Справа № 826/16932/13-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Рафальській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекцій у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2013 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ТОВ «Аскоп-Україна», звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року апеляційну скаргу ТОВ «Аскоп-Україна» - задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2013 року - скасовано. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № , № , № , № від 17 жовтня 2013 року. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві бюджетну заборгованість з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 219 673 (два мільйони двісті дев'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 00 коп.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2015 року касаційну скаргу ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року у справі № 826/16932/13-а - залишено без змін.

20 січня 2016 року постановою колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України заяву ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві - задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2015 року - скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд України в своїй ухвалі зазначив, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державної казначейської служби з дотриманням процедури та на умовах, встановлених ст. 200 ПК України та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум ПДВ, заявлених до відшкодування, або окремо від здійснення такого контролю.

Крім того, зазначив, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, з висновком якого погодився й касаційний суд, ретельно не перевірив доводи сторін та докази щодо реальності здійснення ТОВ «Аскоп-Україна» господарських операцій з придбання сої у відповідних контрагентів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 826/16932/13 розподілено судді Київського апеляційного адміністративного суду Літвінй Н.М.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в період з 16 вересня 2013 року по 20 вересня 2013 року ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Аскоп-Україна» (код за ) по взаємовідносинах з ТОВ «Інтелпромсервіс» (код за ) за січень, березень 2012 року, з ТОВ «Б.І.К. Будівельно-індустріальна компанія» (код за ) за січень 2012 року, з ТОВ «Вторметекспорт» (код за ) за травень, червень 2013 року, з ТОВ «Ферко» (код за ) за лютий, березень, квітень, травень 2013 року та з питання правомірності формування від'ємного значення з податку на додану вартість з 01 листопада 2011 року по 31 липня 2013 року, за результатами якої складено акт № 816/26-53-22-03-21/30579869 від 27 вересня 2013 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем наступних норм податкового законодавства:

- п. п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п. 138.7 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 1 223 448, 00 грн., а саме: за І квартал 2012 року на суму 1 223 448, 00 грн.;

- п. п. 201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201, п. 198.6 ст. 198 ПК України (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 3 902 623, 00 грн., а саме: за травень 2013 року на суму 1 682 950, 00 грн., за червень 2013 року на суму 2 219 673, 00 грн.; також встановлено заниження суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів за липень 2013 року на суму 3 165 055, 00 грн., та встановлено завищення залишку від'ємного значення (ряд. 24 декларації з ПДВ) за липень 2013 року на суму 7 756 872, 00 грн.

07 жовтня 2013 року на підставі акту перевірки податковим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») № про сплату грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за основним платежем в розмірі 1 223 448, 00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 305 862, 00 грн.

- податкове повідомлення-рішення (Форма «В1») № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальному розмірі 3 902 623, 00 грн. (а саме: на суму 1 682 950, 00 грн. - заявленої до бюджетного відшкодування згідно поданого в липні 2013року уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за травень 2013 року та 2 219 673, 00 грн. - заявленої до бюджетного відшкодування згідно поданого в серпні 2013 року уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року), а також нарахування штрафних (фінансових) санкцій в загальному розмірі 1 951 312, 00 грн.

- податкове повідомлення-рішення (Форма «В4») № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 7 756 872, 00 грн., зазначеній в податкової декларації з ПДВ за липень 2013 року (Рядок 24) .

- податкове повідомлення-рішення (Форма «В2») № про збільшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 3 165 055, 00 грн., в зв'язку з чим податковий орган зробив висновок, що позивач добровільно відмовляється від отримання такої суми і вона підлягає врахуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів (Рядок 23.2. Податкової декларації з ПДВ за липень 2013 року).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 03 січня 2012 року та 19 березня 2012 року між TOB «Аскоп-Україна» та TOB «Інтелпромсервіс» були укладені договори купівлі-продажу сої № 03/01/12 та № 19/03/12 відповідно.

На виконання умов даних договорів TOB «Інтелпромсервіс» передало у власність TOB «Аскоп-Україна» трьома окремими партіями сою в загальній кількості 1 035, 59 тон.

Так, 03 січня 2012 року ТОВ «Інтелпромсервіс» було передано позивачу та одержано останнім сою в кількості 214, 96 тон на загальну суму 670 675, 20 грн. (558 896,00 грн. - сума без ПДВ та 111 779, 20 - сума ПДВ), що підтверджується видатковою накладною № РН-0000001 від 03 січня 2012 року;

19 березня 2012 року ТОВ «Інтелпромсервіс» було передано позивачу та одержано останнім сою в кількості 449, 88 тон на загальну суму 1 754 532, 00 грн. (1 462 110, 00 грн. - сума без ПДВ, та 292 422,00 - сума ПДВ), що підтверджується видатковою накладною № РН-0000079 від 19 березня 2012 року;

26 березня 2012 року ТОВ «Інтелпромсервіс» було передано позивачу та одержано останнім сою в кількості 370, 75 тон на загальну суму 1 445 925, 00 грн. (1 204 937, 50 грн. - сума без ПДВ та 240 987, 50 - сума ПДВ), що підтверджується видатковою накладною № РН-0000084 від 26 березня 2012 року.

Вартість вказаного товару була оплачена позивачем в повному обсязі згідно виставлених рахунків, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

На виконання умов вищезазначеного договору продавцем товару - ТОВ «Інтелпромсервіс» були надані позивачу податкові накладні № 1 від 03 січня 2012 року, № 20 від 19 березня 2012 року та № 28 від 26 березня 2012 року, які були реєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На момент складання податкової накладної TOB «Інтелпромсервіс» було зареєстровано платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства.

Вищезазначені партії товару були прийняті на зберігання ТОВ «АМГ Агрохолдинг» відповідно до умов Договору складського зберігання зерна № 35/10 від 24 жовтня 2011 року, про що останнім було виписано складські квитанції № 1150 від 03 січня 2012 року/серія АУ № 874250/ (на об'єм товару 214, 96 тон), № 1208 від 19 березня 2012 року /серія АУ № 874308/ (на об'єм товару 449, 88 тон) та № 1217 від 26 березня 2012 року/серія АУ № 874317/ (на об'єм товару 370, 75 тон), які є документами суворої звітності.

Крім того, факт передачі даної сої на зберігання підтверджуються Витягами № 7252 від 01 жовтня 2013 року, № 7382 від 04 жовтня 2013 року та № 7431 від 08 жовтня 2013 року з Реєстру складських документів на зерно, виданими Державним підприємством «Держреєстри України».

30 січня 2012 року між TOB «Аскоп-Україна» та TOB «Б.І.К. Будівельно-індустріальна компанія» був укладений договір купівлі-продажу сої № 30012012/1.

На виконання умов даного договору TOB «Б.І.К. Будівельно-індустріальна компанія» передало у власність TOB «Аскоп-Україна» сою в кількості 1 000, 00 тон на загальну суму 3 120 000, 00 грн. (з яких 2 600 000, 00 грн. - сума без ПДВ та 520 000, 00 - сума ПДВ), що підтверджується видатковою накладною № ЦБ-0000007 від 30 січня 2012 року.

Вартість вказаного товару була оплачена позивачем в повному обсязі згідно виставленого рахунку № ЦБ-0000003 від 30 січня 2012 року, що підтверджується платіжним дорученням № 60 від 31 січня 2012 року.

На виконання умов зазначеного договору продавцем товару - ТОВ «Б.І.К. Будівельно-індустріальна компанія» була надана позивачу податкова накладна № 5 від 30 січня 2012 року, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На момент складання податкової накладної TOB «Б.І.К. Будівельно-індустріальна компанія» було зареєстровано платником податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства та мало право на складання податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи зазначена партія товару була прийнята на зберігання ТОВ «Хмельницькхлібопродукт» відповідно до умов Договору відповідального зберігання зерна № 30012012/ІЗ від 30 січня 2012 року, що підтверджується складською квитанцією № 864 від 30 січня 2012 року/серія АУ № 632114/, яка є документом суворої звітності.

Факт передачі даної сої на зберігання підтверджуються також Витягом № 5341 від 05 червня 2012 року з Реєстру складських документів на зерно, виданим Державним підприємством «Держреєстри України».

22 лютого 2013 року між TOB «Аскоп-Україна» та TOB «Ферко» був укладений договір № 22/02/13 купівлі-продажу сої.

Крім того, в квітні 2013 року між TOB «Аскоп-Україна» та TOB «Глобал-Ресурс» також були укладені договори купівлі-продажу сої, зокрема Договір № 06/04/13 від 02 квітня 2013 року, Договір № 05/04/13 від 05 квітня 2013 року, Договір № 07/04/13 від 05 квітня 2013 року, Договір № 09/04/13 від 08 квітня 2013 року, Договір № 13/04/13 від 12 квітня 2013 року, Договір № 18/04/13 від 18 квітня 2013 року, Договір № 23/04/13 від 20 квітня 2013 року та Договір № 25/04/13 від 23 квітня 2013 року.

Також, 24 травня 2013 року між TOB «Аскоп-Україна» та TOB «Вторметекспорт» був укладений договір №24/05/13 купівлі-продажу сої.

Відповідно до умов п. 3.1. зазначених Договорів приймання-передача сої здійснюється на умовах СРТ Одеський зерновий термінал (INCOTERMS 2000). Поставка сої здійснюється автомобільним транспортом за адресою: м.Одеса, вул. Хлібна гавань, 4, Філіал ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Одеський зерновий термінал», власник товару TOB «Аскоп-Україна», одержувач товару - експедитор ПП «Блок Бат Сістемс».

28 січня 2013 року між TOB «Аскоп-Україна» та ПП «Блок Баг Сістемс» був укладений Договір № ББС 575/01/13 на надання послуг з приймання, зберігання та відвантаження зернових, зернобобових та олійних культур, відповідно до умов якого ПП «Блок Баг Сістемс», діючи в якості експедитора, взяло на себе зобов'язання по обслуговуванню зернових, зернобобових та олійних культур TOB «Аскоп-Україна», які завозяться на Філіал ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Одеський зерновий термінал» для подальшого відвантаження на морські судна в режимі «Експорт».

На виконання умов даних договорів:

- ТОВ «Ферко» в період з 28 лютого 2013 року по 25 травня 2013 року було поставлено ТОВ «Аскоп-Україна» сою в загальній кількості 4 359, 08 тон на загальну суму 19 627 833, 15 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 3 271 305, 52 грн. (зокрема, в березні 2013 року поставлено сої на суму 7 662 561, 75 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 1 277 093, 63 грн.; в квітні 2013 року - на суму 5 611 491, 60 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 935 248, 60 грн. та в травні 2013 року - на суму 6 353 779, 80 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 1 058 963, 29 грн.);

- ТОВ «Глобал-Ресурс» в квітні-травні 2013 року було поставлено ТОВ «Аскоп-Україна» сою в загальній кількості 2 666, 04 тон на загальну суму 12 001 954, 60 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 2 000 325, 76 грн. (зокрема, в квітні 2013 року поставлено сої на суму 4 486 207, 00 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 747 701, 16 грн.; в травні 2013 року - на суму 7 515 747, 60 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 1 252 624, 60 грн.);

- ТОВ «Вторметекспорт» в період з 27 травня 2013 року по 01 липня 2013 року включно було поставлено ТОВ «Аскоп-Україна» сою в загальній кількості 2 602, 68 тон на загальну суму 12 345 716, 60 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 2 057 619, 44 грн. (зокрема, в травні 2013 року поставлено сої на суму 1 293 844, 00 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 215 640, 67 грн.; в червні 2013 року - на суму 10 912 576, 60 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 1 818 762, 77 грн. та в липні - на 139 296, 00 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 23 216, 00 грн.).

Виконання зазначених операцій підтверджуються відповідними видатковими, податковими та товарно-транспортними накладними (ТТН).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи з кожного транспортного засобу, в яких вищевказаними підприємствами була доставлена соя, Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області були відібрані проби сої, проведені лабораторні дослідження та виписані сертифікати якості на кожен об'єм сої відносно кожного транспортного засобу, в яких такі об'єми були доставлені.

Виходячи з вищевикладеного, факт поставки ТОВ «Ферко» в період з 28 лютого 2013 року по 25 травня 2013 року, ТОВ «Глобал-Ресурс» в квітні-травні 2013 року, ТОВ «Вторметекспорт» в період з 27 травня 2013 року по 01 липня 2013 року сої та її оплати ТОВ «Аскоп-Україна» підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, рахунками на оплату, платіжні доручення, сертифікати якості.

Як вбачається з матеріалів справи, всі податкові накладні, видані TOB «Ферко», TOB «Глобал-Ресурс» та TOB «Вторметекспорт» були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, на момент складання податкових накладних вказані товариства були зареєстровані платниками податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства та мали право на складання податкової накладної, що підтверджується листами Міндоходів України від 29 липня 2013 року за № 7836/6/99-99-18-06-05-15 та від 28 серпня 2013 року за № 9917/6/99-99-18-06-05-15.

Всі партії товару, поставлені позивачу TOB «Ферко», TOB «Глобал-Ресурс» та TOB «Вторметекспорт» були прийнятті на зберігання ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» відповідно до умов Договору № ББС 575/01/13 від 28 січня 2013 року на надання послуг з приймання, зберігання та відвантаження зернових, зернобобових та олійних культур, укладеного між TOB «Аскоп-Україна» та ПП «Блок Бат Сістемс», що підтверджується складськими квитанціями на зерно, зокрема, факт передачі сої на зберігання підтверджуються також Витягами з Реєстру складських документів на зерно, виданими Державним підприємством «Держреєстри України», які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України - не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України - платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України - податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1 названого Закону - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Крім того, відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Отже, з наведених законодавчих приписів вбачається, що наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. При цьому господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту та відповідати господарській меті підприємства.

Зокрема, не може визнаватися право платника ПДВ на податковий кредит у тому разі, якщо відповідні товари ним реально не придбавалися, або якщо витрати на таке придбання реально не понесені тощо.

Відповідно до Інформа ційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01 листопада 2011 року - сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вба чається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях плат ника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактич но здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування подат кового обліку платника податків.

Як встановлено вище, виконання зазначених господарських операцій підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, реєстрами податкових накладних, прибутковими та видатковими накладними, платіжними дорученнями, якими підтверджується проведення оплати за надані послуги, сертифікатами якості, складськими квитанціями на зерно, Витягами з Реєстру складських документів на зерно тощо.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем документи у своїй сукупності свідчать про фактичний рух активів на підприємстві із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності ТОВ «Аскоп-Україна».

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року встановлено реальність виконання договору купівлі-продажу № 22/02/13 від 22 лютого 2013 року, укладеного між ТОВ «Аскоп-Україна» та ТОВ «Ферко» та договору купівлі-продажу сої № 25/04/13 від 23 квітня 2013 року, укладеного між ТОВ «Аскоп-Україна» та ТОВ «Глобал-Ресурс».

Як вбачається зі змісту вищезазначених рішень зазначено, що висновки податкового органу, що господарські операції, вчинені між позивачем та його контрагентами - є безтоварними, не відповідають дійсності та є необґрунтованими, оскільки реальність господарських операцій підтверджується вищевказаними видатковими та податковими накладними про продаж товару, товарно-транспортними накладними, рахунками на оплату, платіжними дорученнями про оплату вартості товару, договорами на надання послуг з приймання, зберігання та відвантаження зерна, зберігання, складськими квитанціями, Витягами з Реєстру складських документів на зерно, виданими Державним підприємством «Держреєстри України», Сертифікатами якості сої, виданими Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області на підставі проведених досліджень сої.

Зазначені документи повністю відображають суть господарських операцій, рух товарів від контрагентів до позивача, здійснення відповідними державними органами та повноваженими державними підприємствами контролю за переміщенням та зберіганням таких товарів, а, отже, і реальність господарських операцій.

На підставі вищевикладеного суди прийшли до висновку, що, що операції позивача з ТОВ «Ферко», ТОВ «Глобал-Ресурс», ТОВ «СФГ ім. Гречко» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Також, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року також підтверджено реальність виконання договору купівлі-продажу № 22/02/13 від 22 лютого 2013 року, укладеного між ТОВ «Аскоп-Україна» та ТОВ «Ферко».Вказаними рішеннями встановлено, що основним видом діяльності позивача є, зокрема, неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) та оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, що дає підстави для висновку про використання позивачем товарів, отриманих від ТОВ «Ферко», у власній господарській діяльності та реальність вказаних господарських операцій.

