Справа № 806/236/16
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року Житомир справа № 806/236/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд

в складі головуючої судді - Чернової Г.В.

суддів: Капинос О.В., Сичової О.П.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення №216/29/05-2016 від 11.02.2016 р., зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви ОСОБА_1 від 03.02.2016 висновку щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги разом з підтверджуючими документами - протиправною;

- скасувати рішення голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області за № 216/29/05-2016 від 11.02.2016 щодо відсутності правових підстав у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно заяви від 03.02.2016 у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та статті 23 закону україни "Про міліцію";

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до Закону України "Про міліцію" має право на отримання одноразової грошової допомоги, як інвалід 2 групи, у зв'язку із проходженням служби в органах внутрішніх справ та 03.02.2015 звернувся із відповідною заявою до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області. Проте, 16.02.2015 листом № 216/29/05-2016 його повідомлено про відсутність підстав для виплати такої допомоги відповідно до Порядку №850. Вважає такі дії протиправними, оскільки право на отримання грошової допомоги встановлено Законом України "Про міліцію".

Позивач в судове засідання не з'явився, згідно поданого клопотання просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідачів, згідно поданих письмових заперечень позовні вимоги не визнає. В обгрунтування своє позиції зазначає, що відповідно до п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, ящо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Оскільки з дня первинного втсановлення інвалідності до встановлення вищої групи інвалідності позивача пройшло більш ніж два роки, то це виключає його право на отримання грошової допомоги.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Проаналізувавши матеріали справи та доводи заперечення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 14.02.1992 по 31.12.2010, ОСОБА_1 проходив службу в УМВС України в Житомирській області (а.с.9).

З 19.04.2012 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.11).

Як вбачається із позовної заяви та заперечень до неї, на підставі ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", ОСОБА_1 була виплачена одноразова грошова допомога за ІІІ групу інвалідності.

З 16.03.2015 позивачу встановлена ІІ група інвалідності, у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ із ступенем втрати професійної працездатності 70% (а.с.12).

03.02.2016 позивачем було подано заяву та відповідні документи до Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області з проханням провести виплату грошової допомоги як інваліду 2 групи, захворювання якого пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.13).

11.02.2016 за вих. № 216/29/05-2016 Головою ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області ОСОБА_1 надіслано відповідь, згідно якої останнього повідомлено, що оскільки після первинного огляду МСЕК (встановлення 3 групи інвалідності) і повторного огляду МСЕК (встановлення 2 групи інвалідності) пройшло більше 2-х років, тому підстав для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми немає; та повернуто пакет документів без виконання (а.с.14).

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить з наступного.

Так, частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (діючого на час встановлення інвалідності) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, ст.23 Закону України "Про міліцію" передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров"я, яке мало місце в період її проходження.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 затвердив "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції".

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. N 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707.

Оскільки позивачу була встановлена 2 група інвалідності з 16.03.2015, в даному випадку одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Тобто з 16.03.2015 у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму.

Пунктом 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз зазначених норм Порядку дає підстави для висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов"язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою з усіма необхідними документами, передбаченими Порядком №850 (а.с.13).

Проте, листом від 11.02.2016 за вих. № 216/29/05-2016 Головою ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової допомоги (а.с.14).

Отже, розгляд заяви позивача відбувся з порушенням Порядку №850, оскільки відповідач не звертався ні з документами, ні з висновком до МВС щодо виплати грошової допомоги позивачу, і відповідно будь-яке рішення з даного питання Міністерством внутрішніх справ України не приймалося.

Таким чином, відповідач діяв не у спосіб та не в порядку, що визначені чинним законодавством, відтак його дії є протиправними, а позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.

У свою чергу, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, оскільки таке рішення приймається за наслідками розгляду відповідного пакету документів, які в порушення процедури, встановленої Порядком № 850, головному розпоряднику коштів для розгляду не надсилались. Відтак ця вимога заявлена передчасно.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, та недоведеності правомірності своїх дій відповідачем, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 158-162, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовільнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо прийняття рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, оформленого листом від 11.02.2016 № 216/29/05-2016.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України документів, передбачених п.8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21 жовтня 2015 р. N 850.

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направити до Міністерства внутрішніх справи України документи ОСОБА_1 для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21 жовтня 2015 р. N 850.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Судді Г.В. Чернова

О.В.Капинос

О.П.Сичова