Справа № 316/2188/15-а
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/2188/15-а
Провадження № 2-а/316/5/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Вільямовській Н.О.;

при секретарі: Журавльовій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Запорізької області, виконуючого обовязки міського голови ОСОБА_4, міського голови ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 про визнання розпорядження протиправним та його скасування та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після збільшення позовних вимог просить розпорядження протиправним розпорядження в.п. міського голови №153-ос від 19.06.2015 року «Про оголошення догани ОСОБА_1, позбавлення її премії та надбавки за високі досягнення у праці» визнати протиправним та скасувати, стягнути з бюджету міської ради на її користь моральну шкоду, судові витрати у виглядів витрат на правову допомогу.

Позивач та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, у судовому засіданні пояснив, що 02.12.2014 року до Енергодарського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді надійшло нагадування про надання до 05.12.2014 року пропозицій щодо питань, які необхідно розглянути на пленарних засіданнях міської ради у І півріччі 2015 року та включення питання про хід виконання Програми розвитку системи соціальних послуг для сімей, дітей та молоді на 2012-2016 роки у лютому 2015 року. На думку представника позивача, конкретних строків для подання звіту про хід виконання Програми рішення міської ради не містить, позивач не мав можливості їх виконати у звязку з перебуванням на лікарняному з 04.12.2014 до 14.12.2014 року, та у відпустці з 26.01.2015 до 14.02.2015 року.

Позивач у судовому засіданні пояснила, що вона працює директором Енергодарського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, отримувала нагадування, 03.12.2014 року розписала це нагадування до виконання своїм підлеглим, під час її перебування на лікарняному з 04.12.2014 до 14.12.2014 року, та у відпустці з 26.01.2015 до 14.02.2015 року повноваження директора Центру виконувала інша особа ОСОБА_7, у звязку з чим а саме ця особа, а не вона, була відповідальною за виконання нагадування. Позивач зазначив, що з моменту призначення на посаду їй відомо про рішення ОСОБА_3 міської ради від 04.11.2011 року «Про затвердження Програми розвитку системи соціальних послуг для сімї, дітей та молоді», про заслуховування в лютому кожного року інформації про хід виконання цієї Програми, про обовязок надання Центром цієї інформації. Як зясувалося після виходу з лікарняного нагадування пропало, а пізніше перед перевіркою за фактом порушення зявилася у вхідній документації Центру, з цього приводу службових записок на імя вищестоящого керівництва не подавала, службових перевірок не ініціювала та не проводила. В червні та липні 2015 року надавала на імя виконуючого повноваження міського голови відповідні пояснення.

Відповідач ОСОБА_3 міська рада Запорізької області повідомлений про дату засідання належним чином, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі.

Міський голова ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляду справи в його відсутність за участі його представника.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 позов не визнав в повному обсязі, в своїх поясненнях у судовому засіданні вказав, що персональна відповідальність за діяльність Центру на підставі п.11 Положення про ОСОБА_3 міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, затвердженого Рішенням ОСОБА_3 міської ради від 27.12.2013 року ;№4, покладається на директора Центру, яким є позивач. Позивачу добре відомо про її обовязок як керівника Центру подавати в лютому кожного року інформацію про хід виконання Програми розвитку системи соціальних послуг для сімї, дітей та молоді, про заслуховування, для цього було достатньо часу як до 02.12.2014 року, так і протягом двох днів організувати належне виконання цього завдання з моменту отримування нагадування 02.12.2014 року, так і перевірити виконання цього завдання в період між виходом з лікарняного 15.12.2014 року до виходу у відпустку 26.01.2015 року, так і після виходу з відпустки. Неналежне виконання цього завдання підлеглими позивача є підтвердженням неналежного контролю та виконання свого обовязку з боку позивача. 02.12.2014 року надійшло лише нагадування, але керівник повинен був виконати належним чином свої обовязки і без цього нагадування., зволікання з наявністю достатнього часу для виконання рішень вищестоящих органів та посадових осіб є неналежним виконанням посадових обовязків керівника Центру. Порядок застосування дисциплінарного стягнення здійснений в передбаченому КЗпП України, від позивача 05.06.2015 року отримані пояснення з питань порушення трудової дисципліни

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_6,- в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляду справи в його відсутність за участі його представника.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_6,- ОСОБА_9, позов не визнала в повному обсязі, в своїх поясненнях вказала, що неналежний контроль за діяльністю підлеглих щодо виконань завдань та рішень вищестоящого керівництва вказує на неналежний контроль з боку позивача керівника Центру. У позивача було достатньо часу для належного виконання своїх посадових обовязків та контролю за виконанням поставлених перед Центром завдань. До підлеглої ОСОБА_7 з боку позивача як директора Центру жодних дисциплінарних заходів не вживалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, виходячи з матеріалів справи, позивач призначена на посаду директора Енергодарського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді на підставі Розпорядження Енергодарського міського голови від 03.04.2013 року.

04.11.2011 року ОСОБА_3 міською радою прийнято рішення №24 «Про затвердження Програми розвитку системи соціальних послуг для сімї, дітей та молоді» та обовязок Центру подавати для заслуховування в лютому кожного року інформації про хід виконання цієї Програми. Конкретний строк у рішенні не зазначений, але, виходячи з визначеності місяця звіту за попередній рік, є очевидним, що строк подання цієї інформації лютим місцем кожного року, який слідує за звітним періодом.

З моменту призначення позивача на посаду директора Центру їй відомо, і це позивач не заперечує, про прийняте ОСОБА_3 міською радою рішення №24 від 04.11.2011 року «Про затвердження Програми розвитку системи соціальних послуг для сімї, дітей та молоді» та обовязок Центру подавати для заслуховування в лютому кожного року інформації про хід виконання цієї Програми

На підставі п.11 Положення про ОСОБА_3 міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, затвердженого Рішенням ОСОБА_3 міської ради від 27.12.2013 року ;№4, директор Центру, яким є позивач, здійснює загальне керівництво діяльністю Центру, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Центр завдань, законність прийнятих ним рішень.

02.12.2014 року до Енергодарського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді надійшло нагадування про надання до 05.12.2014 року пропозицій щодо питань, які необхідно розглянути на пленарних засіданнях міської ради у І півріччі 2015 року та включення питання про хід виконання Програми розвитку системи соціальних послуг для сімей, дітей та молоді на 2012-2016 роки у лютому 2015 року.

З 04.12.2014 до 14.12.2014 року позивач знаходився на лікарняному, з 26.01.2015 до 14.02.2015 року - у відпустці.

Суд бере до уваги те, що позивач у період до 02.12.2014 року, з 15.12.2014 року до 25.01.2015 року, в подальшому після виходу з відпустки була на робочому місці, виконувала повноваження директора Центру, і мала всі можливості для належного здійснення своїх повноважень, виконання поставлених перед Центром завдань та контролю за діями підлеглих та виконання ними поставлених нею завдань як керівника Центру. Доказів поважності причин неналежного виконання позивачем своїх посадових обовязків у період до 02.12.2014 року, з 15.12.2014 року до 25.01.2015 року, в подальшому після виходу з відпустки, який є достатнім для можливості виконання та контролю за виконанням покладених на Центр завдань, у тому числі надання інформації про хід виконання Програми розвитку системи соціальних послуг для сімї, дітей та молоді. До підлеглої ОСОБА_7 з боку позивача як директора Центру жодних дисциплінарних заходів не вживалося.

Однак, відповідач не довів, та не надав доказів без поважності причин невиконання позивачем рішення суду, не відібрав пояснення в особи, яка притягується до відповідальності, не встановив в чому саме полягала безпричинність невиконання.

Враховуючи тривалий час невиконання вимог вищестоящого керівництва дають підстави для висновку про зволікання у виконанні цих вимог. Виходячи з наведеного, доводи позивача про винуватість у виявлених правопорушеннях інших осіб не заслуговують на увагу, оскільки позивач у відповідності до зазначеного вище Положення про Центр, будучи контролюючою особою, після виходу з лікарняного 15.12.2014 року та до виходу у відпустку 26.01.2015 року, в подальшому після виходу з відпустки, маючи достатньо часу для повного виконання рішень, завдань, вказівок вищестоящих органів та посадових осіб, зволікала з їх виконанням, але не проконтролювала хід виконання підлеглими поставлених нею завдань, мала можливість завчасно виявити вказані в оскарженому розпорядженні недоліки, відповідно завчасно відреагувати на це, чого нею зроблено не було.

Оцінюючи досліджені судом докази надані сторонами в їх сукупності, суд вважає, що під час судового розгляду знайшов своє обєктивне підтвердження факт неналежного виконання позивачем своїх посадових обовязків, зазначених в розпорядженні про застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Аналізуючи оскаржуване розпорядження на предмет відповідності зазначеним вище нормам законодавства, суд приходить до переконання, що він таким відповідає, оскільки в ньому вказано, в чому конкретно виразилось порушення трудової дисципліни з боку позивача зазначено, а також вказані мотивація та підстави накладення дисциплінарного стягнення.

Що стосується порядку застосування дисциплінарного стягнення, так суд не вбачає у діях відповідача порушень вимог ст.149 КЗпП України, згідно яких до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

До винесення оскарженого Розпорядження №153-ос від 19.06.2015 року «Про оголошення догани ОСОБА_1, позбавлення її премії та надбавки за високі досягнення у праці» позивачу було запропоновано надати пояснення, від позивача отримані датовані 05.06.2015 року пояснення з питань порушення трудової дисципліни. Порядок застосування дисциплінарного стягнення здійснений в передбаченому КЗпП України.

Обсяг дій позивача як керівника Центру правомірно оцінені відповідачем як порушення трудової дисципліни, оскільки позивачем порушені обовязки, які випливають з Положення про Центр (керівник керує діяльністю Центру та несе повну персональну відповідальність за його діяльність).

Таким чином, на час накладення дисциплінарного стягнення відповідачем правильно був встановлений склад дисциплінарного проступку в діях позивача, останнього притягнуто до дисциплінарної відповідальності з дотриманням вимог трудового законодавства, тому розпорядження є законним і підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до розяснень, що містяться у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами)при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню підлягає наявність такої шкоди. У п.9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Під час судового розгляду позивач не довела факт заподіяння їй моральної шкоди, не надала доказів на підтвердження моральної шкоди, належним чином не обґрунтована визначений нею розмір моральної шкоди.

За вказаних обставин, позовні вимоги, у тому числі про стягнення з відповідача судових витрат, не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.147-149 КЗпП України, ст.ст.94, 158-162 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Запорізької області, виконуючого обовязки міського голови ОСОБА_4, міського голови ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 про визнання розпорядження протиправним та його скасування та стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. О. Вільямовська