Справа № 806/4976/15
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м.Житомир справа № 806/4976/15

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Каплуна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області про визнання незаконними та скасування п. 4 наказу №64 від 30.07.2015 і п. 2 наказу №68 від 10.07.2015,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати незаконними та скасувати пункт 4 наказу управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області № 64 від 30.07.2015 та пункт 2 наказу управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області №68 від 10.08.2015. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у відповідача не було правових підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Крім того, управлінням Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що з 2012 року ОСОБА_1 проходить службу в Житомирській установі виконання покарань (№8) Державної пенітенціарної служби України на посаді начальника медичної частини.

Наказом управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області № 64 від 30.07.2015 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітників Житомирської установи виконання покарань (№8) та управління за фактом отримання тілесних ушкоджень ув'язненим ОСОБА_3." звільнено ОСОБА_1 з посади начальника медичної частини майора внутрішньої безпеки за безвідповідальне ставлення до своїх службових обов'язків, що призвело до порушень законодавства про охорону здоров'я, невчасного встановлення діагнозу та невчасного надання медичної допомоги ув'язненому ОСОБА_3 (а.с. 20-23).

Згідно наказу управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області № 68, датованого 10.07.2015, "Про притягнення працівників установ кримінально-виконавчої служби області до дисциплінарної відповідальності", за незадовільну організацію медико-санітарного забезпечення засуджених та осіб, узятих під варту, що призвело до наявності системних недоліків в наданні медичної допомоги засудженим та особам, узятим під варту, до порушень законодавства України про охорону здоров'я, за невиконання своїх службових обов'язків, суттєві прорахунки в роботі, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності начальник медичної частини Житомирської установи виконання покарань (№8) майор внутрішньої безпеки ОСОБА_1, але враховуючи, що його звільнено наказом управління від 31.07.2015 № 64, обмежитись цим (а.с. 10-19).

Наказом від 21.09.2015 № 271 внесено зміни в частині дати видачі висновку службового розслідування та наказу № 64, а саме правильною вважати дату 10.08.2015 (а.с. 72).

Не погодившись із наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Встановлено, що підставою для прийняття наказу № 64 від 30.07.2015 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності співробітників Житомирської установи виконання покарань (№8) та управління за фактом отримання тілесних ушкоджень ув'язненим ОСОБА_3." став висновок службового розслідування від 30.07.2015 (а.с. 32-35).

Указаним висновком зафіксовано, що 03.07.2015 ув'язненого ОСОБА_3 у супроводі варти конвойовано до Житомирської обласної дитячої лікарні зі встановленим в Житомирській установі виконання покарань (№8) попереднім діагнозом - гострий апендицит? В даному лікарняному закладі цього ж дня неповнолітнього було оглянуто та прооперовано. Під час оперативного втручання встановлено у ОСОБА_3 виявлено перфорацію прямої кишки, про що було проінформовано правоохоронні органи.

В результаті службового розслідування проведеного медичними працівниками управління встановлено:

1. Ув'язнений ОСОБА_3 на протязі двох діб скаржився на сильні болі в животі, при цьому, начальником медичної частини установи не був викликаний для надання консультативної допомоги хірург-консультатнт, педіатр, з якими укладена угода Житомирською установою виконання покарань (№8) не були проведені загально клінічні лабораторні дослідження в умовах лабораторії медичної частини установи.

2. Хворий ув'язнений ОСОБА_3 02.07.2015 не був госпіталізований в стаціонар медичної частини під постійний нагляд медичного персоналу, а залишався утримуватись в камері № 169.

3. В журналі обліку проведених процедур відсутні жодні відомості щодо надання 02.07.2015 та 03.07.2015 медикаментозного лікування ув'язненому ОСОБА_3, що говорить або про ненадання медичної допомоги, або про недбалість медичних працівників медичної установи при використанні та списанні лікарських засобів.

4. Відсутність зі сторони начальника медичної частини Житомирської установи виконання покарань (№8) майора внутрішньої служби ОСОБА_1 професійної настороги щодо гострої хірургічної патології, гіподиагностика призвели до пізньої діагностики, невчасного встановлення діагнозу та лікування.

Згідно висновокової частини висновку, оскільки матеріали, отримані у ході службової перевірки є суперечливими, запропоновано направити їх та копію висновку до Житомирської обласної прокуратури для проведення слідчих дій.

Підпунктом 3.8 пункту 3 висновку службового розслідування запропоновано розглянути питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника медичної частини Житомирської установи виконання покарань (№8) майора внутрішньої безпеки ОСОБА_1 за безвідповідальне ставлення до своїх службових обов'язків, що призвело до порушень законодавства про охорону здоров'я, невчасного встановлення діагнозу та невчасного надання медичної допомоги ув'язненому ОСОБА_3

Відповідно до частин першої, другої статті 14 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 N 356/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за N 295/26740 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, який, згідно пункту 1, визначає:

підстави для призначення, процедуру та мету проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - ДКВС України);

порядок документування й оформлення результатів службових розслідувань, прийняття за ними рішення та їх виконання;

компетенцію структурних підрозділів апарату Державної пенітенціарної служби України, її територіальних органів управління, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, кримінально-виконавчої інспекції, навчальних закладів та закладів охорони здоров'я, що належать до сфери управління пенітенціарної служби України, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ та організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - органи і установи), під час проведення службових розслідувань;

права та обов'язки посадових осіб органів і установ під час проведення службових розслідувань.

За змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Порядку, особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право:

отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування;

брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, подавати виконавцю (голові, членам комісії), який (які) проводить(ять) службове розслідування, документи, які мають значення для проведення службового розслідування;

висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять);

відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

за письмовим зверненням ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також із матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України;

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Згідно пунктів 3, 4 розділу VIII Порядку, висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування.

Із затвердженим висновком службового розслідування за рішенням начальника, який призначив службове розслідування, ознайомлюється начальник органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено проведення службового розслідування.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, письмового пояснення, або за відсутності акта про її відмову від надання письмового пояснення. Небажання особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку, рішення за результатами розгляду висновку та інших матеріалів службового розслідування приймається у 10-денний строк із дати їх надходження начальником, який його призначив.

За результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності у встановленому законом порядку.

Якщо вину особи рядового чи начальницького складу повністю доведено, начальник, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності її підлеглих забороняється.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі відмови особи рядового чи начальницького складу від ознайомлення з наказом під підпис безпосередній начальник такої особи спільно з посадовою особою підрозділу по роботі з персоналом складає відповідний акт.

Особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем відбирались письмові пояснення у ОСОБА_1 з приводу подій, які трапились 03.07.2015 (а.с. 70), що повністю спростовує доводи позивача про те, що йому не було відомо про підстави проведення службового розслідування та не було надано ним жодних письмових пояснень.

При цьому, досліджуючи правомірність застосування до ОСОБА_1 до крайнього заходу дисциплінарного впливу, судом встановлено наступне.

Згідно зі частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі частиною сьомою статті 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Як вбачається з наведених норм, притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності можливе лише за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що матеріали, отримані під час проведення службового розслідування були направлені разом з копією висновку до Житомирської обласної прокуратури для проведення слідчих дій.

Так, постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003450, у зв'язку з відсутністю в діях службових осіб Житомирської установи виконання покарань №8 УДПтС України в Житомирській області складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 137, ч. 2 ст. 140 КК України.

Проведеним аналізом зібраних в ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження встановлено, що медичним персоналом Житомирської УВП №8 потерпілому ОСОБА_3 своєчасно надавалася медична допомога, діагнози встановлювалися по мірі виявлення симптомів. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_3, приховав факт введення в його пряму кишку стороннього предмету, медичний персонал і об'єктивних причин був позбавлений можливості своєчасного діагностування її розрив та запобігти ступеню виразності виниклих погіршень з боку органів черевної порожнини і подальшого перебігу захворювання. Слідством не здобуто доказів неналежного виконання обов'язків працівниками ЖУВП №8 щодо охорони життя та здоров'я ОСОБА_3 дії яких перебували б у причинному зв'язку з отриманням потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, що є обов'язковою умовою об'єктивної сторони кримінального правопорушення, а відтак виключає кримінальну відповідальність службових осіб.

Встановлені обставини повністю спростовують висновок відповідача про безвідповідальне ставлення ОСОБА_1 до своїх службових обов'язків, що призвело до порушень законодавства про охорону здоров'я, невчасного встановлення діагнозу та невчасного надання медичної допомоги ув'язненому ОСОБА_3

На переконання суду, відповідачем під час проведення службового розслідування не в повній мірі з'ясовано ані обставини, за яких нанесено тілесні ушкодження ув'язненому ОСОБА_3, ані обставин, за яких медичному персоналу стало відомо про нанесення ув'язненому ОСОБА_3 таких ушкоджень.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправність наказу управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області № 64 від 30.07.2015 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Перевіряючи наказ управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області № 68 від 10.08.2015, "Про притягнення працівників установ кримінально-виконавчої служби області до дисциплінарної відповідальності", на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Так, частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту оспорюваного наказу вбачається, що відповідачем не визначено виду дисциплінарного стягнення, яке мало бути застосоване до позивача за результатами проведеного службового розслідування та виявленого порушення (а.с. 25-31).

При цьому, невизначеність виду дисциплінарного стягнення позбавляє суд можливості надати правову оцінку виявленому порушенню, встановити наявність вини позивача та співмірності виду відповідальності виявленому порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зважаючи на те, що Порядком проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України встановлено обов'язок начальника, який призначив службове розслідування, прийняти рішення про притягнення особи рядового чи начальницького складу, у разі доведеності її вини, до дисциплінарної відповідальності та визначити вид дисциплінарного стягнення, суд вважає, що наказ управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області № 68 від 10.08.2015 "Про притягнення працівників установ кримінально-виконавчої служби області до дисциплінарної відповідальності" прийнято з використанням повноваження всупереч меті, з якою це повноваження надано повноваження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наказ № 68 від 10.08.2015 прийнято відповідачем не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є правовою підставою для визнання такого рішення протиправним та його скасування.

У відповідності до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятих рішень.

За наведених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункт 4 наказу управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області № 64 від 30.07.2015 та пункт 2 наказу управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області №68 від 10.08.2015.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 29 березня 2016 р.