Справа № 810/5254/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/5254/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМТРЕЙД» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2005 між ТОВ «ЕКСІМТРЕЙД» (Україна) та PROMINVEST UNION LLC (США) укладено контракт № 804-002 (а.с. 19-22).

На підставі вказаного контракту, позивачем було придбано у PROMINVEST UNION LLC (США) 540 мішків товару - чай цейлонський чорний ферментів байховий нефасований дрібний у мішках вагою 40 кг (STD OT2 BOPIA), митне оформлення якого здійснювалось через Київську міську митницю ДФС.

10 вересня 2015 року з метою митного оформлення вказаного товару позивачем до Київської міської митниці ДФС подано митну декларацію (МД-2) № 100250001/2015/01990, в якій задекларував 540 мішків (чай цейлонський чорний ферментів байховий нефасований дрібний у мішках вагою 40 кг), тобто чиста вага нетто склала 21600, 00 кг за ціною 3,30 дол. США за один кілограм товару та заявив його вартість у загальній сумі 71280, 00 дол. США, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення становить 1 565 945, 47 грн.

Вищевказану митну вартість товару позивач визначив за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту).

До вказаної митної декларації позивачем на підставі ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 також додано пакет документів, що перелічені у графі 44 МД (а.с. 45), які необхідні для розмитнення товару, а саме: рахунок-фактура (инвойс) 220/15 від 27.07.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 804-002 від 01.07.2005; додаток № 1188 від 27.07.2015 до зовнішньоекономічного договору № 804-002 від 01.07.2005; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (від 01.07.2008 доповнення 1; від 08.07.2008 доповнення 2; від 01.02.2009 доповнення 3; від 30.12.2010 доповнення 4; від 30.06.2011 доповнення 5; від 20.04.2012 доповнення 6; від 28.08.2012 доповнення 7; від 11.06.2014 доповнення 8; від 15.11.2014 доповнення 9; від 22.12.2014 доповнення 11); разову (індивідуальну) ліцензію на здійснення зовнішньоекономічної операції від 02.09.2015 № IL 5; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 08.09.2015 № 2730; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 08.09.2015 № 2730; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 29.07.2015 № 2761; сертифікат про походження товару форми А від 10.08.2015 № СО/СІS/15/262.

Після опрацювання митним органом документів, які були надані позивачем для митного оформлення товару, відповідачем встановлено що вони мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товару, а саме: до митної вартості товару не включено витрати на страхування та перевезення вантажу.

У зв'язку з цим, інспектором який здійснював митні процедури, з метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованого товару 10.09.2015 електронною поштою направлено запит про витребування від декларанта додаткових документів (а.с. 12): виписку з бухгалтерської документації; страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправника; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (контрактом); каталоги специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; інші документи за бажанням декларанта.

Листом від 10.09.2015 № 01-4662 позивач повідомив митний орган про відмову у наданні додаткових документів, посилаючись на те, що подані при митному оформленні документи містять всі необхідні відомості.

Цього ж дня, тобто 10.09.2015, відповідачем було прийнято оскаржуване рішення та картку відмови.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому у митного органу можуть виникнути обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За таких обставин, для правильного вирішення даної справи необхідно встановити чи достатньо поданих позивачем документів для визначення митної вартості товару за першим методом та чи відповідає зазначена у них інформація заявленій митній вартості товару.

Так, підставою для витребовування додаткових документів став висновок митного органу про те, що позивачем не було надано документів, які б підтверджували віднесення до заявленої митної вартості витрат на перевезення та страхування спірного товару.

Пунктом 4 контракту від 01.07.2005 № 804-002, укладеного між компанією PROMINVEST UNION LLC (США) (продавець) і позивачем (покупець), передбачено, що продавець поставляє товар покупцю на умовах CIP Київ та/або DAF кордон України згідно з Інкотермс 2000. Як підтверджується спірною декларацією, додатоком № 1188 від 27.07.2015 до зовнішньоекономічного договору № 804-002 від 01.07.2005 товар було поставлено на умовах CIP Київ.

Відповідно до Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), термін CIP означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. Однак за умовами терміна CIP на продавця покладається також обов'язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що пункт 7 Контракту містить розбіжності між російським та англійським перекладами. Так, російський переклад контракту говорить про те, що продавець має право (ориг. «в праве») застрахувати товар, згідно умов поставки. Разом з цим, англійський переклад говорить протилежне: продавець повинен (ориг. «must») застрахувати товар, згідно умов поставки.

Таким чином, з урахуванням положень Інкотермс та суперечних положень Контракту, колегія суддів дійшла висновку, що у продавця за Контрактом був наявний обов'язок зі страхування придбаного позивачем товару.

Разом з цим, відповідно до додатоку № 1188 від 27.07.2015 до Контракту, на підставі якого власне і здійснювалась поставка, ціна товару, який поставляється відповідно до даного контракту включає в себе також ціну упаковки, маркування, перевезення та інші збори які передбачені даним договором (контрактом). Тобто витрати на транспортування (перевезення) та інші збори (у тому числі страхові витрати тощо) було включено сторонами в договірну ціну - 71 280 дол. США (21 600 кг (нетто) товару за ціною 3,30 дол. США за 1 кг).

Саме вказана ціна та об'єм продукції відображені в інвойсі 220/15 від 27.07.2015(а.с. 39), додатку № 1188 від 27.07.2015 до контракту (а.с. 38); сертифікаті про походження товару форми А від 10.08.2015 № СО/СІS/15/262 (а.с. 43), разовій (індивідуальній) ліцензії на здійснення зовнішньоекономічної операції від 02.09.2015 № IL 5 (а.с. 95), міжнародній товарно-транспортній накладній №5562 (а.с. 90), коносаменті (а.с. 92).

Враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, а документи не містять розбіжностей та вказують, що їх дані піддаються обчисленню, колегія суддів погоджуєтсья з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач прийняв рішення та оформив картку відмови за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів. Тому митний орган під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам МК.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 31 березня 2015 року по справі № 21-53а15.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.