Справа № П/811/2354/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2016 рокусправа № П/811/2354/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 р. у справі № П/811/2354/15

за позовом ОСОБА_2

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області, Старшого інспектора відділу інспекції з особового складу Управління МВС України в Кіровоградській області Дячок О.А про визнання незаконними та скасування наказів, визнання незаконними дій і бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2015 ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Добровеличківського Районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, старшого інспектора відділу інспекції з особового складу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області Дячка О. А., в якому (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 21.10.2015, т.1, а. с.232-238), просив:

- визнати незаконним (неправомірним) наказ т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області Павленка М. В. за № 461 від 22.05.2015 «Про проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Добровеличківського РВ УМВС»;

- визнати незаконними (неправомірними) дії старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області Дячка О. А., які полягали в неповному, необ'єктивному та упередженому проведенні службового розслідування, внаслідок чого не були відображенні поважні обставини неприбуття ОСОБА_2 до нового місця проходження служби, а саме до Добровеличківського РВ;

- визнати незаконним (неправомірним) та скасувати наказ т. в. о. начальника Добровеличківського РВ Порало О. С. за № 238 від 09.07.2015 «Про покарання працівника Добровеличківського РВ УМВС»;

- зобов'язати Добровеличківський РВ здійснити нарахування і виплату належного грошового забезпечення у період з 14.04.2015 по 31.07.2015 відповідно до норм встановлених чинним законодавством України;

- визнати незаконною (неправомірною) бездіяльність УМВС України в Кіровоградській області та Добровеличківського РВ, яка полягає у своєчасному ненаданні соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також в не нарахуванні та невиплаті належного грошового забезпечення;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. з УМВС України в Кіровоградській області;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. з Добровеличківського РВ;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. з старшого інспектора відділу інспекції і особового складу управління кадрового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області Дячка О. А.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку проведення службового розслідування, і, як наслідок, незаконністю застосування до ОСОБА_2 покарання у вигляді невиплати грошового забезпечення, чим грубо порушені конституційні права останнього на належну оплату праці.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 позовну заяву в частині позовної вимоги про визнання незаконним (неправомірним) наказу т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області Павленка М. В. за № 461 від 22.05.2015 «Про проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Добровеличківського РВ УМВС» залишено без розгляду у відповідності до ст. ст.99, 100 КАС України.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2015р. у справі № П/811/2354/15 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Добровеличківського РВ № 238 від 9 липня 2015 р. «Про покарання працівника Добровеличківського РВ УМВС»;

- зобов'язано Добровеличківський РВ здійснити нарахування і виплату ОСОБА_2 грошового забезпечення у період з 14 квітня 2015 р. по 31 липня 2015 р. з урахуванням проведених виплат;

- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано неврахуванням відповідачем-2 при винесенні спірного наказу про покарання, того факту, що на утриманні позивача перебуває неповнолітня донька та дружина-інвалід, а також те, що постійним місцем проживання ОСОБА_2 є м.Олександрія, через що невихід на роботу позивача обумовлений наявністю поважних причин (відсутністю своєчасного та повного грошового забезпечення) та відповідно не є прогулом, що свідчить про протиправність спірного наказу № 238 від 9 липня 2015 р., і, відповідно, про необхідність виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення у період з 14 квітня 2015 р. по 31 липня 2015 р.

Постанову суду в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог мотивовано тим, що дії відповідача-3 під час проведення службового розслідування відповідають нормам чинного законодавства, а отже відсутні підстави вважати їх протиправними. Крім того висновки відповідача-3, викладені у висновку службового розслідування, є по суті особистими умовиводами Дячка О. А., які самі по собі не створюють для позивача будь-яких правових наслідків, в зв'язку з чим не підлягає задоволенню і вимога про стягнення з Дячка О. А. моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Щодо бездіяльності УМВС України в Кіровоградській області стосовно ненадання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також невиплаті належного грошового забезпечення, то питання неправомірності ненадання соціальної відпустки, а також належного грошового забезпечення вже вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили, тим більш, що ОСОБА_2 подано рапорт про продовження служби в органах внутрішніх справ, в якому зазначено, що надання відпустки по догляду за дитиною для нього на теперішній час не актуально.

Щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача-1 та відповідача-2, то така відмова мотивована тим, що позивачем не доведено факту понесення моральної шкоди через неправомірні дії відповідача-2. При цьому скасування судом наказу, яким, зокрема, вирішено не нараховувати позивачу грошове забезпечення за період його відсутності на службі, є достатньою справедливою сатисфакцією будь-якої моральної шкоди, якої міг зазнати позивач, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини викладеною в рішенні від 08.04.2010 у справі «Войт проти України».

