Справа № 804/334/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2016 р. Справа № 804/334/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріЛоба Е.Г.
представника позивача представника відповідача Сороки С.І. Копань А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвестперспектива" до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В Акті перевірки №5022/221/04-03-22-04/34497367 податкова інспекція дійшла висновку про заниження позивачем суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 129 300,00 грн.
Позивач стверджує, що використані в ході перевірки Акти здачі-приймання робіт ТОВ «Логан груп» на замовлення ТОВ «Будінвестперспектива» містять всю необхідну інформацію про дату, види, обсяги та вартість виконаних робіт, тому висновок перевіряючих про те, що ці документи містять будь-які дефекти є хибним.
На думку позивача висновок податкової інспекції про порушення підприємством п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України у зв'язку з тим, що до перевірки не були надані будь-які документи, що стосуються походження та якості товару, є теж хибним та бездоказовим, так як вищевказані норми ПК взагалі не зобов'язують позивача мати такі документи.
До того ж, позивачем як замовником, було укладено договір підряду №16 з ТОВ «Логан груп» як підрядником, за умовами якого підрядником в належному підприємстві позивача житловому будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новошкільна, 94, виконувалися наступні види робіт: заливка стяжки та технологічних каналів, шпаклівка стін та стелі, тинькування стін, укладання цегли, встановлення міжквартирних дверей, фарбування стін та стелі. На виконання умов цього договору підрядником були виконані роботи, за наслідками яких оформлені акти здачі-приймання робіт та податкові накладні.
Для забезпечення виконання підрядником вищевказаних робіт позивачем з ТОВ «Логан груп» також було укладено договір купівлі-продажу №15, на виконання умов якого були реалізовані будівельні матеріали (щебінь, пісок, цемент, цегла, силікатна маса, арматура та ін.), що підтверджується відповідно оформленими видатковими та податковими накладними.
Також в обґрунтування своєї правової позиції позивач наголосив, що господарські операції ТОВ «Будінвестперспектива» з придбання будівельних матеріалів та здійснення будівельних робіт у серпні-вересні 2014 року підтверджені необхідною первинною документацією та є абсолютно реальними і спричинили зміни в структурі активів підприємства позивача. Наслідки ж вказаних операцій були використані у господарській діяльності позивача, який реалізовував фізичним особам квартири у побудованому будинку з отриманням прибутку.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні та додатково пояснив, що в ході перевірки встановлено, що операції з виконання робіт (реалізації товару) ТОВ «Логан груп» на адресу ТОВ «Будінвестперспектива» не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) та не спричиняють реального настання правових наслідків.
На порушення пп.14.1.36, пп. 14.1.56, пп. 14.1.191, пп.14.1.231 п.14.1, п.44.1., п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 підприємство ТОВ «Будінвестперспектива» не мало права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі ПДВ 129 300,00 грн., отриманого від ТОВ «Логан груп».
ТОВ «Будінвестперспектива» є «вигодонабувачем» по ланцюгу постачання товарів (робіт) від ТОВ «Логан груп» у серпні 2014 року у сумі ПДВ 129 300,00 грн.
В той же час, за результатами даних податкової звітності та наявних баз даних, встановлено відсутність виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання задекларованого основного виду діяльності. Це свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей. Відсутність (незначна кількість) трудових та матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень унеможливлює здійснення господарської діяльності ТОВ «Логан груп».
У наданих до перевірки актах здачі-приймання робіт (надання послуг) ТОВ «Логан груп» на замовлення ТОВ «Будінвестперспектива» не зазначаються дані щодо трудовитрат, часу роботи будівельних машин та механізмів, витрат матеріалів, виробів і конструкцій. Таким чином, з метою підтвердження факту виконання робіт не можливо дослідити собівартість виконаних підрядних робіт та рух використаних матеріалів.
Крім того, в порушення п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України ТОВ «Будінвестперспектива» до перевірки не були надані висновки щодо відповідності вимогам діючих стандартів товару, отриманого від ТОВ «Логан груп» на підставі договору купівлі - продажу від 15.08.2014 року №15.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Будінвестперспектива» зареєстроване в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 22.06.2006 року, перебуває на обліку в Петриківському відділенні Дніпродзержинської об'єднаної Державної податкової інспекції, має статус платника податку на додану вартість.
До основного виду діяльності позивача відноситься будівництво житлових і нежитлових будівель.
Згідно висновків акту перевіркою встановлено порушення п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, в частині ненадання до перевірки документів у повному обсязі; п. 198.1, 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податковий кредит з податку на додану вартість за період з 14.08.2014 року по 30.09.2014 року на суму 129 300,00 грн..
Не погодившись із отриманим актом перевірки від 26.11.2014 року за №5022/221/04-03-22-04/34497367 позивач подав до Дніпродзержинської ОДПІ заперечення, однак доводи позивача не було прийнято.
11.11.2014 року вищевказані документи були надані відповідачеві.
16.12.2014 року позивач отримав направлений на його адресу відповідачем Акт від 26.11.2014 року за №5022/221/04-03-22-04/34497367 про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Будінвестперспектива», яким встановлені порушення підприємством положення Податкового кодексу України в частині ненадання до перевірки документів в повному обсязі, а також завищення податкового кредиту з ПДВ за період з 14.08.2014 року по 30.09.2014 року на суму 129 300,00 грн.
Одночасно з Актом перевірки №5022/221/04-03-22-04/34497367, а саме 16.12.2014 року, позивач також отримав повідомлення від 24.11.2014 року за №588 та копію наказу №1303 від 24.11.2014 року про проведення вищевказаної перевірки в термін з 24.11.2014 року по 25.11.2014 року.
Таким чином, дії відповідача з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не відповідали меті перевірки, змісту прав платника податків, визначених Податковим кодексом, позбавили підприємство можливості надати посадовим (службовим) особам органів податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки, як це передбачено ПК.
Так, особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 ПК України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.
Як зазначено у пункті 79.1 зазначеної вище статті ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
У підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК, який був зазначений як підстава для проведення перевірки, вказано, що перевірка може проводитись у випадку, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть протягом 10 робочих днів пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.
Судом встановлено, що відповідачем дана вимога Податкового кодексу України також не була виконана - у вищевказаному запиті не зазначено, які саме порушення чинного податкового законодавства України позивачем були допущені.
Крім того, у зв'язку з тим, що про сам факт проведення перевірки позивач дізнався вже після її проведення, суд вважає, що відповідачем були порушені законні права та інтереси ТОВ «Будінвестперспектива» , зокрема визначені ст.ст. 17,78,79 ПК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що позивач до початку перевірки не був ознайомлений з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення така перевірка є незаконною, що в свою чергу свідчить про відсутність у податкового органу компетенції і на прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Судом також встановлено, що між ТОВ «Логан груп» (за умовами договору -підрядник) та ТОВ «Будінвестперспектива» (за умовами договору - замовник) було укладено договір будівельного підряду №16 від 15.08.2014 року.
Згідно вказаного договору підрядник зобов'язується виконати будівельні роботи, а саме: заливку стяжки та технологічних каналів, шпаклівку стін та стелі, тинькування стін, укладання цегли, встановлення міжквартирних дверей, фарбування стін та стелі в житловому будинку, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новошкільна, 94, а Замовник - прийняти та оплатити їх.
За підсумками виконаних робіт за договором будівельного підряду №16 ТОВ «Логан груп» було оформлено рахунки на оплату №179 від 18.08.2014 року, №181 від 19.08.2014 року, №183 від 20.08.2014 року, №185 від 21.08.2014 року, №187 від 22.08.2014 року, №191 від 25.08.2014 року.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору №16 сторонами складені акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №179 від 18.08.2014 року, №181 від 19.08.2014 року, №183 від 20.08.2014 року, №185 від 21.08.2014 року, №187 від 22.08.2014 року, №191 від 25.08.2014 року та податкові накладні №179 від 18.08.2014 року, №181 від 19.08.2014 року, №183 від 20.08.2014 року, №185 від 21.08.2014 року, №187 від 22.08.2014 року, №191 від 25.08.2014 року.
Суд не приймає до уваги твердження відповідача стосовно того, що оскільки у наданих до перевірки актах здачі-приймання робіт (надання послуг) ТОВ «Логан груп» на замовлення ТОВ «Будінвестперспектива» не зазначаються дані щодо трудовитрат, часу роботи будівельних машин та механізмів, витрат матеріалів, виробів і конструкцій, то з метою підтвердження факту виконання робіт не можливо дослідити собівартість виконаних підрядних робіт та рух використаних матеріалів.
Вищий адміністративний суду України в інформаційному листі від 01.11.2011 №1936/11/13-11 та Верховний суд України в постанові від 22 вересня 2015 року у справі №2а-2717/11/2670 роз'яснили, що наявність або відсутність окремих документів, так само помилки у їх оформленні не може бути підставою для висновків про не проведення господарської операції, якщо з інших даних вбачається зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Крім того, Акт перевірки №5022/221/04-03-22-04/34497367 містить посилання на ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», вимоги яких щодо документального підтвердження вартості будівництва, на думку податкової інспекції, були порушені позивачем.
Проте в преамбулі до цього нормативного документу вказано, що ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 носить обов'язковий характер лише при визначенні вартості будівництва об'єктів, що споруджуються за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії.
Тобто, дія вищезазначеного нормативно-правового документа не розповсюджується на взаємовідносини ТОВ «Будінвестперспектива» з ТОВ «Логан груп», що виникли на підставі договору будівельного підряду №16, тому що дані правовідносини не пов'язані з бюджетним фінансуванням.
Використані в ході перевірки акти здачі-приймання робіт (надання послуг) ТОВ «Логан груп» містять всю необхідну інформацію про дату, види, обсяги та вартість виконаних робіт.
Отже, суд не погоджується з висновком відповідача про те, що ці документи містять будь-які дефекти. До того ж, жодним нормативним актом з питань оподаткування не передбачена обов'язкова наявність та не регламентована форма таких документів.
Для забезпечення виконання підрядником зобов'язань за договором будівельного підряду №16 позивачем також з ТОВ «Логан груп» було укладено договір купівлі-продажу №15 від 15.08.2014 року.
Відповідно до умов договору купівлі - продажу №15 ТОВ «Логан груп» (продавець) зобов'язується передати на умовах даного договору у власність ТОВ «Будінвестперспектива» (покупця) товар, а покупець зобов'язується сплатити його повну вартість та прийняти товар. За даним договором ТОВ «Логан груп» поставило позивачу будівельні матеріали (щебінь, пісок, цемент, цегла, силікатна маса, арматура та ін.).
На підтвердження існування зазначених взаємовідносин та правомірності формування податкового кредиту позивачем подані до суду:
- видаткові накладні №178 від 18.08.2014 року, №180 від 19.08.2014 року, №182 від 20.08.2014 року, №184 від 21.08.2014 року, №186 від 22.08.2014 року, №188 від 23.08.2014 року, №189 від 23.08.2014 року, №190 від 25.08.2014 року;
- рахунки на оплату №178 від 18.08.2014 року, №180 від 19.08.2014 року, №182 від 20.08.2014 року, №184 від 21.08.2014 року, №186 від 22.08.2014 року, №188 від 23.08.2014 року, №189 від 23.08.2014 року, №190 від 25.08.2014 року;
- довіреності №1 від 18.08.2014 року, №2 від 19.08.2014 року, №4 від 21.08.2014 року, №5 від 22.08.2014 року, №6 від 23.08.2014 року, №7 від 23.08.2014 року;
- податкові накладні №178 від 18.08.2014 року, №180 від 19.08.2014 року, №182 від 20.08.2014 року, №184 від 21.08.2014 року, №186 від 22.08.2014 року, №188 від 23.08.2014 року, №189 від 23.08.2014 року, №190 від 25.08.2014 року;
- товарно-транспортні накладні №178 від 18.08.2014 року, №180 від 19.08.2014 року, №184 від 21.08.2014 року, №185 від 22.08.2014 року, №185 від 24.08.2014 року, №186 від 22.08.2014 року, №187 від 23.08.2014 року, №188 від 25.08.2014 року, №189 від 23.08.2014 року, №190 від 25.08.2014 року, №191 від 23.08.2014 року, №192 від 26.08.2014 року, №193 від 27.08.2014 року, №194 від 28.08.2014 року, №195 від 29.08.2014 року, №196 від 25.08.2014 року, №197 від 26.08.2014 року, №198 від 27.08.2014 року, №199 від 28.08.2014 року, №200 від 29.08.2014 року, №201 від 01.09.2014 року, №202 від 25.08.2014 року, №203 від 26.08.2014 року, №204 від 27.08.2014 року, №205 від 28.08.2014 року, №206 від 29.08.2014 року, №207 від 30.08.2014 року, №208 від 31.08.2014 року, №210 від 01.09.2014 року.
