Справа № 826/24345/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

за участю

представника апелянта-відповідача Дубняк Н.К.

представника Генеральної прокуратури Волкова О.Є.

представника прокуратури Стретович М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Служби безпеки України, ОСОБА_7 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, прокуратури міста Києва, голови Шевченківського районного суду міста Києва, заступника начальника відділу прокуратури м.Києва Воліка О.Л., заступника начальника ГСУ Служби безпеки України Маякова В. про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_7, звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати незаконною бездіяльність всіх відповідачів у невиконанні ухвали Шевченківського районного суду м. Києва, постановленої 04 вересня 2015 року у справі № 761/24862/15-к, провадження № 1-кс/761/11688/2015;

- зобов'язати відповідача 4 у відповідності до статті 535 КПК України вчинити певну дію заради виконання рішення, а саме: скласти розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва про виконання рішення і разом з копією рішення направити для виконання відповідачу-2 (СБУ);

- зобов'язати відповідача 1 (Генеральну прокуратуру України) і відповідача-3 (прокуратуру міста Києва) забезпечити виконання рішення відповідачем2 (СБУ);

- визнати незаконною бездіяльність заступника начальника відділу прокуратури м. Києві Воліка О.Л., заступника начальника ГСУ Служби безпеки України Маякова В. за ухилення від виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва, постановленої 04 вересня 2015 року у справі № 761/24862/15-к, провадження № 1-кс/761/11688/2015;

- встановити відсутність компетенції суб'єкта владних повноважень стосовно заступника начальника відділу прокуратури м. Києві Воліка О.Л. та заступника начальника ГСУ Служби безпеки України Маякова В.;

- відшкодувати на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету за всіх відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 1200000 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач-2 (СБУ) подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З цим рішенням також не погодився позивач і подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог за виключенням вимог до відповідачів 1 та 4, та зменшивши розмір моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача-апелянта доводи своєї апеляційної скарги підтримала та просили її задовольнити, проти апеляційної скарги позивача заперечувала.

Представники Генеральної прокуратури України та прокуратури м. Києва проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечували, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного перегляду інші учасники судового розгляду до суду не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи, при цьому, представник відповідача-4 надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, які прибули, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва виніс ухвалу у справі № 761/24862/15-к, провадження № 1-кс/761/11688/2015, якою зобов'язав слідчого Служби безпеки України внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 про вчинення правопорушення від 21 серпня 2015 року (а.с. 12).

Вказана ухвала була направлена судом на адресу позивача та СБ України з супровідними листами від 04 вересня 2015 року, що підтверджується копіями відповідних поштових відправлень з відмітками про отримання (а.с.72-76).

Листом від 18 вересня 2015 року № 6/12486 Головного слідчого управління СБ України направлено ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року у справі № 761/24862/15-к до Генеральної прокуратури України.

21 вересня 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м, Києва та СБ України із заявою про надання йому інформації стосовно виконання ухвали суду від 04 вересня 2015 року.

22 жовтня 2015 року слідчим Головного слідчого управління СБУ Ячним С.І. було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_7 від 21серпня 2015 року та листом № 6/14208 повідомлено позивача про виконання ухвали суду від 04.09.2015р.

Однак, позивач зазначає, що не отримував жодного повідомлення від СБ України про виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року, в свою чергу, доказів направлення такого повідомлення позивачу Службою безпеки України суду не надано.

Згідно ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В свою чергу, відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч. 4 ст. 2014 КПУ України).

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (ст. 306 КПК України).

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов'язання вчинити певну дію.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена.

Статтею 532 КПК України встановлено, що вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Статтею 535 КПК України передбачений порядок звернення судового рішення до виконання, а саме, судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного Суду України. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов'язок виконати судове рішення. Органи, що виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було оскаржено до суду бездіяльність слідчого Служби безпеки України, результатом чого стала ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року, виконання якої було покладено на слідчого СБУ.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов вірного висновку про протиправну бездіяльність Служби безпеки України щодо ухилення від своєчасного виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року по справі № 761/24862/15-к, провадження № 1-кс/761/11688/2015.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014року, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов'язки, передбачені Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Письмові вказівки прокурора органам, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство, надані в межах повноважень, є обов'язковими для цих органів і підлягають негайному виконанню.

Видання прокурором розпоряджень поза межами його повноважень тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Генеральний прокурор України, керівники регіональних та місцевих прокуратур, їх перші заступники та заступники відповідно до розподілу обов'язків, здійснюючи нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, координують діяльність правоохоронних органів відповідного рівня у сфері протидії злочинності. Координаційні повноваження прокурори здійснюють шляхом проведення спільних нарад, створення міжвідомчих робочих груп, а також проведення узгоджених заходів, здійснення аналітичної діяльності. Порядок організації роботи з координації діяльності правоохоронних органів, взаємодії органів прокуратури із суб'єктами протидії злочинності визначається положенням, що затверджується спільним наказом Генерального прокурора України, керівників інших правоохоронних органів і підлягає реєстрації у Міністерстві юстиції України.здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов'язки, передбачені Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Статтею 26 цього Закону передбачено, також, що нагляд органами прокуратури за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про Службу безпеки України» нагляд за додержанням законів підрозділами Служби безпеки України, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, а також при виконанні судових рішень у кримінальних справах та при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, здійснюється прокурором.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, питання здійснення прокуратурою своїх повноважень, передбачених статтями 25,26 Закону «Про прокуратуру», не є предметом цього позову, а вимоги щодо зобов'язання прокуратури забезпечити виконання рішення суду Службою безпеки України, не підлягають задоволенню, оскільки його виконання покладено на слідчого СБУ самим судовим рішенням, крім того, на момент розгляду справи воно вже виконано.

В частині позовних вимог щодо встановлення відсутності компетенції посадових осіб суб'єкта владних повноважень, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про їх необґрунтованість.

Так, згідно з пунктом 3 частини 2 статті 17 КАС України, адміністративний позов може мати вимогу про встановлення або відсутність компетенції (на це прямо вказує ст. 105 КАС України), проте, такі вимоги можуть мати місце лише у спорі між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, при цьому, підставою позову є перешкоди у реалізації компетенції позивача як суб'єкта владних повноважень, в тому числі делегованих, які чиняться іншим суб'єктом владних повноважень.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до пунктів 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

В частині позовних вимог до голови Шевченківського районного суду м.Києва судове рішення не оскаржується, при цьому, будь-яких порушень закону судом першої інстанції в цій частині апеляційним судом не встановлено.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Служби безпеки України та ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 06 квітня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.