Крім того, рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі № 9/5025/1075/12 від 20 листопада 2012 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22 січня 2013 року за позовом ТОВ «Аскоп-Україна» до ТОВ «Хмельницькхлібопродукт» про стягнення збитків встановлено реальність передачі товару на зберігання ТОВ «Хмельницькхлібопродукт» відповідно до умов Договору відповідального зберігання зерна № 30012012/ІЗ від 30 січня 2012 року, що підтверджується складською квитанцією № 864 від 30 січня 2012 року/серія АУ № 632114/.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України - обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вищезазначені обставини у своїй сукупності є належними доказами у справі які підтверджують реальність здійснення ТОВ «Аскоп-Україна» господарських операцій з придбання сої у ТОВ «Інтелпромсервіс», ТОВ «Б.І.К. Будівельно-індустріальна компанія», ТОВ «Вторметекспорт», ТОВ «Ферко», ТОВ «Глобал-Ресурс.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта з приводу наявності акту ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ферко» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Честерхауз» (), ТОВ «Квентін» () та подальшої реалізації придбаних у ТОВ «Честерхауз» (), ТОВ «Квентін» () товарно-матеріальних цінностей за період березень 2013 року» від 16 серпня 2013 року № 643/22-40/31681342 та акту ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Глобал-Ресурс» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01 квітня 2013 року по 30 квітня 2013 року» від 18 вересня 2013 року № 1458/26-57-22-02-09/38204885, оскільки в них не досліджувались питання виконання робіт та правильність формування показників податкової звітності.

Колегія суддів також звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Отже, суд першої інстанції неналежним чином дослідив реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

З приводу стягнення бюджетного відшкодування на користь ТОВ «Аскоп-Україна», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 ПК України - на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначає Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 39 від 17 січня 2011 року.

Згідно до п. 6-8 Порядку - у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 ПК України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Висновки та реєстр висновків, що передані до органів державної казначейської служби, подаються починаючи з 01 липня 2011 року в електронній формі з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис» і «;Про електронні документи та електронний документообіг» і не пізніше наступного операційного дня на паперовому носії.

Державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Підставою для перерахування платникові податку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку є відповідний висновок.

Отже, бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених ст. 200 ПК України та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п'ятиденний термін з дня надходження висновку від податкового органу.

Разом з тим, зазначений порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум ПДВ, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю.

Оскільки відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а суди не можуть підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості, то судом першої інстанції правомірно було відмовлено в задоволенні вимог про стягнення відповідних коштів з державного бюджету.

Разом з тим, рішення суду про визнання протиправною бездіяльності ДПІ щодо ненадання до органу ДКСУ висновку про суми відшкодування ПДВ має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Враховуючи допущену податковим органом бездіяльність щодо неподання до органу ДКСУ висновку про суми відшкодування ПДВ, колегія суддів вважає, що цьому випадку правильним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Зазначена правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у постанові Верховного суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-881а15.

Апелянт посилався на те, що Вищий адміністративний суду України у складі колегії із сімнадцяти суддів ухвалою від 04 лютого 2016 року у справі № 806/2256/15 залишив в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими на користь позивача було стягнуто з бюджету суму заборгованості з відшкодування податку на додану вартість. Своє рішення касаційний суд мотивував тим, що зобов'язання судом податкового органу подати висновок до органу казначейства про відшкодування платнику податків з бюджету суми податку на додану вартість не поновлює в повній мірі порушене право позивача, оскільки виконання такого рішення податковим органом не гарантує платнику податків отримання бюджетного відшкодування.

А тому, на думку апелянта його вимоги про стягнення з бюджету заборгованості з відшкодування податку на додану вартість є законними та обґрунтованими.

Між тим, колегія суддів вважає, що скористатися зазначеним правом позивач може у разі не сплати вказаних сум на його користь, однак після дотримання процедури встановленої ст. 200 ПК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі його позовних вимог, зобов'язавши податковий орган скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню ТОВ «Аскоп-Україна» у розмірі 2 219 673, 00 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Аскоп-Україна» підлягає до задоволення частково.

Згідно до ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 588 (чотири тисячі п»ятсот вісімдесят вісім) грн.. 00 коп.(сума судового збору сплачена позивачем в суді першої та апеляційної інстанції).

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2013 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекцій у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекцій у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № , № , № , № від 17 жовтня 2013 року..

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» за червень 2013 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві судовий збір на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» у розмірі 4 588 (чотири тисячі п»ятсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст постанови виготовлений 05 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.