Щодо порушення позивачем п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України та ненадання до перевірки висновків щодо відповідності товару вимогам діючих стандартів, суд зазначає, що п.79.1 ст.79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених в п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 цього кодексу документів. В свою чергу, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК такими документами визначені: податкові декларації (розрахунки), фінансова, статистична та інша звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов 'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів.
Як вбачається з вищевказаних норм Податкового кодексу, законодавець не пов'язує бухгалтерський та податковий облік ні з стандартами, ні з технічними умовами та регламентами.
До того ж, відповідно до ст.15 Господарського кодексу України застосування стандартів чи їх окремих положень є обов'язковим лише для виробника чи постачальника продукції, якщо він склав декларацію про відповідність продукції певним стандартам чи застосував позначення цих стандартів у її маркуванні. Сертифікати відповідності - документи, які підтверджують якість товарів, та за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам.
На підстави наведених законодавчих положень суд доходить до висновку, що твердження відповідача про порушення позивачем п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу у зв'язку з тим, що до перевірки не були надані будь-які документи, що стосуються походження та якості товару, є неправомірним та бездоказовим, так як вищевказані норми Податкового кодексу України не зобов'язують підприємство мати такі документи та відповідно надавати їх під час проведення перевірки.
Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Підприємство не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. Відсутність постачальника за юридичною адресою, вказаною в установчих документах, свідчить лише про недотримання цим контрагентом порядку державної реєстрації або внесення змін до установчих документів, однак не доводить того, що послуги насправді не надавалися.
Такі обставини, як відсутність у контрагента трудових ресурсів, мінімальна кількість працівників, відсутність у власності основних засобів, майна також не можуть спростовувати фактичне виконання спірних операцій.
Чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
За таких обставин, суд зауважує, що відповідачем не доведено факту відсутності господарських операцій між ТОВ «Будінвестперспектива» та ТОВ «Логан груп», оскільки податковим органом не спростовані відомості про господарські операції, які містяться в первинних документах, наданих підприємством, та не обґрунтовано причини неврахування цих документів при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
У той же час Дніпродзержинською ОДПІ не заперечується, а матеріалами справи підтверджується факт використання у господарській діяльності позивача отриманих товарів та послуг.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до змісту Акту, перевіркою зроблені висновки про те, що операції з виконання робіт (реалізації товару) ТОВ «Логан груп» на адресу ТОВ «Будінвестперспектива» не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) та не спричиняють реального настання правових наслідків.
Згідно з пп. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
За змістом п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Приписами п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Нормами п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України закріплено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу).
Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
На підстави наведених законодавчих положень суд доходить до висновку, що при складанні податкової звітності, в тому числі з ПДВ, з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання товарів повинні бути в наявності первинні документи, що підтверджують здійснення платником податку відповідних господарських операцій, тобто наявність об'єкту оподаткування, в тому числі отримання позивачем таких товарів з метою використання їх у господарській діяльності позивача, а також належним чином оформлені податкові накладні.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі - Закон № 996) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.
Згідно зі ст. 3 Закону №996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Приписами ст.9 Закону №996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
На підставі викладеного суд зазначає, що факт реальності виконання господарських зобов'язань та отримання позивачем від ТОВ «Логан груп» товарів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, оглядом яких не встановлено їх невідповідності приписам Закону №996.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності винесеного рішення, а тому оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
На підставі ст. 94 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати у сумі 2425,0 грн.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвестперспектива" з Державного бюджету України судові витрати у сумі 2425,0 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складений 16 березня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 16 березня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник