Справа № 812/94/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/94/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання: Дюкаревій М.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1.,

представників відповідача - Жадан О.О., Макаренко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до державної податкової інспекції в м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про часткове скасування висновку та повідомлення про встановлення недостовірностей, -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2016 року позивач звернувся до Луганського адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції в м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про часткове скасування висновку та повідомлення про встановлення недостовірностей.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 08.09.2015 він отримав від відповідача лист № 1375/12-09-17 від 08.09.2015., яким його повідомлено про проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених у Декларації за 2014 рік, а також зазначено про встановлені розбіжності, на які йому пропонувалося надати письмові пояснення та копії відповідних документів.

Листом № 22-09-01/2015 від 22.09.2015 він надав відповідачу вичерпні пояснення щодо усіх виявлених розбіжностей та додав копії документів.

21.09.2015 йому було вручено наступний лист відповідача № 1665/12-09-17 від 21.09.2015, яким повідомлялося про начебто виявлення додаткових розбіжностей, а саме - начебто ним не зазначено у п. 9 «дивіденди, проценти» Розділу II Декларації за 2014 рік суми коштів, яку контролюючий орган вважає його доходом за 2014 рік.

Листом № 02-10-02/2015 від 02.10.2015 він надав відповідачу вичерпні пояснення щодо усіх виявлених розбіжностей та додав копії документів.

Однак, відповідач не врахував зазначені письмові пояснення та надані до них документи, що є обов'язковим під час підготовки висновку згідно «Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №333 від 13.03.2015.

Згідно до п. 17 та п. 20 Порядку здійснення перевірки за підсумками перевірки відповідачем складаються висновок і повідомлення. Оригінал висновку зберігається у відповідача в справі щодо проведення перевірки, повідомлення ж надсилається суб'єктам у сфері протидії корупції та керівнику органу, де працює суб'єкт декларування.

Апарат Верховної ради України повідомив його (№ 20-22/83 (6749) від 14.01.2016) про надходження від відповідача на адресу Апарату повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру № 4769-12-0917-02 від 30.12.2015 р.

У відповідності до абз. 3 п. 10 ст. 12 «Про засади запобігання і протидії корупції» «виявлення недостовірних відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, не звільняє суб'єкта декларування від обов'язку подати декларацію з достовірними відомостями. У такому разі декларація з достовірними відомостями підлягає оприлюдненню на заміну раніше оприлюдненої декларації у порядку, встановленому цим Законом».

Згідно до п. 19 Порядку здійснення перевірки: «рішення, дії чи бездіяльність контролюючих органів щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, можуть бути оскаржені в судовому порядку».

Він не погоджуюся з окремими положеннями рішень суб'єкта владних повноважень - висновком та повідомленням про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру № 4769-12-0917-02 від 30.12.2015, вважає їх необґрунтованим, винесеним без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень (вчинення дії) та такими, що порушують його права та законні інтереси.

Щодо відсутності єдиного нормативного документу, що регламентує порядок заповнення Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Подання Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру регламентоване ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», частиною 1 якого встановлено, що «суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону».

Форма Декларації містить лише примітки щодо внесення до Декларації відповідних відомостей.

Однак на даний час не існує нормативного документу (інструкції, порядку заповнення та т. ін.), належним чином зареєстрованого у Міністерстві юстиції України, який би регламентував порядок заповнення документу - Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Відповідно, заповнюючи Декларацію за 2014 рік, він керувався інструкціями, наданими у Примітках до Декларації, а з неврегульованих питань - заповнював дійсну інформацію на власний розсуд.

Щодо ствердження відповідача про начебто зазначення ним у Розділі II Декларації неповних відомостей про доходи, а саме у п. 20 не зазначення суми внеску до статутного фонду, яка згідно п.п. 165.1.44, п. 165.1., ст. 165 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-У1 зі змінами та доповненнями є неоподатковуваним доходом.

У своєму листі відповідач посилається на приписи п. 165.1.44 Податкового кодексу України, у відповідності до якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи як «сума майнового та немайнового внеску платника податку до статутного фонду юридичної особи - емітента корпоративних прав, в обмін на такі корпоративні права».

Він дійсно є власником корпоративних прав у юридичній особі СТРАХОВА КОМПАНІЯ ТОВА¬РИСТВО ЗДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОЛВІ», .

У відповідності до п. 14.1.90 ст. 14 Податкового кодексу України «корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами».

У відповідності до Статуту СК ТДВ «ОЛВІ»:

- п.п. 6.4.: «решта вкладів (несплачена) підлягає сплаті за рахунок внесків грошових коштів Учасниками Товариства та розподілу прибутку пропорційно часткам кожного Учасника Товариства у Статутному капіталі протягом одного року з моменту державної реєстрації нової редакції Статуту.

- п.п. 6.5.: «усі вклади, що вносяться до Статутного капіталу переходять у власність Товариства і складають майно (майнові права) Товариства».

- п.п. 6.7.1.: «Розмір Статутного капіталу може бути збільшено або зменшено за рішенням Загальних зборів Учасників. Будь-яке таке збільшення може здійснюватися:

а) шляхом додаткових внесків від одного або більше Учасників Товариства;

б) шляхом реінвестиції частини або всього прибутку Товариства до Статутного капіталу.

В обох випадках це може відбутися за умови відповідного рішення Загальних зборів Учасників».

Протягом 2014 року дійсно відбулося збільшення розміру статутного капіталу СК ТДВ «ОЛВІ».

За повідомленням СК ТДВ «ОЛВІ» (лист вих. № 38 від 28 вересня 2015.), під час внесення змін до статутного капіталу товариства розмір належної йому частки корпоративних прав у статутному капіталі СК ТДВ «ОЛВІ» залишився незмінним.

Згідно до Статуту СК ТДВ «ОЛВІ»:

- у відповідності до Змін № 3, що зареєстровані 19.12.2008 р. Державним реєстратором виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області: розмір належної його частки (розмір його корпоративних прав) становить 99, 93 % від загального статутного капіталу, що на момент реєстрації змін до статуту складало 14 989 500, 00 грн.

- у відповідності до Змін № 8, що зареєстровані 30.12.2014 р. Державним реєстратором виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області: розмір належної його частки (розмір його корпоративних прав) становить 99, 93 % від загального статутного капіталу, що на момент реєстрації змін до статуту складало 24 982 500, 00 грн.

СК ТДВ «ОЛВІ» також засвідчило, що збільшення розміру статутного капіталу СК ТДВ «ОЛВІ» було здійснено за рахунок реінвестиції нерозподіленого прибутку до статутного капіталу товариства пропорційно частками учасників та у відповідності до протоколів Загальних зборів учасників № 85 від 31.01.2014 р. та № 86 від 08.12.2014 р. - тобто без зміни розміру частки корпоративних прав кожного учасника.

СКТДВ «ОЛВІ» повідомило, що така капіталізація компанії відбулася на виконання вимог Закону України «Про страхування» стосовно формування статутного капіталу страховика у розмірі одного мільйону Євро за валютним обмінним курсом України та край нестабільним валютним курсом Євро.

Рішень про виплату йому додаткових дивідендів у розмірі 9 993 000, 00 грн. окрім тих, що він зазначив у Декларації в розмірі 665 000, 00 грн., як власнику корпоративних прав в СКТДВ «ОЛВІ», зазначеним товариством не приймалося.

Позивач не погоджуюся з позицією відповідача щодо оцінки розміру належних йому корпоративних прав у господарському товаристві.

У відповідності до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про господарські товариства» «грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці».

Проведення обов'язкової оцінки передбачено у випадках, визначених ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Діючим законодавством України не передбачений обов'язок декларанта здійснювати грошову оцінку корпоративних прав у господарському товаристві з метою зазначення їх дійсної вартості у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Відповідно - не має підстав для ствердження про начебто отримання ним доходу саме у розмірі 9 993 000. 00 грн.

Просив суд скасувати висновок та повідомлення ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області Державної фіскальної служби України про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру № 4769-12-0917-02 від 30.12.2015 р. у частині встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей:

- у п. 20 не вказано суму внеску до статутного фонду, яка згідно п.п. 165.1.44, п. 165.1., ст. 165 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-Х/І зі змінами та доповненнями є неоподатковуваним доходом.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В своїх запереченнях відповідач вказав, що згідно частини першої статті 12 Закону України від 07 квітня 2011 року № 3206 - VII «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - Закон №3206) суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

До ДПІ у м. Лисичанську 07.07.2015 надійшла декларація про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік народного депутата ОСОБА_4

Відповідно до частини дев'ятої статті 12 Закону №3206 та пункту 5 Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 2015 року за №418/26863 (далі - Порядок) ДПІ у м. Лисичанську здійснено перевірку вищезазначеної декларації.

Згідно до пункту 8 Порядку під час здійснення перевірки контролюючим органом використовувалась :1) наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, зокрема, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства);

2) інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, за запитом контролюючого органу щодо документального підтвердження зазначених у декларації відомостей, встановлених за результатами перевірки розбіжностей між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючого органу податковою інформацією про них;

3) інформація, що надходить від державних органів, зокрема щодо отриманих доходів, наявності нерухомого майна, транспортних засобів, цінні папери та інші активи, фінансові зобов'язання, інші відомості, які мають відображатися декларантом у декларації;

4) дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи "Податковий блок", зокрема про джерела отримання доходів, об'єкти оподаткування, суму нарахованих та/або виплачених доходів;

5) інша інформація, що надійшла до контролюючих органів відповідно до вимог Податкового кодексу України та Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Згідно інформації отриманої від Реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області розмір внесків ОСОБА_4, до статутного фонду Страхової компанії Товариства з додаткової відповідальністю «Олві» за 2014 рік складає 9 993 000,00 грн., але у пункті 20 Розділу II «Відомості про доходи» Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вищезазначена сума доходу не відображена.

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) від 02.12.2010 №2755-VI - далі ПКУ дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

6) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж)доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю;

Згідно підпункту 165.1.44 пункту 165.1 статті 165 ПКУ сума майнового та немайнового внеску платника податку до статутного фонду юридичної особи - емітента корпоративних прав, в обмін на такі корпоративні права - є доходом, який не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу.

Відповідно до пункту 16 Порядку, в зв'язку з встановленням розбіжностей між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною податковою інформацією, ДПІ у м. Лисичанську 21.09.16 повідомила про них суб'єкта декларування у письмовій формі з метою отримання письмових пояснень, причин виникнення розбіжностей та/або копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

ОСОБА_4 надав 05.10.2015 на адресу ДПІ у м. Лисичанську, письмові пояснення щодо таких розбіжностей та всі наявні документи, які підтверджували, на його думку, правомірність не відображення даних в пункті 20 Розділу II «Відомості про доходи» Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

За результатами проведеної ДПІ у м. Лисичанську перевірки, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_4 встановлено, що відомості, зазначені ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік. є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації.

Згідно вищезазначеного ДПІ у м. Лисичанську вважає доводи, які були викладені в адміністративному позові необґрунтованими, так як не відповідають нормам діючого законодавства, та просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що листом № 1375/12-09-17 від 08.09.2015., ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області народного депутата України ОСОБА_4 повідомлено про проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених ним у Декларації за 2014 рік, а також зазначено про встановлені розбіжності, на які йому пропонувалося надати письмові пояснення та копії відповідних документів (а.с.8-18).

Листом № 22-09-01/2015 від 22.09.2015. позивач надав відповідачу пояснення щодо усіх виявлених розбіжностей та додав копії документів (а.с.21-23).

21.09.2015 позивачу було вручено наступний лист відповідача № 1665/12-09-17 від 21.09.2015., яким його повідомлялося про виявлення додаткових розбіжностей, а саме - ним не зазначено у п. 9 «дивіденди, проценти» Розділу II Декларації за 2014 рік суми коштів, яку контролюючий орган вважає його доходом за 2014 рік (а.с.24).

Листом № 02-10-02/2015 від 02.10.2015 позивач ОСОБА_4 надав відповідачу пояснення щодо усіх виявлених розбіжностей та додав копії документів (а.с.25-27).

Згідно до п. 17 та п. 20 Порядку здійснення перевірки за підсумками перевірки відповідачем складаються висновок і повідомлення. Оригінал висновку зберігається у відповідача в справі щодо проведення перевірки, повідомлення надсилається суб'єктам у сфері протидії корупції та керівнику органу, де працює суб'єкт декларування.

Апарат Верховної ради України повідомив позивача ( № 20-22/83 /6749 від 14.01.2016) про надходження від відповідача на адресу Апарату повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру № 4769-12-0917-02 від 30.12.2015 р. (а.с.19).

У відповідності до абз. 3 п. 10 ст. 12 «Про засади запобігання і протидії корупції» «виявлення недостовірних відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, не звільняє суб'єкта декларування від обов'язку подати декларацію з достовірними відомостями. У такому разі декларація з достовірними відомостями підлягає оприлюдненню на заміну раніше оприлюдненої декларації у порядку, встановленому цим Законом».

Згідно до п. 19 Порядку здійснення перевірки: «рішення, дії чи бездіяльність контролюючих органів щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, можуть бути оскаржені в судовому порядку».

Подання Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру регламентоване ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», частиною 1 якого встановлено, що «суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону».

Форма Декларації містить примітки щодо внесення до Декларації відповідних відомостей.

Позивач є власником корпоративних прав у юридичній особі СТРАХОВА КОМПАНІЯ ТОВА¬РИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОЛВІ», .

У відповідності до Статуту СК ТДВ «ОЛВІ»:

- п.п. 6.4.: «решта вкладів (несплачена) підлягає сплаті за рахунок внесків грошових коштів Учасниками Товариства та розподілу прибутку пропорційно часткам кожного Учасника Товариства у Статутному капіталі протягом одного року з моменту державної реєстрації нової редакції Статуту.

- п.п. 6.5.: «усі вклади, що вносяться до Статутного капіталу переходять у власність Товариства і складають майно (майнові права) Товариства».

- п.п. 6.7.1.: «Розмір Статутного капіталу може бути збільшено або зменшено за рішенням Загальних зборів Учасників. Будь-яке таке збільшення може здійснюватися:

а) шляхом додаткових внесків від одного або більше Учасників Товариства;

б) шляхом реінвестиції частини або всього прибутку Товариства до Статутного капіталу.

В обох випадках це може відбутися за умови відповідного рішення Загальних зборів Учасників».

Протягом 2014 року дійсно відбулося збільшення розміру статутного капіталу СК ТДВ «ОЛВІ».

За повідомленням СК ТДВ «ОЛВІ» (лист вих. № 38 від 28 вересня 2015.), під час внесення змін до статутного капіталу товариства розмір належної позивачу частки корпоративних прав у статутному капіталі СК ТДВ «ОЛВІ» залишився незмінним.

Згідно до Статуту СК ТДВ «ОЛВІ»:

- у відповідності до Змін № 3, що зареєстровані 19.12.2008 р. Державним реєстратором виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області: розмір належної позивачу частки (розмір його корпоративних прав) становить 99, 93 % від загального статутного капіталу, що на момент реєстрації змін до статуту складало 14 989 500, 00 грн.

- у відповідності до Змін № 8, що зареєстровані 30.12.2014 р. Державним реєстратором виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області: розмір належної позивачу частки (розмір його корпоративних прав) становить 99, 93 % від загального статутного капіталу, що на момент реєстрації змін до статуту складало 24 982 500, 00 грн. (а.с.31-45).

СК ТДВ «ОЛВІ» також засвідчило, що збільшення розміру статутного капіталу СК ТДВ «ОЛВІ» було здійснено за рахунок реінвестиції нерозподіленого прибутку до статутного капіталу товариства пропорційно частками учасників та у відповідності до протоколів Загальних зборів учасників № 85 від 31.01.2014 р. та № 86 від 08.12.2014 р. - тобто без зміни розміру частки корпоративних прав кожного учасника.

СКТДВ «ОЛВІ» повідомило, що така капіталізація компанії відбулася на виконання вимог Закону України «Про страхування» стосовно формування статутного капіталу страховика у розмірі одного мільйону Євро за валютним обмінним курсом України та край нестабільним валютним курсом Євро.

Рішень про виплату позивачу додаткових дивідендів у розмірі 9 993 000, 00 грн. окрім тих, що він зазначив у Декларації в розмірі 665 000, 00 грн., як власнику корпоративних прав в СКТДВ «ОЛВІ», зазначеним товариством не приймалося. (а.с. 25-45).

У відповідності до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про господарські товариства» «грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці».

Проведення обов'язкової оцінки передбачено у випадках, визначених ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Діючим законодавством України не передбачений обов'язок декларанта здійснювати грошову оцінку корпоративних прав у господарському товаристві з метою зазначення їх дійсної вартості у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Відповідно - не має підстав для ствердження про отримання ним доходу саме у розмірі 9 993 000. 00 грн.

Відповідно до п. 14.1.54 Податкового кодексу України N 2755-VI від 02.12.2010 дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Пунктом 14.1.81. Податкового кодексу України передбачено, що інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно. Інвестиції поділяються на:

а) капітальні інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання будинків, споруд, інших об'єктів нерухомої власності, інших основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації відповідно до норм цього Кодексу;

б) фінансові інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та/або інших фінансових інструментів. Фінансові інвестиції поділяються на:

прямі інвестиції - господарські операції, що передбачають внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані юридичною особою при їх розміщенні такою особою;

портфельні інвестиції - господарські операції, що передбачають купівлю цінних паперів, деривативів та інших фінансових активів за кошти на фондовому ринку або біржовому товарному ринку;

в) реінвестиції - господарські операції, що передбачають здійснення капітальних або фінансових інвестицій за рахунок прибутку, отриманого від інвестиційних операцій.

Реінвестиції нерозподіленого прибутку - частина прибутку компанії, яка не направлена на виплату дивідендів, а за рішенням зборів товариства здійснення інвестицій в активи. Реінвестування дивідендів можливо лише у товариствах, які за результатами господарської діяльності за рік мають прибуток. Для самого товариства реінвестиція - найкращий спосіб збільшення капіталу, оскільки вона не призводить до реального збільшення його активів. Збільшення статутного капіталу за рахунок реінвестиції дивідендів не змінює доходів та витрат підприємства.

На підставі п. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 ПК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з п.165.1.44. Податкового кодексу України сума майнового та немайнового внеску платника податку до статутного фонду юридичної особи - емітента корпоративних прав, в обмін на такі корпоративні права.

У відповідності до Статуту СК ТДВ «ОЛВІ» розмір Статутного капіталу може бути збільшено або зменшено за рішенням Загальних зборів Учасників. Будь-яке таке збільшення може здійснюватися, в тому числі, шляхом реінвестиції частини або всього прибутку Товариства до Статутного капіталу. Це може відбутися за умови відповідного рішення Загальних зборів Учасників».

Протягом 2014 року дійсно відбулося збільшення розміру статутного капіталу СК ТДВ «ОЛВІ».

За повідомленням СК ТДВ «ОЛВІ» (лист вих. № 38 від 28 вересня 2015), розмір належної позивачу частки корпоративних прав у статутному капіталі СК ТДВ «ОЛВІ» залишився незмінним.

СК ТДВ «ОЛВІ» засвідчило, що збільшення розміру статутного капіталу СК ТДВ «ОЛВІ» було здійснено за рахунок реінвестиції нерозподіленого прибутку до статутного капіталу товариства пропорційно частками учасників та у відповідності до протоколів Загальних зборів учасників № 85 від 31.01.2014 р. та № 86 від 08.12.2014 р. - тобто без зміни розміру частки корпоративних прав кожного учасника.

СКТДВ «ОЛВІ» повідомило, що така капіталізація компанії відбулася на виконання вимог Закону України «Про страхування» стосовно формування статутного капіталу страховика у розмірі одного мільйону Євро за валютним обмінним курсом України та край нестабільним валютним курсом Євро.

На підставі вищенаведеного та аналізуючи вищевказані нормативні акти, суд дійшов до висновку, що при збільшенні розміру статутного капіталу товариства шляхом реінвестиції нерозподіленого прибутку пропорційно часткам учасників, без збільшення відсоткового розміру часток учасників, - відповідно не відбувається збільшення розміру корпоративних прав та «обмін на такі корпоративні права», про які йдеться у п.п. 165.1.44 Податкового кодексу України.

Протягом 2014 року належні позивачу ОСОБА_4 корпоративні права в СК ТДВ «OЛBI» у розмірі 99,93 % не змінювалися.

Протягом 2014 року він не здійснював будь-яких внесків до статутного капіталу господарського товариства в «обмін на корпоративні права» у такому товаристві, в розрізі п. 165.1.44 Податкового кодексу України.

Відповідач невірно трактує п.165.1.44 Податкового кодексу України як дохід позивача, та який повинен бути відображений у п. 20 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, звертаючи свою увагу тільки на слові «внесок». Корпоративних прав, за рахунок вказаного внеску позивач не придбав, його частка корпоративних прав у статутному капіталі не збільшилася. Відповідно до Статуту СК ТДВ «ОЛВІ» - усі вклади, що вносяться до Статутного капіталу переходять у власність Товариства і складають майно (майнові права) Товариства. Тому операція з реінвестиції нерозподіленого прибутку не підлягає відображенню у декларації про майновий стан та доходи фізичної особи.

В своїй позовній заяві позивач просить суд скасувати висновок та повідомлення в частині не внесення даних в п. 20 розділу ІІ декларації про майно доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру за 2014 рік, але не заявляє вимог про визнання вказаного висновку та повідомлення противоправними. Тому, з ціллю повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за можливе, відповідно до ст.11 КАС України, вийти за межі позивних вимоги, та частково визнати оскаржуваний висновок та повідомлення противоправним.

Таким чином, висновок відповідача та повідомлення відносно позивача в частині не внесення даних в п. 20 розділу ІІ декларації про майно доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру за 2014 рік є противоправним та підлягає скасуванню.

Позивачем при зверненні до Луганського окружного адміністративного суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 551,21 грн. відповідно до квитанції № 17 від 02.02.2016.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено, з урахуванням положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути з державної податкової інспекції в м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_4 у сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.).

Керуючись ст. 2, 3, 6,11, 17, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до державної податкової інспекції в м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про часткове скасування висновку та повідомлення про встановлення недостовірностей, - задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати висновок № 4760-12-09-17-02 від 30.12.2015 державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області Державної фіскальної служби України про результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру ОСОБА_4 в частині встановлення недостовірних даних та не відповідності наявній податковій інформації - у п. 20 розділу ІІ декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_4, не зазначено дохід у вигляді внесків до статутного фонду у сумі 9 993 000,00 грн.

Визнати противоправним та скасувати повідомлення № 4769-12-09-17-02 від 30.12.2015 державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області Державної фіскальної служби України про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи,, витрати і зобов'язання фінансового характеру в частині внесення даних в п. 20 розділу ІІ декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_4, який працює на посаді народного депутата України - внеску до статутного фонду, який згідно п.п. 165.1.44 п. 165.1. ст.. 165 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 із змінами та доповненнями є неоподаткованим доходом.

Стягнути з державної податкової інспекції в м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень у сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 04 квітня 2016 року.

Суддя Т.І. Ковальова