Справа № 808/409/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року о 10 год. 13 хв.Справа № 808/409/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Панасенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

про визнання протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі - відповідач, Ленінський ВДВС), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №47406017 від 12.05.2015 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 97318,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що державним виконавцем фактично не було надано позивачу часу для добровільного виконання рішення суду, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена не на адресу проживання позивача, а також з запізненням, що унеможливило виконання виконавчого документа в добровільному порядку у встановлені строки. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідача проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається не те, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» належним повідомленням боржника про відкриття виконавчого провадження та встановлений строк для добровільного виконання судового рішення вважається направлення на його адресу копії постанови про відкриття виконавчого провадження, що відповідачем було зроблено. Жодною нормою закону не передбачено залежність строку на добровільне виконання судового рішення від дати отримання боржником такої постанови. Зазначає, що у разі, якщо позивач вважав, що наданого для добровільного виконання вимог виконавчого документа строку не достатньо, він мав право звернутися до Ленінського ВДВС з заявою про надання додаткового строку, проте з такою заявою позивач не звертався. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 29 квітня 2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 звернено стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №0325/16-Ю/1Z, укладеного 10.08.2011 між АТ «Державний ощадний банк України» і майновим поручителем ОСОБА_3, а саме на нежитлове приміщення площею 75,0 квадратних метрів, за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим вчинено виконавчий напис.

29 квітня 2015 року Ленінським ВДВС прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №47406017 за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса, у якій, серед іншого, встановлено строк для добровільного виконання судового рішення до 06.05.2015.

12 травня 2015 року державним реєстратором Ленінського ВДВС прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, якою стягнуто з позивача виконавчий збір в розмірі 97318,61 грн.

27 серпня 2015 року відповідачем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на нежитлове приміщення площею 75,0 квадратних метрів, за адресою: АДРЕСА_1.

28 вересня 2015 року у зв'язку з надходженням заяви стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» про повернення виконавчого документа Ленінським ВДВС прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

16 жовтня 2015 державним виконавцем Ленінського ВДВС прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 49041554 зі стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 97318,61 грн.

Позивач, не погодившись з постановою про стягнення виконавчого збору, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що примусове виконання судових рішень здійснюється органом державної виконавчої служби у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV (надалі - Закон № 606).

Так, ст.1 Закону №606 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями ст.2 Закону №606 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Відповідно до ст.11 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом.

Статтею 25 Закону №606, встановлено порядок прийняття виконавчого документа до виконання та регламентовано, які дії при цьому повинен здійснити державний виконавець.

Так, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону №606 копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною 5 ст.25 Закону №606 передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №606 у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору - це санкція майнового характеру, яка застосовується до боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Однак, для наявності у боржника можливості виконати рішення в добровільному порядку, він повинен бути належним чином повідомлений про встановлений для цього строк, крім того, цей строк має бути об'єктивно достатнім для виконання рішення, але, не більший ніж строк, визначений ст.25 Закону №606.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2015, судом встановлено, що державним виконавцем надано позивачу строк для добровільного виконання рішення суду до 06.05.2015, тобто протягом сьомих днів з моменту винесення постанови.

Разом з тим, з наданого до матеріалів справи супровідного листа №13023 про направлення на адресу позивача копії постанови про відкриття виконавчого провадження судом встановлено, що вона датована 05.05.2015, тобто направлення відбулось з порушенням встановлених ч.5 ст.25 Закону №606 строків.

Суд звертає увагу, що з урахуванням строків поштового перебігу кореспонденції по території України позивач об'єктивно не мав би змоги добровільно сплатити борг у визначені державним виконавцем строки до 06.05.2015, оскільки така постанова була направлена лише за один день до закінчення встановленого строку.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону №606 боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Сторонами до матеріалів справи не надано виконавчого документа у зв'язку з його поверненням стягувачу, відтак неможливо встановити, яка адреса боржника в ньому зазначена.

При дослідженні копії паспорта позивача встановлено, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, з 19 грудня 2002 року, відомості про знаття його з реєстрації за даною адресою відсутні.

В заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач АТ «Державний ощадний банк України» повідомив Ленанський ВДВС про місце реєстрації ОСОБА_3, а отже адреса позивача державному виконавцю була відома.

Разом з тим, виконавче провадження ВП № 47406017 відкрито відповідачем із зазначенням адреси боржника: АДРЕСА_1, тобто за місцем знаходження майна, на яке звернено стягнення.

З пояснень представників позивача та відповідача судом встановлено, що майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, є нежитловим приміщенням, відтак можливість отримання позивачем поштової кореспонденції за вказаною адресою, на думку суду, є досить сумнівною.

Представник відповідача в судовому засіданні не зміг пояснити підстави зазначення адреси боржника саме АДРЕСА_1 та чому направлення кореспонденції здійснювалось на дану адресу, а не за місцем реєстрації ОСОБА_3

Таким чином, порушивши строки та порядок направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження, встановлені Законом №606, відповідач фактично протиправно позбавив позивача права на добровільне виконання вимог виконавчого документа.

Щодо посилань представника позивача на те, що у разі несвоєчасного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження позивач мав право звернутися з заявою про відкладення виконавчих дій, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону №606 за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

З наведеної норми Закону №606 вбачається, що у разі встановлення державним виконавцем обставин несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм Законом № 606, державний виконавець може відкласти виконавчі дії з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Суд зазначає, що законодавець, встановивши в статті 31 Закону №606 припис, відповідно до якого постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення, надав органам державної виконавчої служби реальну можливість перевірити своєчасність отримання сторонами виконавчого провадження постанов про відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу дозволяє не допускати порушень прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження, передбачених чинним законодавством України, оскільки корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення повертається до органів ВДВС із відмітками про дату отримання направленої постанови.

Таким чином, обов'язок державного виконавця з'ясувати обставину отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження передує вчиненню будь-яких дій стосовно примусового виконання рішення.

Суд звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження ВП № 47406017 відсутні належні докази направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження позивачу, а саме корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. З даного приводу представником відповідача пояснень не надано.

Таким чином, з урахуванням твердження позивача про неотримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та відсутності доказів її направлення, суд приходить до висновку, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 47406017 відповідачем на адресу позивача не направлялась, а відтак у позивача не було об'єктивної можливості добровільно виконати рішення в строк до 06.05.2015.

Щодо клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду на оскарження постанови від 12.05.2015, суд зазначає, що оскільки позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови лише 21.01.2016, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (доказів протилежного суду не надано), то строк звернення до суду не є пропущеним, а тому не підлягає поновленню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При розгляді справи встановлено, що при прийнятті постанови ВП №47406017 від 12.05.2015 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору, відповідач діяв з порушенням приписів Закону № 606, а оскаржувану постанову прийнято без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 181, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції №47406017 від 12.05.2015 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 97318,61 грн.

Судові витрати в розмірі 973,19 грн. (дев'ятсот сімдесят три гривні 19 коп.) стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко