Справа № 806/265/16
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"04" квітня 2016 р. Справа № 806/265/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю сторін:

представника апелянта: Евіна А.К.;

представника відповідача - Горбовського О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Вимпел" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислової компанії "Вимпел" до Управління держпраці у Житомирській області про визнання протиправним та скасування припису ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Вимпел" звернулося до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати припис управління Держпраці у Житомирській області №01 від 08 лютого 2016 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ТОВ "Промислової компанії "Вимпел" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено , що 15.04.2015 року з працівником ТОВ "ПК "Вимпел" сторожем ОСОБА_5 стався нещасний випадок.

З метою проведення розслідування нещасного випадку ТОВ "ПК "Вимпел" було створено комісію, якою за результатами проведення розслідування у період з 17 квітня 2015 року по 12 травня 2015 року.

12 травня 2015 року за результатами розслідування нещасного випадку, на підставі аналізу причин і обставин нещасного випадку комісією складено та затверджено відповідні акти за формою Н-5 та Н-1.

Висновки акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 15.04.2015 об 21:00 у ТОВ "ПК "Вимпел" з ОСОБА_5 містять інформацію, що до настання нещасного випадку з працівником призвело порушення останнім вимог ст.14 Закону України "Про охорону праці". Зокрема, порушення працівником вимог абз.4 п. 1.3 інструкції №20 з охорони праці для сторожа кар'єру, порушення працівником вимог п.2.2 інструкції №3 з охорони праці для водовідливних насосних установок, особиста необережність працівника.

13 січня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до управління Держпраці у Житомирській області із заявою у якій вказав, що не згоден з обставинами та причинами нещасного випадку на виробництві у значенні записів у актах розслідування, оскільки це не відповідає його поясненням і події що відбулася.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_5 управлінням Держпраці у Житомирській області було винесено припис №01 від 08.02.2016 , яким запропоновано ТОВ "ПК "Вимпел" провести повторне розслідування даного нещасного випадку, у розділі 3 акту за формою Н-5 "Обставини, за яких стався нещасний випадок", послідовно викласти обставини нещасного випадку з урахуванням пояснень працівників підприємств та потерпілого, скласти та затвердити акти за формою Н-5 та Н-1 (якщо випадок визнано таким що пов'язано із виробництвом), визначити посадових осіб підприємства дії або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку та розробити план заходів щодо запобігання в подальшому подібним нещасним випадкам.

Не погоджуючись з вищевказаним приписом та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Закону України «Про охорону праці» № 2694-XII від 14 жовтня 1992 року, роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця.

Так, порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30 листопада 2011 року.

Відповідно до п. 33 Порядку № 1232, контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції.

Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи і представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на підприємстві профспілки.

Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку.

Згідно п. 34 Порядку № 1232, посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1.

Згідно з пунктом 42 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві затверджено Постановою КМ України № 1232 від 30.11.2011 (надалі Порядок № 1232) спеціальна комісія зобов'язана: 1) обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові чи усні пояснення від роботодавця і його представників, посадових осіб, працівників підприємства, потерпілого (якщо це можливо), опитати осіб - свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нещасного випадку; 2) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; 3) визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи для встановлення причини нещасного випадку і розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; 4) вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); 5) з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; 6) визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; 7) установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; 8) зустрітися з потерпілим (якщо це можливо) або членами його сім'ї чи уповноваженою особою, яка представляє його інтереси, щодо роз'яснення їх прав у зв'язку з настанням нещасного випадку.

За результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку (пункт 47 Порядку № 1232).

В силу ст. 39 Закону України «Про охорону праці», посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право, зокрема видавати в установленому порядку роботодавцям, керівникам та іншим посадовим особам юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування обов'язкові для виконання приписи (розпорядження) про усунення порушень і недоліків в галузі охорони праці, охорони надр, безпечної експлуатації об'єктів підвищеної небезпеки.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що чинним законодавством на орган Держпраці, у разі незгоди потерпілого із змістом акта за формою Н-5 або Н-1 або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку покладено обов'язок, який не мітить будь яких виключень, щодо винесення припису за формою Н-9, який є обов'язковим для виконання роботодавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного припису стало надходження заяви ОСОБА_5, який є потерпілим при нещасному випадку, щодо його не згоди з обставинами та причинами нещасного випадку на виробництві у значенні записів у актах розслідування, оскільки це не відповідає його пояснювальній і події що відбулася.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позов є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити, оскільки відповідач при винесенні спірного припису діяв у повній відповідності та з чітким дотриманням вимог чинного законодавства.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог позивача та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Вимпел" залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" квітня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Вимпел" с.Світин,Житомирська область, Житомирський район,10031

-ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління держпраці у Житомирській області вул.Шевченка,18 А,м.Житомир,10008

- ,