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2015р. у справі № П/811/2354/15, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, а саме:

- визнати незаконними (неправомірними) дії старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області Дячка О. А., які полягали в неповному, необ'єктивному та упередженому проведенні службового розслідування, внаслідок чого не були відображенні поважні обставини неприбуття ОСОБА_2 до нового місця проходження служби, а саме до Добровеличківського РВ;

- визнати незаконною (неправомірною) бездіяльність УМВС України в Кіровоградській області та Добровеличківського РВ, яка полягає у своєчасному ненаданні соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також в не нарахуванні та невиплаті належного грошового забезпечення;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. з УМВС України в Кіровоградській області;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. з Добровеличківського РВ;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. з старшого інспектора відділу інспекції і особового складу управління кадрового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області Дячка О. А.

Скаржник наполягає на тому, що у відповідача-1 не було підстав для застосування до позивача покарання, оскільки своєї згоди на призначення на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ ОСОБА_2 не давав, тобто відповідного рапорту на вказану посаду не писав, тому позивача примусово призначили на дану посаду. При цьому позивач повідомляв відповідачів, що у зв'язку із сімейними обставинами (на утриманні ОСОБА_2 знаходиться малолітня донька та дружина-інвалід) та відсутністю належного забезпечення грошовими коштами, виконати вимоги наказу УМВС в області від 14.04.2015 № 133 о/с щодо проходження служби в Добровеличківського РВ не має можливості. Тим не менш, було призначено службове розслідування з факту невиходу позивача на службу, під час проведення якого відповідач-3 допустив ряд грубих порушень, зокрема, не зазначивши у висновку цього службового розслідування підстави неприбуття до Добровеличківського РВ, про що безпосередньо Дячку О. А. було відомо, а також не зазначивши, що 21.05.2015 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 у справі № П/811/306/15, яку потрібно негайно виконувати і яка відповідачами не виконується. Крім того, скаржник зазначає, що після проведеного службового розслідування позивача особисто під підпис ніхто не ознайомлював про наслідки його проведення.

Щодо бездіяльності УМВС України в Кіровоградській області стосовно ненадання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також невиплаті належного грошового забезпечення, то скаржник зазначає, що згадані суб'єкти владних повноважень усвідомлено знехтували законним рішенням суду у справі № П/811/306/15, не надавши на його виконання позивачу соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Стосовно моральної шкоди скаржник зазначає, що грошове забезпечення є єдиним і основним джерелом та засобом для існування всієї сім'ї, якого відповідачі незаконно позбавили, що призвело до здійснення позивачем принижуючих позичок у своїх знайомих, близьких та колег на протязі досить тривалого часу, а також до неможливості здійснення позивачем виплат по кредитних зобов'язаннях в ПАТ КБ «ПриватБанк» та «ВТБ», і, як наслідок, збільшення боргу, нарахування банками пені та штрафів, психологічний тиск з боку банків на позивача та членів його рідини. При цьому ОСОБА_2 був вимушений досить сильно хвилюватись та переживати і таким чином переніс душевні страждання, оскільки не міг навіть належним чином допомогти своїй сім'ї, яка потребує відповідної матеріальної допомоги.

УМВС України в Кіровоградській області проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною в частині відмови у задоволенні позовних вимог, які стосуються відповідача-1, оскільки ОСОБА_2 особисто 27.07.2015 подав рапорт про свої наміри, в якому вказав, що надання відпустки по догляду за дитиною втратило для нього актуальність. Щодо посилань скаржника на неотримання грошового забезпечення, то відповідно до довідки ВФЗБО від 08.09.2015 № 12/1262 за 2015 рік ОСОБА_2 отримав грошове забезпечення, заборгованості по грошовому забезпеченню немає.

Добровеличківський РВ також проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що у разі наявності у працівника ОВС поважних причин неявки на службу, він повинен звернутись з рапортом до начальника райвідділу, в якому викласти свої звернення, чого ОСОБА_2 не зробив, і на підтвердження того, що у нього були поважні причини неявки тривалий період (більше трьох місяців) на службі, ОСОБА_2 не надав жодного документу. Щодо надання відпустки по догляду за дитиною, то з рапортом про надання відповідної відпуски позивач до відповідача-2 не звертався, тому вказане питання Добровеличківським РВ не вирішувалось.

Старший інспектор відділу інспекції з особового складу УМВС України в Кіровоградській області Дячок О. А. проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначаючи, що до матеріалів службового розслідування були долучені письмові рапорти ОСОБА_2, які надійшли до УМВС та в яких він вказав, що не може виконати вимоги наказу УМВС від 14.04.2015 щодо подальшого проходження служби в Добровеличківському РВ через те, що ВФЗБО УМВС не нараховується і не виплачується відповідне грошове утримання, як то передбачено діючим законодавством. Крім того, скаржник вказав, що відповідач-3 під час проведення службового розслідування не врахував судове рішення у справі № П/811/306/15, яке набрало законної сили, проте старшому інспектору ВІОС УКЗ УМВС Дячку О. А. керівництвом Управління не доручалось виконання цього судового рішення.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились позивач та представники сторін. Від позивача жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності позивача суду не повідомлені. Представники відповідачів в судове засідання також не з'явились, направлено заперечення на апеляційну скаргу.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників , виходячи з приписів ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду скарги.

Матеріалами справи підтверджується наступне:

Як встановлено судом першої інстанції, позивач - ОСОБА_2 з 15.08.99 проходить службу в органах внутрішніх справ України (т.2, а. с.39-47).

Наказом т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області Павленка М. В. від 14.04.2015 № 133 о/с призначено майора міліції ОСОБА_2 оперуповноваженим сектору карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ з 14 квітня 2015 р. на підставі протоколу кадрової комісії УМВС від 14.04.2015 № 15 (т.1, а. с.56, 113, 206).

При цьому відповідно до витягу з даного протоколу засідання кадрової комісії ОСОБА_2 із запропонованих йому посад, дав свою згоду щодо призначення на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ (т.1, а. с.113, 206).

Доказів оскарження позивачем наказу від 14.04.2015 № 133 о/с чи його скасування матеріали справи не містять.

Наказом т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області Павленка М. В. від 22.05.2015 № 461 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим сектору карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ ОСОБА_2, проведення якого доручено старшому інспектору відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС в області капітану міліції Дячку О.А. (т.1, а. с.52, 129).

Підставою для проведення такого службового розслідування слугувала наявність численних рапортів керівництва Добровеличківського РВ щодо невиходу ОСОБА_2 на службу без поважних причин з 14.04.2015, відсутності даних (рапорту) про надання останньому відпустки чи перебуванні на лікарняному (т.1, а. с.56-72).

При цьому, як зазначає відповідач-3 і не спростовує позивач (т.2, а. с.73), Дячок О. А. 27.05.2015 здійснив виїзд до м.Олександрії з метою опитування ОСОБА_2 та ознайомлення його з вищевказаним наказом від 22.05.2015 № 461 «Про призначення та проведення службового розслідування», з яким того ж дня ОСОБА_2 був ознайомлений, про що наявна проставлена ним власноручно письмова відмітка (т.1, а. с.52), а також він надав свої пояснення.

Так, за результатами проведеного службового розслідування відповідачем-3 складено «Висновок про результати службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Добровеличківського РВ УМВС» (далі - Висновок), затверджений т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області Павленком М. В. від 26.06.2015 (т.1, а. с.25-32).

У даному Висновку встановлена неявка на службу до Добровеличківського РВ ОСОБА_2, яка пояснена останнім направленням до відповідача-1 рапортів (від 06.05.2015, 21.05.2015, 26.05.2015) про брак коштів через відсутність виплат грошового утримання, передбаченого діючим законодавством, та сімейними обставинами, які полягають у знаходженні на утриманні ОСОБА_2 дружини-інваліда та неповнолітньої доньки (т.1, а. с.26, 27).

Також у Висновку відображено обставини щодо неотримання ОСОБА_2 грошового утримання та причин такого неотримання (частково у зв'язку з його зменшенням на 10 % через попередження про неповну посадову невідповідність) (т.1, а. с.27).

Разом з тим, у Висновку зазначено, що згідно листа ВФЗБО УМВС від 18.06.2015 з ОСОБА_2 проведений повний розрахунок по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення з грудня 2014 року по березень 2015 року (т.1, а. с.28).

На підставі запропонованих у Висновку заходів т. в. о. начальника Добровеличківського РВ Порало О. С. винесений наказ № 238 від 09.07.2015 «Про покарання працівника Добровеличківського РВ УМВС», відповідно до якого:

« 1. За порушення службової дисципліни, вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, пункту 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 та статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІУ, що виявилося в невиході на службу без поважних причин в період з 14.04.2015 по теперішній час, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності оперуповноважений сектору карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ УМВС в області майор міліції ОСОБА_2, але, враховуючи те, що він подав рапорт про переведення до іншого територіального органу внутрішніх справ, обмежитись цим.

2. Грошове утримання у період з 14.04.2015 до теперішнього часу ОСОБА_2, у зв'язку з невиходом його на службу без поважних причин, не нараховувати за вказаний період вважати прогулом» (т.1, а. с.32-36, 203-205).

Тобто за наказом № 238 від 09.07.2015 покарання за порушення службової дисципліни (яка полягає у неявці ОСОБА_2 на службу до Добровеличківського РВ, визнаної прогулом) полягало у позбавленні ОСОБА_2 грошового утримання за визначений в наказі період.

Крім того, матеріали справи містять наступні судові рішення, які набрали законної сили у відповідності до приписів ст.254 КАС України:

1) постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 у справі № П/811/306/15, якою зобов'язано УМВС України в Кіровоградській області розглянути рапорт ОСОБА_2. від 05.01.2015 р. про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням рапорту від 18.02.2015, та прийняти рішення щодо надання відпустки у відповідності до вимог чинного законодавства України, що стосується питання надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (т.1, а. с.11-13).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 вищевказану постанову у справі № П/811/306/15 залишено без змін (т.1, а. с.9, 10).

2) постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі № П/811/1824/15, якою, зокрема:

- визнано незаконною бездіяльність УМВС в Кіровоградській області, яка полягала в не нарахуванні та не виплаті грошового забезпечення ОСОБА_2;

- зобов'язано УМВС України в Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за період з 20.03.2015 по 14.04.2015.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 вищевказану постанову у справі № П/811/1824/15 залишено без змін.

Також матеріали справи містять витяг з наказу начальника УМВС в Полтавській області від 07.08.2015 № 467 о/с, згідно якого майора міліції ОСОБА_2, який прибув з УМВС України в Кіровоградській області, призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку УМВС (т.1, а. с.189).

ОСОБА_2, вважаючи незаконним проведення службового розслідування та позбавлення його грошового утримання з 14.04.2015, звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав:

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

З апеляційної скарги позивача вбачається, що вимоги скаржника стосуються постанови суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Отже, предметом апеляційного перегляду є судове рішення в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними (неправомірними) дій старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області Дячка О. А., які полягали в неповному, необ'єктивному та упередженому проведенні службового розслідування, внаслідок чого не були відображенні поважні обставини неприбуття ОСОБА_2 до нового місця проходження служби, а саме до Добровеличківського РВ

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 № 565-XII (чинний на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон № 565) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону № 565 працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Згідно п.23 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ УРСР від 29.07.91 № 114 (далі - Положення про проходження служби…) особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

У відповідності до ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який затверджено Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України регламентований Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція № 230).

Так, згідно п.2.1 Інструкції № 230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

При цьому у ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту зазначено, що службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, зокрема:

створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу;

дотриманням законності і статутного порядку;

забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту;

належним виконанням умов контракту про проходження служби.

У відповідності до п.п.2.2.1 п.2.2 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано позивачем, що останній з 14.04.2015 до моменту переведення для подальшого проходження служби в УМВС України в Полтавській області жодного разу до Добровеличківського РВ не з'явився, що є порушенням службової дисципліни, і, відповідно, свідчить про наявність законних підстав для проведення службового розслідування.

Згідно п.2.6 Інструкції № 230 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

За приписами п.3.2 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Відповідно до п.8.1 Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником (п.8.7 Інструкції № 230).

За положеннями абз.1 п.5.4 Інструкції, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

У відповідності до ч.6 ст.14 Дисциплінарного статуту про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Поряд з цим, за приписами абз.4 п.5.4 Інструкції № 230 особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Відтак вчинення відповідачем-3 законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб'єкта владних повноважень - наказу про накладення певного дисциплінарного стягнення, а тому самі по собі дії старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області Дячка О. А. не породжують, не змінюють і не припиняють юридичних наслідків для позивача та підлягають оцінці під час дослідження судом питання щодо правомірності відповідного рішення суб'єкту владних повноважень - наказу т. в. о. начальника Добровеличківського РВ Порало О. С. № 238 від 09.07.2015 «Про покарання працівника Добровеличківського РВ УМВС», прийнятого за результатами службового розслідування і скасованого судом першої інстанцій у даній справі.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про не зазначення відповідачем-3 і Висновку службового розслідування причин неприбуття ОСОБА_2 до Добровеличківського РВ, оскільки вищенаведені обставини свідчать, що у даному Висновку ці причини відповідачем-3 відображені.

Щодо посилань скаржника на те, що після проведеного службового розслідування ОСОБА_2 особисто під підпис ніхто не ознайомлював про наслідки його проведення, то відповідно до п.п.6.3.5 п.6.3 Інструкції № 230 правом особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, являється ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується за письмовим рапортом такої особи.

Отже, ознайомлення з матеріалами службового розслідування - це право особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, а не обов'язок осіб, які це розслідування здійснюють та призначають.

При цьому докази звернення позивача до керівництва з рапортом про ознайомлення з матеріалами службового розслідування в матеріалах справи відсутні.

Щодо доводів скаржника про те, що позивачем не надавалась згода на призначення до кримінальної міліції Добровеличківського РВ, то, по-перше, у разі не згоди з призначенням на посаду до кримінальної міліції Добровеличківського РВ позивач мав право на оскарження відповідного наказу УМВС в області від 14.04.2015 № 133 о/с, але, як зазначено вище, доказів оскарження позивачем даного наказу чи його скасування матеріали справи не містять, по-друге, ці обставини взагалі не стосуються порядку проведення службового розслідування.

Також не можуть бути підставою для встановлення судом незаконності оскаржених дій відповідача-3 не зазначення у Висновку того, що 21.05.2015 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 у справі № П/811/306/15, яку потрібно негайно виконувати.

Тим більш, що вищезазначена позовна вимога ОСОБА_2 стосується лише не відображення відповідачем-3 поважних обставин щодо неприбуття ОСОБА_2 до нового місця проходження служби.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконними (неправомірними) дій, які полягали в неповному, необ'єктивному та упередженому проведенні службового розслідування, внаслідок чого не були відображенні поважні обставини неприбуття ОСОБА_2 до нового місця проходження служби, а саме до Добровеличківського РВ.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконною (неправомірною) бездіяльності УМВС України в Кіровоградській області та Добровеличківського РВ, яка полягає у своєчасному ненаданні соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також в не нарахуванні та невиплаті належного грошового забезпечення

З доводів скаржника стосовно даної позовної вимоги вбачається її обґрунтування фактичним невиконанням судових рішень, які набрали законної сили, у справі №П/811/306/15 та у справі № П/811/1824/15, описаних вище.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції вважає, що підстави для задоволення цієї позовної вимоги відсутні, оскільки, по-перше, вказані судові рішення стосуються лише відповідача-1 (УМВС України в Кіровоградській області), і не мають відношення до відповідача-2 (Добровеличківський РВ); по-друге, чинним законодавством передбачений порядок виконання судових рішень, який регулює процедуру такого виконання, надаючи ОСОБА_2, як стягувачу, певний інструментарій для реалізації свого права на повне виконання судового рішення на свою користь, і, зокрема, передбачає відповідальність боржника за невиконання судового рішення.

Тим більш, що матеріали справи містять рапорт ОСОБА_2 від 27.07.2015 про те, з огляду на вирішення ним питання щодо подальшого проходження служби в УМВС в Полтавській області, станом на 27.07.2015 питання надання «…відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку втратило актуальність» (а. с.212).

А також матеріали справи містять дані про перерахування на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за березень-квітень 2015 (період, визначений у постанові суду по справі № П/811/1824/15) (т.1, а. с.207; т.2, а. с.32, 33).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суд першої інстанції про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. зі старшого інспектора відділу інспекції і особового складу управління кадрового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області Дячка О. А., оскільки судом не встановлена протиправність дій вказаної посадової особи при здійсненні службового розслідування, що виключає можливість спричинення відповідачем-3 моральної шкоди позивачу.

Водночас колегія суддів, як і суд першої інстанції, не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди і з інших відповідачів, оскільки, як вбачається з положень у ст.23 ЦК України та Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.05.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральної шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ завданих незаконними діями, доказів наявності яких позивачем всупереч ч.1 ст.71 КАС України суду не надано.

Крім того, колегія суддів зауважує, що вимога про стягнення моральної шкоди у даному випадку є похідною від решти позовних вимог, які є основними, а задоволеними у даній справі є лише позовні вимоги відносно відповідача-2, у зв'язку з чим задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди стосовно відповідача-1 неможливе.

Стосовно посилань скаржника на те, що в оскарженій постанові суду першої інстанції від 06.11.2015 мається ряд орфографічних помилок та неточностей у описовій її частині, зокрема надруковано з помилкою прізвище позивача, колегія суддів зазначає, що наявність помилко (описок) не являється підставою для скасування судового рішення у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому ст.169 даного Кодексу передбачає можливість виправлення судом описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції в її оскарженій частині.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 р. у справі № П/811/2354/15 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 р. у справі № П/811/2354/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко