Справа № 802/4176/15-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 березня 2016 р. Справа № 802/4176/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: приватного малого підприємства "ЮВАСЕР"

до: державного реєстратора реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області Косарєва Миколи Володимировича

про: визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося приватне мале підприємство "ЮВАСЕР" (далі - далі - ПМП "ЮВАСЕР", позивач) з адміністративним позовом до державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області Косарєва Миколи Володимировича (далі - Державний реєстратор, відповідач) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Державним реєстратором, на підставі ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", 01.12.2015р. прийнято рішення № 26616949, яким позивачу відмовлено у державній реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Позивач зазначає, що з метою реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки ним до реєстраційної служби подано усі необхідні документи. Разом з тим, відмовляючи у державній реєстрації права оренди, відповідач не вказав, яким саме вимогам закону не відповідають такі документи.

Таким чином, позивач вважає зазначене рішення незаконним, а тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом у прохальній частині якого просив суд:

- визнати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області № 26616949 від 01.12.2015р. протиправним та скасувати його;

- зобов'язати державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості про право оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, згідно договору оренди землі від 14.12.2006р.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, натомість подала до суду заяву (Вхід. № 6089 від 30.03.2016) про розгляд справи в порядку письмового провадження без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча, як слідує із матеріалів справи про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином. У попередньому судовому засіданні відповідач заперечував щодо позовних вимог, зазначивши при цьому, що відмовляючи позивачу у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, він діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, керуючись ч. 4 ст. 122, ч. 4, ч. 6 ст. 128 КАС України, вирішив здійснювати розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Так, як вбачається із матеріалів справи, 04 грудня 2006 року, на підставі розпоряджень Чернівецької РДА № 191 від 31.12.2003р. та № 304 від 28.11.2006р., між Чернівецькою РДА (орендодавець) та ПМП "ЮВАСЕР" (орендар) укладено договір оренди землі строком на 10 років (а.с. 9). Згідно умов даного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду загальною площею 1,5976 га, яка знаходиться на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Як видно із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 16-18), вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий № :03:001:0293.

З метою державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, ПМП "ЮВАСЕР" звернулось із відповідною заявою (а.с. 99) до Реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції.

Як слідує з картки прийому заяви № 26616902 (а.с. 100), разом із заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, ПМП "ЮВАСЕР" подано договір оренди землі від 04.12.2006р., укладений між Чернівецькою РДА та позивачем.

01 грудня 2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Косарєв Микола Володимирович, керуючись ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 16 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703, прийняв рішення № 26616949 (а.с. 101), яким відмовив ПМП "ЮВАСЕР" у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, в зв'язку з тим, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Визначаючись щодо заявленого позову суд виходить з наступного.

Так, з огляду на суть спору, предметом дослідження в даній справі є правомірність прийняття відповідачем рішення про відмову у державній реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, за Приватним малим підприємством "ЮВАСЕР" .

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV(далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 18 цього Закону, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

В той же час, статтею 24 Закону № 1952-IV передбачений виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

При цьому, згідно частини другої даної статті, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Тобто, з аналізу норм даної статті слідує, що рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, повинно бути обґрунтованим та містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Як слідує з оскаржуваного рішення відповідача, останнє прийнято на підставі ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у зв`язку з тим, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Разом з тим, як слідує з тексту даного рішення, відповідач взагалі не зазначив, вимогам саме якого Закону не відповідають документи, подані ПМП "ЮВАСЕР" для проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

При цьому, в судовому засіданні, в яке відповідач прибув після визнання судом його явки обов`язковою, відповідач не зміг чітко пояснити, яким саме вимогам повинні відповідати подані позивачем документи.

Не неодноразові запитання суду, відповідач не зміг надати чіткої відповіді в чому саме полягає невідповідність поданих позивачем документів Закону. Лише вказав, що згідно методичних рекомендацій, разом з договором оренди земельної ділянки водного фонду для здійснення державної реєстрації права оренди, необхідно подавати договір оренди гідроспоруд.

Крім того, в судовому засіданні 22.03.2016р. суд протокольною ухвалою, із занесенням до журналу судового засідання, зобов`язав відповідача надати письмові обгрунтування причин відмови у здійсненні державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, за Приватним малим підприємством "ЮВАСЕР". Однак, вимоги ухвали суду відповідачем виконані не були.

Тобто, приймаючи оскаржуване рішення, на думку суду, відповідач не дотримався вимог щодо його законності та обґрунтованості. Отже, рішення прийняте останнім без урахування обставин, що мали значення для його прийняття.

А тому, адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області № 26616949 від 01.12.2015р. про відмову у державній реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, за Приватним малим підприємством "ЮВАСЕР".

Що стосується вимог позивача щодо зобов'язання державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості про право оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, згідно договору оренди землі від 14.12.2006р., то суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Так, як вже зазначалось вище, частиною першою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

З аналізу наведеної норми слідує, що внесенню в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомостей про право оренди земельної ділянки передує вчинення державним реєстратором ряду дій, визначених Законом, а тому, на думку суду, він не може підміняти державний орган, уповноважений Законом на вчинення цих дій.

Разом з тим, нормами ч. 1 ст. 162 КАС України встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

При цьому, згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи зазначене та з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне прийняти рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву Приватного малого підприємства "ЮВАСЕР" про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи, встановлених судом, вбачається, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, суд виходив із того, що відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, ч. 3 даної статті встановлено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області Косарєва Миколи Володимировича № 26616949 від 01.12.2015р. про відмову у державній реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, за Приватним малим підприємством "ЮВАСЕР".

Зобов`язати державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області Косарєва Миколу Володимировича повторно розглянути заяву Приватного малого підприємства "ЮВАСЕР" про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:0293, що розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного малого підприємства "ЮВАСЕР" (ідентифікаційний код 13329693) 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 копійок) сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна