Справа № 817/3441/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3441/15

31 березня 2016 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укреко - Індастрі"
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укреко-Індастрі» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.07.2015 року.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що спірним податковим повідомленням-рішенням позивачу було відмовлено у наданні бюджетного відшкодування на суму 156 617 грн. з тих підстав, що позивачем було порушено вимоги п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України внаслідок чого ТОВ «Укреко-Індастрі» неправомірно задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ на загальну суму 156 617 грн., а саме: за червень 2014 в сумі 24 450 грн., за липень 2014 в сумі 11 667 грн., за серпень 2014 в сумі 13 333 грн., за вересень 2014 в сумі 11 667 грн., за жовтень 2014 в сумі 20 833 грн., за листопад 2014 в сумі 50 000 грн., та за грудень 2014 в сумі 21 667 грн.

Позивач вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення протиправним а висновки акта перевірки необґрунтованими, просить позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав та заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях. Вказує, що перевіркою встановлено, що ТОВ "Укреко-Індастрі" у квітні 2013р. віднесено до складу податкового кредиту податкові накладні, які виписані генпідрядником ТОВ «БМУ Промбуд-3» () на виконання робіт по будівництву заводу з переробки відходів, який знаходиться за адресою: Рівненський район, с. Шпанів, вул. Лугова, 27. Оплата за виконання робіт по будівництву заводу здійснювалась ТОВ «Укреко-Індастрі» протягом вересня 2011р.- травня 2014 року на рахунок генпідрядника ТОВ «БМУ Промбуд-3» (). Однак з червня 2014 року відповідно до Договору відступлення права вимоги №02/06/2014 від 02.06.2014 року оплата здійснена замовником на рахунок ТзОВ «Будтех - Пром» ().

За цим договором Новий кредитор - ТОВ «Будтех - Пром» одержує право (замість Первісного кредитора - ТОВ «БМУ Промбуд-3») вимагати від Боржника - ТОВ «Укреко-Індастрі» - належного виконання усіх зобов'язань за вищевказаними договорами. Таким чином, починаючи з 02.06.2014р. ТОВ "Укреко-Індастрі" здійснює сплату кредиторської заборгованості на рахунок Нового кредитора - ТОВ «Будтех - Пром», а не Генпідрядника, який фактично виконував роботи по будівництву та виписував податкові накладні, які віднесені ТОВ «Укреко-Індастрі» до складу податкового кредиту квітня 2013р. Таким чином, від'ємне значення з ПДВ, яке виникло у квітні 2013р. та оплачене ТОВ «Укреко-Індастрі» в червні- грудні 2014р. на загальну суму 156 617 грн. не постачальнику (виконавцю робіт), як зазначено у п. 200.4 ст.200 Податкового Кодексу України, а іншій особі, а тому не підлягає бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, на порушення п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, із змінами та доповненнями, ТОВ «Укреко - Індастрі» неправомірно заявлено бюджетне відшкодування ПДВ згідно уточнюючих розрахунків з ПДВ за червень-грудень 2014 року в сумі 156 617 грн.

Представник позивача в судове засідання 31.03.2016не з'явився, подав заяву в якій просив суд розглядати справу без участі уповноваженого представника, за наявними у справі письмовими доказами.

Відповідач, у судове засідання 31.03.2016 не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду вважається повідомленим належним чином на підставі розписки уповноваженого представника.

Судом не визнавалася обов'язковою явка відповідача, а відтак, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, проведення судового розгляду здійснюється за його відсутності.

За таких обставин, зважаючи на неявку сторін, суд приймає рішення про розгляд справи без їх участі, за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Як встановлено судом, у період з 26.06.2015 по 10.07.2015 року Державною податковою інспекцією у м. Рівному (далі ДПІ у м. Рівному) була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Укреко-Індастрі» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, задекларованого на рахунок платника податку у банку за лютий 2014, березень 2014, квітень 2014, травень 2014, червень 2014, липень 2014, серпень 2014, вересень 2014, жовтень 2014, листопад 2014 та грудень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки ДПІ у м. Рівному 15.07.2015 року складено акт перевірки №565/17-16-15-02/37382388.

Висновками даного акта перевірки встановлено порушення п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме ТОВ «Укреко-Індастрі» неправомірно задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ на загальну суму 156 617 грн., а саме: за червень 2014 в сумі 24 450 грн., за липень 2014 в сумі 11 667 грн., за серпень 2014 в сумі 13 333 грн., за вересень 2014 в сумі 11 667 грн., за жовтень 2014 в сумі 20 833 грн., за листопад 2014 в сумі 50 000 грн., та за грудень 2014 в сумі 21 667 грн.

На підставі акту перевірки №565/17-16-15-02/37382388 було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2015 року форми "В3" про відмову в бюджетному відшкодуванні на суму 156 617 грн.

Суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу та вважає, що прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ТОВ "Укреко-Індастрі" у квітні 2013 р. віднесено до складу податкового кредиту податкові накладні, які виписані генпідрядником ТОВ «БМУ Промбуд-3» () на виконання робіт по будівництву заводу з переробки відходів, який знаходиться за адресою: Рівненський район, с. Шпанів, вул. Лугова, 27. Оплата за виконання робіт по будівництву заводу здійснювалась ТОВ «Укреко-Індастрі» протягом вересня 2011 року - травня 2014 року на рахунок генпідрядника ТОВ «БМУ Промбуд-3» (). Однак з червня 2014 року відповідно до Договору відступлення права вимоги №02/06/2014 від 02.06.2014 року оплата здійснена замовником на рахунок ТОВ «Будтех - Пром» ().

За цим договором Новий кредитор - ТОВ «Будтех - Пром» одержує право (замість Первісного кредитора - ТОВ «БМУ Промбуд-3») вимагати від Боржника - ТОВ «Укреко-Індастрі» - належного виконання усіх зобов'язань за вищевказаними договорами. Таким чином, починаючи з 02.06.2014 р. ТОВ "Укреко-Індастрі" здійснило сплату кредиторської заборгованості на рахунок Нового кредитора - ТОВ «Будтех - Пром», а не Генпідрядника, який фактично виконував роботи по будівництву та виписував податкові накладні, які віднесені ТОВ «Укреко-Індастрі» до складу податкового кредиту квітня 2013 р.

На думку податкового органу, оскільки від'ємне значення з ПДВ, яке виникло у квітні 2013 р. та оплачене ТОВ «Укреко-Індастрі» в червні- грудні 2014р. на загальну суму 156 617 грн. не постачальнику (виконавцю робіт), як зазначено у п. 200.4 ст.200 Податкового Кодексу України, а іншій особі, тому не підлягає бюджетному відшкодуванню.

Із даним не можливо погодитися з врахуванням наступного.

У відповідності до п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України).

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Отже, визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України).

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2. статті 200 Податкового кодексу України).

Пунктом 200.3 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Сума податку, що заявлена позивачем до бюджетного відшкодування, фактично сплачена позивачем, який є отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах, постачальникам таких товарів/послуг.

Право на отримання бюджетного відшкодування виникає не раніш виникнення від'ємного значення податку за результатами обрахування різниці між значеннями податкових зобов'язань та податкового кредиту звітного податкового періоду.

Згідно із Деклараціями з податку на додану вартість та уточнюючими податковими розрахунками за спірний період позивачем заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 156 617 грн.

Аналогічна сума міститься в довідці про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Податковим органом не оспорюється факт здійснення позивачем господарських операцій з настанням відповідних правових наслідків та дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та підтверджується матеріалами справи.

В обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення податковий орган зазначає, що до суми бюджетного відшкодування заявленої у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ включено суми, сплачені у попередній податкових періодах особам, які не були постачальниками послуг, шо суперечить положенням п. п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

При цьому, податковий орган не ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій та його контрагентів та наявність зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Посилання відповідача на те, що сплата коштів не постачальнику товарів (робіт, послуг) позбавляє платника права на віднесення суми 156 617 грн. до від'ємного значення з податку на додану вартість, є помилковим.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Договір відступлення права вимоги від 02.06.2014 року №02/06/2014 укладений ТОВ «БМУ «Промбуд-3»» з ТОВ «Будтех-Пром» відповідає положенням Цивільного кодексу України та в установленому законом порядку недійсним не визнавався. Вказаним договором ТОВ «БМУ «Промбуд-3» передало всі свої зобов'язання і права вимоги до ТОВ «Укреко-Індастрі» за договорами: договір генерального підряду №1 від 11.08.2011, договір на виконання електромонтажних робіт №2 від 23.09.2011, договір інвестування будівництва №12.10.12 від 12.10.2012, договір генерального підряду №04/04/13 від 04.04.2013.

Тому за даним договором відступлення права вимоги від 02.06.2014 №02/06/14 ТОВ «Будтех-Пром» замінило ТОВ «БМУ «Промбуд-3» як постачальника послуг для ТОВ «Укреко-Індастрі», у зв'язку з чим останнє сплатило кошти протягом червня -грудня 2014 року для ТОВ «Будтех-Пром». При цьому, ТОВ «БМУ «Промбуд-3» передавши для ТОВ «Будтех-Пром» право вимоги до ТОВ «Укреко-Індастрі», воно передало і всю первинну документацію, в т.ч. податкові накладні виписані в ході господарських відносин ТОВ «БМУ «Промбуд-3» та ТОВ «Укреко-Індастрі».

Таким чином, з урахуванням наведеного ТОВ «Укреко-Індастрі» не було порушено вимоги п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим правомірно заявлено суму бюджетного відшкодування в розмірі 156 617 грн., а саме: за червень 2014 в сумі 24 450 грн., за липень 2014 в сумі 11 667 грн., за серпень 2014 в сумі 13 333 грн., за вересень 2014 в сумі 11 667 грн., за жовтень 2014 в сумі 20 833 грн., за листопад 2014 в сумі 50 000 грн., та за грудень 2014 в сумі 21 667 грн.

Окрім того, суд вважає за доцільне зауважити, що п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України визначає однією з умов виникнення у платника права на бюджетне відшкодування сплату ним ПДВ у ціні придбаного товару, проте не забороняє сплату таких коштів особі, яка є фактично постачальником. Зокрема, ТОВ «Будтех-Пром» згідно договору про відступлення права вимоги замінило ТОВ «БМУ «Промбуд-3» як постачальника послуг, і сплата коштів новому фактично постачальнику є правомірною і не суперечить вимогам п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України.

Також варто наголосити на тому, що виключно п.200.5 ст.200 Податкового кодексу України встановлює випадки, коли платник податку не має права на бюджетне відшкодування. В ході проведення перевірки податковим органом таких випадків встановлено не було.

З огляду на вказане є помилковим застосування до даних відносин п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України.

Разом з тим, судом було встановлено, що як вказується в акті перевірки від 15.07.2015 року №565/17-16-15-02/37382388 документальною позаплановою перевіркою результати якої оформлені актом від 07.02.2014 року №102/17-16-15-01/37382388 підтверджено від'ємне значення з ПДВ, яке виникло у періодах: лютий 2012 - грудень 2012, березень 2013, квітень 2013, грудень 2013 та лютий 2014 року.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оспорюване податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які знаходяться у матеріалах справи, та не може ґрунтуватися припущеннями, крім цього, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі ч.1 ст.194 КАС України, суд присуджує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2349,26 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № від 27.07.2015 року.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укреко - Індастрі" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 2349,26 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.