Справа № 2а-10594/10/0470
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Київ К/800/15328/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Лосєва А.М.
Бившевої Л.І.
Шипуліної Т.М.
за участю секретаря Титенко М.П.
за участю представників:
позивача:не з"явився
відповідача: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року

у справі № 2а-10594/10/0470

за позовом Криворізької північної об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

про стягнення фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Криворізька північна об'єднана податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (надалі - відповідач) про стягнення фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 5200000,00 грн. та конфіскацію 6 відеогральних автоматів ВИ-2 (серійні номери №13001, №13002, №13003, №13004, №13005, №13006).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Криворізької міської ради 11 жовтня 2000 року та знаходиться на податковому обліку в Північній міжрайонній державній податковій інспекції у м. Кривому Розі.

27 березня 2010 року позивачем в ході проведення заходів зі встановлення суб'єктів підприємницької діяльності, які всупереч чинному законодавству організовують та здійснюють діяльність у сфері грального бізнесу, було виявлено, що у приміщенні розважального комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, надавалися послуги гри в азартні ігри на гральних автоматах.

За результатами виявлених фактів позивачем складено протокол огляду і вилучення речей, документів від 27 березня 2010 року. Згідно протоколу під час перевірки встановлено, що в приміщенні знаходились 5 гральних автоматів в робочому стані, 1 гральний автомат не підключений до електромережі. З правого боку від входу розташована стійка адміністратора, за якою здійснювався прийом грошових коштів для видачі часу гри, пропорційно від суми.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 вересня 2009 року №1334-VI (надалі - Закон №1334-VI), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, гральний бізнес - діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку. Водночас, азартною грою вважається будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.

Статтею 2 Закону №1334-VI передбачено, що в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.

За порушення положень Закону №1334-VI згідно зі ст. 3 цього Закону України до суб'єктів господарювання може бути застосована відповідальність.

Частиною 1 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою для застосування господарсько-правової відповідальності до учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Тобто, Законом №1334-VI встановлено основні ознаки організації та проведення азартних ігор суб'єктом господарювання: створення умов для проведення азартних ігор, видача виграшів учасникам гри, отримання прибутку від такої діяльності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно із п. 4 Правил користування розважальними відеогральними автоматами, затверджених відповідачем 01 березня 2010 року, отримання користувачем будь-яких грошових виграшів, призів, цінних подарунків не передбачено.

Позивачем під час судового розгляду даної справи не надано доказів внесення гравцями ставок, не встановлено їх розмір, а також не доведено факту отримання гравцями виграшу, що зумовило б можливість встановити факт організації відповідачем азартних ігор.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про недоведеність факту порушення відповідачем вимог законодавства та про неправомірність вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214, 215, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року у справі № 2а-10594/10/0470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна