Справа № 826/24577/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Льо Маж» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Свої позовні вимоги ПП «Льо Маж» обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно застосував резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки, відповідно до положень чинного законодавства України повинен був застосовуватись основний метод визначення митної вартості товару – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Позивач стверджує, що ним надано відповідачу для митного оформлення товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували товар та містили об’єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях та зазначив, що оскаржуване рішення та картка відмови прийняті у відповідності до норм чинного законодавства.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

Між позивачем та компанією «HIGHTON CONSTRUCTION LIMITED» укладено контракт купівлі-продажу від 10.12.2014 року №HT-12-10LM, відповідно до якого доставлено для ПП «Льо Маж» столовий посуд (виробництва Франції).

Для проведення митного оформлення товару (столовий посуд) ПП «Льо Маж» 10.09.2015 року подано до Київської міської митниці ДФС України (м/п «Західний») електрони митну декларацію №100250001/2015/011040, в якій вказано митну вартість товару розмірі 24 972,42 грн. згідно основного методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), разом із товаросупровідними документами.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, митним органом виявлено, що подані основні документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, згідно страхового сертифіката від 31.08.2015р. № 1508311, виданого на товар «Побутова техніка», вигодонабувачем виступає ТОВ «Інвестком».

В довідці про транспортні витрати № 2471 від 28.08.2015р. вказана страхова премія, яка також є складовою митної вартості, згідно страхового сертифіката, датованого 31.08.2015р.

Також до митного оформлення не надано Договір перевезення від 15.12.2014р. № 15122014-8, який, відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» є обов’язковим документом для підтвердження витрат на перевезення вантажу.

Орган доходів і зборів електронним повідомленням від 10.09.2015 року повідомив ПП «Льо Маж» про необхідність подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Позивачем надано додаткові документи на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме: страховий сертифікат від 11.09.2015р. № 15083111 з виправленнями, довідка про транспортні витрати від 11.09.2015р. №2471/1, дві експортні декларації, договір транспортного експедирування від 15.12.2014р. № 15122014-8, інвойси від 27.08.2015р. №№ 191914, 191916.

Рішення про коригування митної вартості № 100250001/2015/000055/2 від 16.09.2015 скориговано митну вартість на товар № 2 «Посуд столовий, кухонний із зміцненого скла: Жаровня 818BA00 - 1350шт; Форма для запікання 247BA00 - 1848шт; Форма для випічки 345BA00 - 1536шт; Торговельна марка - ARCUISINE Виробник:International Cookware на заводі: International Cookware Країна виробництва: FR» та товар № 3 «Посуд столовий, кухонний із зміцненого скла: Кастрюля 459A000 - 576шт; 465A000 - 640шт; 466A000 - 288шт; Салатник 180B000 - 360шт; 181B000 - 324шт; Форма для запікання 208P000 - 144шт; 212P000 - 160шт; 216P000 - 160шт; 345B000 - 512шт; 407B000 - 264шт; 408B000 - 864шт; 409B000 - 576шт; 411B000 - 768шт; 412B000 - 600шт; 818B000 - 72шт; Торговельна марка - PYREX Виробник:International Cookware на заводі: International Cookware Країна виробництва: FR», які зазначені в графі 31 митної декларації № 100250001/2015/011040 від 10.09.2015р. та запропоновано подати нову МД з урахуванням Рішення про коригування митної вартості №100250001/2015/000055/2 від 16.09.2013».

Товар випущено у вільний обіг за електронною митною декларацією №100250001/2015/011425 із забезпеченням, шляхом надання гарантій, сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою митною вартістю товарів, визначеною митним органом згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 16.09.2015р. №100250001/2015/000055/2.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1); митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2).

Статтею 57 глави 9 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено в частині 5 статті 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження митної вартості позивачем до митної декларації надано наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2012/0001725; міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 27.08.2015 року №081114; довідка про транспортні витрати від 28.08.2015 року №2471; документ, що підтверджує вартість страхування від 09.09.2015 року; інвойс (рахунок-фактура) від 27.08.2015 року №191914 та №191916; страховий сертифікат від 31.08.2015 року №1508311; контракт купівлі-продажу від 10.12.2014 року №HT-12-10LM; доповнення від 20.03.2015 р. №1 до контракту купівлі-продажу від 10.12.2014 рок №HT-12-10LM; доповнення від 12.05.2015 р. №2 до контракту купівлі-продажу від 10.12.2014р. №HT-12-10LM; доповнення від, 17,072015р. №3 до контракту купівлі-продажу від 10.12.2014р. №HT-12-10LM; специфікації від 27.08.2015р. договір про надання послуг митного брокера від 01.11.2014р. №0111-14/2; інформацію про проведення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіологічного контролю товару від 27.08.2015 p.; сертифікат про походження товару від 27.08.2015 р. №191914; єдиний уніфікований документ на розміщення і тимчасове зберігання товарів; митна декларація №100250001/2015/011040.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу (частина 2).

За змістом частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачені такі методи визначення митної вартості товарів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стало те, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості.

Законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз викладених статей свідчить про обов'язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Позивачем надано додаткові документи на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме: страховий сертифікат від 11.09.2015р. № 15083111 з виправленнями, довідка про транспортні витрати від 11.09.2015р. №2471/1, дві експортні декларації, договір транспортного експедирування від 15.12.2014р. № 15122014-8, інвойси від 27.08.2015р. №№ 191914, 191916.

При досліджені поданих документів встановлено, що пунктом 4.2.10 Договору транспортного експедирування від 15.12.2014р. № 15122014-8 визначено, що транспортний експедитор зобов’язаний застрахувати свою відповідальність перед Замовником з лімітом страхової суми не меншою, ніж вартість вантажу, прийнятого для здійснення перевезення та надати Замовнику перед виконанням експедиторських послуг докази такого страхування (CMR-страхування).

В той же час, страховий сертифікат №15083111 (з виправленнями) складено тільки 11.09.2015р., тобто після виконання експедиторських послуг, і навіть після початку митного оформлення такого товару.

Враховуючи зазначені розбіжності, суд погоджується з висновками митного органу, що вказаний страховий сертифікат не може бути взятий до уваги митницею в якості документа, що підтверджує митну вартість товару.

Окрім того, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

На підтвердження витрат на транспортування (перевезення) вантажу, позивачем надано договір транспортного експедирування від 15.12.2014р. №15122014-8 з доповненням № 1 від 01.08.2015р., заявку № 2471 від 25.08.2015р. до договору від 15.12.2014р. № 15122014-8, в якій вантажовідправником зазначено «Luminarc», датою завантаження – 29.08.2015р.

В той же час, згідно документів, поданих до митного оформлення: вантажовідправником зазначено International Cookware, дата завантаження – 27.08.2015р.

Також, на підтвердження витрат на транспортування (перевезення) вантажу, позивачем надано лист ДП «АТЛ Україна» від 20.08.2015р. № АТЛ-4/20-08, в якому зазначено, що «…по выполненной перевозке, согласно заявки № 2471 от 25.08.2015…в связи с задержкой таможенного оформления…согласны на оплату платежа по счету №1265 от 01.09.2015 до 25.09.2015 включительно…», лист ДП «АТЛ Україна»та від 21.08.2015р. № АТЛ-2/21-08, яким повідомлялось, що «…по маршруту г. Монтьшум (Франция) – г. Хелм (Польша) – г. Киев (Украина) для компании «ЛеМаж» действуют в период с 24.08.15 по 11.09.15 такие тарифы…».

Виходячи із змісту даного листа експедитор 20 серпня вже знав номер і зміст заявки Замовника на перевезення від 25 серпня, а також про затримку на митниці та те, що ним буде виставлено рахунок на оплату від 01.09.2015р.

Слід зазначити, що даний маршрут слідування автомобіля, який здійснював перевезення товару, не зазначений у довідках про транспортні витрати.

В довідках про транспортні витрати від 28.08.2015р. № 2471, від 11.09.2015р. № 2471/1 зазначено: «перевезення здійснене згідно договору перевезення № 15122014-8 від 15/12/2014р.».

В той же час, до митного оформлення надано договір транспортного експедирування за № 15122014-8 від 15.12.2014р., який за правовою природою не є тотожним з договором перевезення, договору ж на перевезення не було надано.

Крім того, довідка від 28.08.2015р. № 2471 видана із врахуванням страхового сертифікату від 31.08.2015р. № 1508311, який, як вже зазначалось, не стосується даної поставки.

Довідка від 11.09.2015р. № 2471/1 видана з урахуванням страхового сертифіката, який, як зазначалось вище, не може бути використаний для підтвердження вартості страхування.

Акт надання послуг № 1265 від 01.09.2015р. та рахунок на оплату № 1265 від 01.09.2015р. видані з урахуванням страхової премії згідно страхового сертифікату № 1508311, який не стосується даної поставки (сертифікат видано на товар «побутова техніка» та вигодонабувачем зазначено інше підприємство).

Враховуючи викладені розбіжності у поданих до митного оформлення документах на перевезення (транспортування), відомості, викладені у даних документах не можуть бути використані для підтвердження вартості перевезення (транспортування) товару.

Окрім того, в довідці від 22.10.2015р. № АТЛ-4/8-22/10-1, яка наявна в матеріалах справи, зазначено, що «…для перевезення вантажу, згідно заявки №2441 від 25.08.2015р. по CMR № 515018 від 28/08/2015 нами використовувався перевізник: ТОВ «РАФ ТРАНС»… Всі понесені нами витрати і платежі за наші послуги вказані у довідці №2441 від 31.08.2015р., що і відповідає нашим домовленостям по заявці 2441.».

Проте, до митного оформлення подано CMR від 27.08.2015р. № 081114, в якому перевізником визначено «PE KLYMCHUK NAZAR».

Щодо наданих експортних декларацій країни відправлення (Франція) №152008960 та № 152008966 суд зазначає наступне.

В графі 31 експортної декларації №152008960 зазначено опис товару: «Товари для дому та домашнього вжитку: мочалки, ганчірки, рукавички, товари для чищення, полірування та аналогічного використання, з алюмінію, не текучі, не сипучі, (за виключенням ємностей, коробків та побібних сосудів…)120 місць», вартість товарів – 2558,52 євро. В якості документа, на підставі якого товари експортувались із Франції зазначено документ № 171702 від 27.08.2015р.

Виходячи з наведеного, товари та документи, які зазначені у митних деклараціях країни відправлення, до митного оформлення за МД від 10.09.2015р. № 100250001/2015/011040 не подавались. Відтак, відомості, які зазначені в експортних деклараціях № 152008966 та № 152008960, не можуть бути враховані при визначенні митної вартості товарів, визначеної декларантом.

Отже, суд погоджується з висновками відповідача, що позивачем не підтверджено документально складові митної вартості товарів, а саме – витрати на перевезення та страхування, які, згідно ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовими митної вартості, відтак перший метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) не може бути застосований в силу ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України.

Митна вартість визначена відповідачем із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Джерело інформації: ЄАІС ДМСУ МД від 26.08.2015р. №100250001/2015/010096.

Попередні методи визначення митної вартості не застосовані з наступних причин:

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не був використаний у зв'язку з неможливістю застосування вимог статті 59 МК України, оскільки в ціновій базі (ЄАІС) за період 90 днів, що передує митному оформленню, відсутня інформація щодо митної вартості ідентичних товарів, ввезених в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не використаний у зв'язку з відсутністю у органу доходів і зборів цінової інформації на подібні (аналогічні) товари, митне оформлення яких вже здійснено.

Згідно зі статтею 60 МК України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Даний метод не застосований, оскільки у органу доходів і зборів відсутня інформація щодо митної вартості товарів оформлених за ціною угоди із зазначеними вище ознаками.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не був застосований у зв’язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 МК України та відсутності прохання декларанта щодо їх застосування.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не був застосований у зв’язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені, інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 МК України та відсутності прохання декларанта щодо їх застосування.

Отже, митницею застосований резервний метод визначення митної вартості відповідно до статті 64 МК України через неможливість застосування попередніх методів її визначення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийнято та оформлено митним органом відповідно до норм чинного законодавства України, через наявні розбіжності у документах, поданих декларантом до митного оформлення, а також відсутність документально підтверджених складових митної вартості, отже, вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.09.2015 № 100250001/2015/000055/2 та картки відмови є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем у повному обсязі доведено правомірність винесення оскаржуваного рішення і картки відмови.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог приватного підприємства «Льо Маж» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко