Справа № 461/9394/15-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 березня 2016 року м.Київ К/800/7169/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Голяшкін О.В., перевіривши касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до Львівської міської ради, треті особи - Приватне підприємство «Львівська гільдія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіновідеомистецький центр довкілля «Кассандра», Львівська міська громадська організація «Студія активного довкілля», ОСОБА_1, Громадська організація «Фонд допомоги «Місія добра», Дочірнє підприємство «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед», ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування ухвали, -

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулось з адміністративними позовом до Львівської міської ради, в якому просило визнати протиправною та скасувати ухвалу від 19 березня 2015 року №4434 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу» в частині затвердження пунктів 3, 36, 39, 40, 46, 51, 57, 58, додатка до ухвали.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 16 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року задоволено частково апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради; постанову Галицького районного суду м.Львова від 16 листопада 2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року скасувати в частині закриття провадження, адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно положень вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Зі змісту судових рішень вбачається, що предметом позовних вимог у справі є оскарження ухвали Львівської міської ради від 19 березня 2015 року №4434 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу», відповідно до якої Львівською міською радою затверджено у додатку перелік об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу, які безпосередньо визначені додатком, зокрема: п.3 - приміщення на пл.А.Міцкевича, 6/7 - КВЦД ТзОВ «Кассандра»; п.36 - приміщення на вул.Брюховицька, 208 - ЛМГО «Студія активного дозвілля»; п.39 - приміщення на АДРЕСА_1 - ОСОБА_1; п.40 - приміщення на вул.Квітнева, 6 - ГО «Фонд допомоги «Місія добра»; п.46 - приміщення на вул.М.Коперника, 1 - ДП «Албіс компані» ТзОВ «Діаніум Трейдінг КО.Лімітед» (Республіка Кіпр); п.51 - приміщення на АДРЕСА_2 - ОСОБА_3; п.п.57, 58 - приміщення на пл.Ринок, 5 - ПП «Львівська гільдія».

В обґрунтування вимог про визнання вказаної ухвали протиправною в частині затвердження пунктів 3, 36, 39, 40, 46, 51 додатку до ухвали позивач, з посиланням на п.3.4.9. Програми приватизації майна комунальної власності м.Львова на 2012-2014 роки, зазначав про неналежне виконання орендарями договорів оренди, а тому включення об'єктів в перелік об'єктів, що підлягають приватизації способом викупу суперечить Закону України «Про приватизацію державного майна». Обґрунтовуючи вимоги протиправності оскаржуваної ухвали в частині затвердження пунктів 57, 58 додатку до ухвали, позивач зазначав про їх прийняття з порушенням Регламенту Львівської міської ради 6-го скликання, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 31 березня 2011 року №304 та Закону України «Про охорону культурної спадщини», оскільки в проекті ухвали «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу», підготовленому управлінням комунальної власності, об'єкти на пл.Ринок.5 були відсутні, проект ухвали в частині затвердження цих пунктів не опубліковувався, не обговорювався і не підлягав візуванню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ухвала прийнята відповідачем у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», з метою виконання завдань, визначених Програмою приватизації майна комунальної власності м.Львова на 2012-2014 роки.

Апеляційній суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, виходив із непідсудності даної справи адміністративному суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п.30 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією відповідної ради є прийняття рішень щодо відчуження комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають останній, визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності.

Як вбачається зі змісту судових рішень, у спірних відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник державного майна здійснює продаж об'єктів малої приватизації, які знаходяться у комунальній власності, у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, підвідомчі господарським судам.

Отже, спори, предметом яких є встановлення права на викуп орендованої будівлі та передачі відповідних прав щодо неї, розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про виключення з переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного об'єкта має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07 липня 2015 року у справі №21-847а15.

За вказаними обставинами апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з тим, що даний спір не носить характеру публічно-правового, не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Зі змісту касаційної скарги не вбачається підстав, які б дозволили вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, дана касаційна скарга є необґрунтованою, викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.211, 213, п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до Львівської міської ради, треті особи - Приватне підприємство «Львівська гільдія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіновідеомистецький центр довкілля «Кассандра», Львівська міська громадська організація «Студія активного довкілля», ОСОБА_1, Громадська організація «Фонд допомоги «Місія добра», Дочірнє підприємство «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед», ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування ухвали.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Голяшкін