №ДП-0000352, (Т.2 а.с.126-140). Також надано податкові накладні від 26.11. №714, №715, №716, від 27 листопада 2014 року №717, №718, №719, від 28 листопада 2014 року №720, №721, №722; від 29 листопада 2014 року №723, №724, №725; від 30 листопада 2014 року №726, №727 (Т.2 а.с.126-154, 160).

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Оптоград».

Між ПП «Комсервіс -Безпека» та ТОВ «Оптоград» укладено договори:

- про надання маркетингових послуг від 02 січня 2013 №01/02м ( Т.2 а.с.161-163). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акти надання послуг №45, №41 від 31.01.2013 (Т.2 а.с.164, 167) та податкові накладні №45,41 (Т.2 а.с.165,168).

- про надання маркетингових послуг від 01 лютого 2013 №02/02м ( Т.2 а.с.170-172). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акт надання послуг №47 від 28.02..2013 (Т.2 а.с.173) та податкову накладну №47 від 28.02.2013 (Т.2 а.с.174).

- про надання маркетингових послуг від 01 березня 2013 №03/02М ( Т.2 а.с.175-177). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акт надання послуг №53 від 29.03.2013 (Т.2 а.с.178) та податкову накладну №53 від 29.03.2013 (Т.2 а.с.179).

- про надання маркетингових послуг від 01 квітня 2013 №04/02М ( Т.2 а.с.181-183). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акт надання послуг №69 від 30.04.2013 (Т.2 а.с.184) та податкову накладну №69 від 30.04.2013 (Т.2 а.с.185)

- про надання маркетингових послуг від 03 травня 2013 №05/02М ( Т.2 а.с.187-189). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акт надання послуг №210 від 31.05.2013 (Т.2 а.с.190) та податкову накладну №210 від 31.05.2013 (Т.2 а.с.191).

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Гарант Максимум».

Між ПП «Комсервіс -Безпека» та ТОВ «Гарант Максимум» укладено договір про надання маркетингових послуг від 05 травня 2014 №05/02м ( Т.2 а.с.193-195). На підтвердження виконання умов договору позивачем додано акти надання послуг №30115 від 30.05.2014, №29082 від 29.05.2014, №28088 від 28.05.2014, №27067 від 27.05.2014, №26073 від 26.05.2014, №23066 від 23.05.2014, №22071 від 22.05.2014, №21073 від 21.05.2014, №20069 від 20.05.2014, №19072 від 19.05.2014, №16068 від 16.05.2014, №15069 від 15.05.2014, №14075 від 14.05.2014, №13066 від 13.05.2014, №12072 від 12.05.2014, №8066 від 08.05.2014, №7073 від 07.05.2014, №6082 від 06.05.2014, №5077 від 05.05.2014 (Т.2 а.с.196-214) та податкові накладні №30115 від 30.05.2014, №29082 від 29.05.2014, №28088 від 28.05.2014, №27067 від 27.05.2014, №26073 від 26.05.2014, №23066 від 23.05.2014, №22071 від 22.05.2014, №21073 від 21.05.2014, №20069 від 20.05.2014, №19072 від 19.05.2014, №16068 від 16.05.2014, №15069 від 15.05.2014, №14075 від 14.05.2014, №13066 від 13.05.2014, №12072 від 12.05.2014, №8066 від 08.05.2014, №7073 від 07.05.2014, №6082 від 06.05.2014, №5077 від 05.05.2014 (Т.2 а.с.215-233).

Даючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України;е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 17.11.2015 у справі №2а-14377/122670, від 03.11.2015 у справі №826/14081/14, від 15.12.2015 від 826/13848/13-а.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Даючи оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з доказами, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає приходить до висновку про не підтвердження реальності фінансово-господарських взаємовідносин позивача з його контрагентом у перевіряємому періоді, про що слід зазначити наступне.

З укладених договорів вбачається, що їх предметом є інформаційно-консультаційні, консультаційні з питань комерційної діяльності, юридичні, маркетингові послуги.

Щодо надання позивачу інформаційних (консультаційних) послуг ТОВ «ДП Центр Буд-Інвест», колегія суддів зазначає, що згідно умов договорів від 01 грудня 2014 №12/14-3 та від 01 листопада 2014 №11/14-3, вказаний вид послуг передбачає: вивчення та аналіз діючої системи управління компанією, надання усних або письмових рекомендацій по вдосконаленню даної системи; надання консультацій з питань комерційної діяльності; надання консультацій та порад з питань тактики та стратегії розвитку підприємства (в даному випадку позивача у справі), розширення кон'юктури ринку та розвитку регіональних мереж.

Водночас, на думку суду, оскільки консультаційні послуги можуть надаватися як в письмовій так і в усній формі, що передбачено умовами договорів, сторони, складаючи документи, що підтверджують надання таких послуг, повинні зазначати, які саме послуги надавалися (їх вид, об'єм, понесені витрати, їх вартість, трудові ресурси, які були залучені до виконання робіт).

Натомість, з наданих позивачем актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) не можливо визначити, які саме консультації надавалися виконавцем, їх вид, об'єм, не вказано хто саме надавав послуги, наявність відповідних кваліфікованих працівників у контрагента чи докази залучення до виконання вказаних послуг інших осіб тощо. Не надано позивачем суду і інших документів, які б свідчили про реальне отримання таких послуг.

Аналогічна ситуація і щодо надання юридичних та маркетингових послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було укладено ряд договорів про надання юридичних послуг з контрагентами, які містяться в матеріалах справи та є типовими за змістом. Як вбачається з пункту 2.1 зазначених договорів, контрагенти позивача зокрема ТОВ «КРЕСС-ЦЕНТР ПОЛТАВА», ТОВ «Дельта Союз», ТОВ «Компанія ВАРС» зобов'язувалися надати позивачу за його окремими дорученнями наступні юридичні послуги: підготовку правових документів при виникненні такої необхідності; перевіряти всю документацію, що видається органами (підрозділами) Замовника, на відповідність вимогам чинного законодавства, надавати допомогу Замовнику з підготовки та коректного оформлення зазначеної документації; брати участь у розгляді питань про дебіторську заборгованість Замовника та вживати разом з органами (підрозділами) Замовника заходів щодо ліквідації цієї заборгованості; брати участь у підготовці та укладенні різного роду договорів та правочинів, що укладаються Замовником з іншими підприємствами та громадянами, надавати Замовнику допомогу із організації контролю за виконанням цих договорів, слідкувати за застосуванням передбачених законодавством та названими договорами санкцій по відношенню до контрагентів Замовника, що не виконують взятих на себе договірних зобов'язань, іншим способом забезпечувати належну Договірну роботу Замовника, надавати допомогу в підготовці та складанні листів, претензій, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг і інших процесуальних документів та інше.

З наданих позивачем актів здачі-прийняття робіт не можливо визначити, які саме юридичні послуги надавалися виконавцем, не можливо визначити їх вид, характер, обсяг, окрему вартість, період виконання, зокрема, чи було підготовлено проекти договорів та процесуальних та інших документів тощо.

Одночасно предметом укладених договорів, зокрема з такими контрагентами як ТОВ «Компанія «ВАРС», ТОВ «Сігмафін», ТОВ «Центері Прайм», ТОВ «Оптоград», ТОВ «Гарант Максимум» є надання позивачу маркетингових послуг. Умови зазначених договорів та предмет є типовими. Так, п. 4.1 зазначених договорів визначений перелік напрямків маркетингових досліджень, а п. 5.1.визначено обов'язок виконавця надати результати досліджень з детальним та повним описом усіх питань у відповідності до узгоджених напрямків досліджень.

Однак позивачем не додано жодного документального підтвердження на виконання зазначених умов договорів. З наданих позивачем актів здачі-прийняття робіт не можливо визначити, які саме маркетингові послуги надавалися виконавцями, з якого напрямку маркетингового дослідження, не можливо визначити їх вид, характер, обсяг, окрему вартість, період виконання, конкретних виконавців, а також результати досліджень з детальним та повним описом усіх питань у відповідності до узгоджених напрямків досліджень.

Також представником податкового органу в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції звернуто увагу суду на той факт, що згідно договорів №06/02к від 03.06.2013, №06/02 від 03.06.2013, №06/02м від 06.03.2013, укладених між позивачем та ТОВ «Компанія «ВАРС» у реквізитах договорів значиться номер рахунку підприємства, відкритого в ПАТ «Інтер Кредит Банк» за 1654, який був відкритий, згідно відомостей банківської установи, лише 18.09.2013 року, в той час договори було підписано 06.03.2013 року.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що надані позивачем акти здачі-приймання послуг не містять достатньої та необхідної інформації щодо отриманих послуг, а тому не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів, які свідчать про реальне виконання укладених договорів з його контрагентами.

Таким чином, судом не встановлено жодного зв'язку, оскільки такий позивачем належними доказами не доведено та який би вказував на те, що договори на інформаційно-консультаційні, консультаційні з питань комерційної діяльності, юридичні, маркетингові послуги, укладені позивачем в іншому ланцюгу постачання послуг, є безпосереднім наслідком реального виконання укладених договорів з ТОВ «Компанія «ВАРС», ТОВ «КРЕСС-ЦЕНТР ПОЛТАВА», ТОВ «Дельта Союз», ТОВ «Сігмафін», ТОВ «Дайнекс», ТОВ «Бекар-М», ТОВ «Центері Прайм», ТОВ « ДП ЦЕНТР Буд-Інвест», ТОВ «Оптоград», ТОВ «Гарант Максимум», ТОВ «Алертон».

Слід зазначити, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, що по даній справі, з наданих суду матеріалів, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Позивачем до матеріалів справи не додано і судом не встановлено наявність у позивача доказів на підтвердження реального здійснення розрахунків з контрагентами по спірним господарським операціям, наприклад, банківських виписок, платіжних доручень тощо.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, що також судом апеляційної інстанції з матеріалів справи не встановлено.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкового кредиту та які є передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності; (4) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (5) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою, (6) наявності ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності - п/п. 14.1.231. ПК України).

При цьому, суть останнього, слід розуміти так, що діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета. Податкова економія при цьому діловою метою не визнається. В іншому випадку податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною суттю операцій.

Недоведеність наявності зазначених чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкових вигод, зокрема, недоведеність фактичного здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/робіт/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників певних операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкових вигод.

Також судом апеляційної інстанції взято до уваги те, що ГСУ МВС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00003014 від 29.07.2014 за фактом створення та придбання невстановленими особами суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою покриття незаконної діяльності , а також вчинення фінансових операцій з коштами, одержаних внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2015 у справі №757/1518/15-к., копія якої міститься в матеріалах справи (Т. 2 а.с.234-237) надано дозвіл слідчому СГ ГСУ МВС України на проведення обшуку нежилих приміщень за місцем знаходження ПП «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА» з метою встановлення і вилучення предметів, речей документів, які стосуються фінансово-господарської діяльності ПП «Комсервіс-Безпека» з контрагентами, в т.ч. ТОВ «Бекар-М», ТОВ «Алертон» та ТОВ «Дайнекс».

Крім того, судом апеляційної інстанції, керуючись статтею 11 КАС України, з метою офіційного з'ясування обставин у справі, здійснено пошук відомостей у Єдиному державному реєстрі судових рішень та встановлено наступне.

Як вбачається з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року у справі №757/19906/16-к (номер в ЄДРСР 45832198), судом розглянуто клопотання слідчого групи Головного слідчого управління МВС України про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Зі змісту вказаної ухвали суду вбачається, що слідчий ГСУ МВС в обґрунтування клопотання посилається на те, що Головним слідчим управлінням МВС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000301 від 29.07.2014 за фактами створення та придбання невстановленими особами суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, а також вчинення фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що з серпня 2013 року по цей час, членами організованого злочинного угрупування, до складу якого входять жителі міста Києва, Київської області та інших регіонів, з метою прикриття незаконної діяльності створено, придбано та організовано діяльність низки підконтрольних суб'єктів господарювання.

Зокрема на розрахункові рахунки зазначених суб'єктів господарювання службові особи підприємств, які є замовниками протиправних фінансових послуг та які зацікавлені в незаконній мінімізації податкових платежів, перерахували безготівкові кошти в сумі понад 500 млн. грн., які в подальшому були переведені в готівку, виведені з легального обігу та привласнені, чим було заподіяно велику матеріальну шкоду державі. Крім того, в зазначений час, члени цього ж злочинного угрупування, використовуючи суб'єкти господарювання з ознаками фіктивності вчинили ряд фінансових операцій з коштами, отриманими внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, в особливо великому розмірі. Так, отримані безготівкові кошти в сумі понад 500 млн. грн., учасники злочинного угрупування, з використанням реквізитів та рахунків підконтрольних суб'єктів господарювання перераховували на рахунки інших підконтрольних членам злочинного угрупування товариств з ознаками фіктивності. В свою чергу невстановленими особами зазначеної банківської установи, з метою переведення в готівку отриманих коштів, організовано видачу останніх в якості кредитів зазначеним фіктивним суб'єктам підприємницької діяльності. За аналогічною схемою члени злочинного угрупування організували надходження на рахунки підприємств з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «Бекар-М» (), ТОВ «Алертон» (), ТОВ «Дайнекс» (), (контрагенти позивача за перевіряємий період).

В даному випадку, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши в їх сукупності матеріали справи, приходить до висновку про недоведеність фактичного виконання для позивача спірних операцій, про відсутність у зв'язку з цим у первинних документів юридичної значимості для формування спірних сум податкових вигод, а отже і про відсутність правових підстав для формування спірних сум податкових вигод.

З урахуванням наведеного у сукупності суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Складені за такими операціями первинні документи та податкові накладні, внаслідок того, що спірні операції фактично контрагентом не виконувались, є юридично дефектними та не створюються правових наслідків для цілей формування спірних сум податкових вигод, що, відповідно, зумовлює висновок суду про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконано.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

В свою чергу, позивачем, на спростування доводів податкового органу, вказаних в апеляційній скарзі, не надано жодних належних доказів і таких доказів судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції звернуто увагу і на те, що при відкритті провадження у цій справі та розгляді по суті, судом першої інстанції не вирішено питання щодо сплати позивачем судового збору за подачу адміністративного позову майнового характеру, а також не вирішено клопотання позивача про відстрочення або розстрочення сплати судових витрат до прийняття судового рішення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, виходячи з приписів статті 94 КАС України, на стадії апеляційного провадження позбавлений правової можливості в даній ситуації стягнути несплачений позивачем судовий збір.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови про задоволення адміністративного позову допущено порушення норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160,198, 202, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Комсервіс-Безпека" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування повідомлення-рішення податку на додану вартість - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.04.2016.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: Л.П. Борисюк

І.О. Лічевецький

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Лічевецький І.О.