Справа № 826/26554/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Новак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною відмову відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, викладену в листі №16106/4 від 01.12.2015 про неможливість зняття арешту з майна позивача; зобов'язати відділ Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт та заборону на відчуження з належного на праві власності позивачу автомобіля МЕRSEDES-BENZ ML 270 CDI, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, накладений постановою відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві № 174/13-07 від 22.01.2007 на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва №2-640/07.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2016 року провадження у даній справі закрито.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Печерського районного суду міста Києві від 12.01.2007 по справі № 2-640/07 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - накладено арешт на майно ОСОБА_2 - автомобіль МЕRSEDES, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 12-13).

На виконання вказаного рішення постановою відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві №174/13-07 від 22.01.2007 накладено арешт на автомобіль позивача.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.09.2015 по справі №752/13469/15-ц скасовано вжитий ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2007 захід забезпечення позову - арешт, накладений на автомобіль марки МЕRSEDES-BENZ, модель ML 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 16).

26 жовтня 2015 року позивач звернувся до відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві з заявою про скасування вказаного арешту, накладеного на його автомобіль (а.с. 17).

Листом від 01.12.2015 №16106/4 відповідач на звернення позивача повідомив про те, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві відсутні відкриті виконавчі провадження у яких боржником є ОСОБА_2 (а.с. 11).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Приймаючи ухвалу про закриття провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що справу не належить в порядку адміністративного судочинства, оскільки оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення сторонами виконавчого провадження здійснюється за правилами того судочинства, якими суд керувався при прийнятті цього судового рішення.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 частини першої ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною першою ст. 181 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України і статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року (справа №6-3077цс15) та від 11 листопада 2015 року (справа №6-2187цс15).

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №174/13-07, у межах виконання якого проведено арешт майна позивача, здійснено на виконання ухвали Печерського районного суду міста Києві від 12.01.2007 по цивільній справі № 2-640/07.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» №3 від 13.12.2010 до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами п. 1 частини першої ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої цієї статті якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано прийняв рішення про закриття провадження у даній справі з визначених п. 1 частини першої ст. 157 КАС України підстав, роз'яснивши позивачеві, що заявлені ним вимоги належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 196, 199, 200, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.