Справа № 826/18485/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача - Медведської В.В., представника відповідача - Шкодича Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Принт Експерт» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Принт Експерт» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 серпня 2015 року № 0 та № 0.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві проведено виїзну документальну позапланову перевірку ТОВ «Принт Експерт» щодо підтвердження відомостей по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «МАКРОЛОДЖИК», TOB «Г.Н.Т. НОВА ГРУП» за липень 2014 року, ТОВ «ЕКОЛАЙН-СТ» за серпень 2014 року, TOB «KM ДІСТІ» за вересень 2014 року, ТОВ «ЕКОЛАЙН-СТ», ТОВ «УСПІХ ЮА» за жовтень 2014 року, ТОВ «ФІЛАКАС», КОНЦЕРН «ВТП» за листопад 2014 року, TOB «KM ДІСТІ», TOB «ФІЛАКАС», КОНЦEPH «ВТП», TOB «МУК СЕРВІС» за грудень 2014 року, TOB «ФІЛАКАС», ІП «ЛОГІН» за січень 2015 року, ТОВ «ФІЛАКАС», КОНЦЕРН «ВТП», ІП «ЛОГІН» за лютий 2015 року, TOB «KM ДІСТІ», TOB «ФІЛАКАС», КОНЦEPH «ВТП», ТОВ «САТТРАНС» за березень 2015 року.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт від 28 липня 2015 року № 231/26-55-22-10/30436824, в якому зроблено висновок про порушення позивачем вимог статті 185, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Принт Експерт» занижено податок на додану вартість у розмірі 985 706,00 грн., у тому числі: за липень 2014 року на суму 108 681,00 грн., за серпень 2014 року на суму 70 649,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 54 571,00 грн., за листопад 2014 року на суму 143 524,00 грн., за грудень 2014 року на суму 221 899,00 грн., за лютий 2015 року на суму 222 488,00 грн., за березень 2015 року на суму 163 710,00 грн.; зменшення рядка 19 декларації за березень 2015 року від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду у розмірі 61143,00 грн. та зменшення рядка 26 декларації за березень 2015 року суми залишку від'ємного значення попередніх періодів на початок звітного періоду у сумі 79 026,00 грн.

На підставі встановлених в Акті перевірки порушень, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві прийнято податкові повідомлення - рішення від 12 серпня 2015 року № 0, відповідно до якого ТОВ «Принт Експерт» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1 232 133,00 грн., у тому числі за основним платежем на 985 706,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 246 427,00 грн. та № 0, яким позивачу зменшено розмір податкового кредиту та відповідно розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 140 169,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними і підлягають скасуванню як протиправні.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пп. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Крім цього, в силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З наведеного вбачається, що умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту та валових витрат є придбання платником податків товарів (послуг) для використання їх в своїй господарській діяльності. Підставою для виникнення такого права є податкова накладна, виписана контрагентом платника податків, який зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно рахунків-фактури від 08 липня 2014 року № V2824T2878, від 11 липня 2014 року № V2824T2883, від 31 липня 2014 року № V2824T2916 та видаткових накладних ТОВ «МАКРОЛОДЖИК» поставило позивачу картриджі і принтер, та виписало податкові накладні від 09 липня 2014 року № 65, від 14 липня 2014 року № 102 та від 31 липня 2014 року № 310 на загальну суму 63 875,22 грн., у тому числі податок на додану вартість - 10 645,87 грн.

Доставка товару від ТОВ «МАКРОЛОДЖИК» здійснювалась за допомогою перевізника, що підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною, копія якої міститься в матеріалах справи.

Крім того, між ТОВ «Принт Експерт» (замовник) та TOB «Г.Н.Т. НОВА ГРУП» (виконавець) укладено договір про надання послуг із заправки, відновлення та поставки картриджів, оргтехніки, технічного обслуговування і ремонту техніки від 20 листопада 2013 року № 13-1120, за умовами якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати послуги із заправки, відновлення картриджів, оргтехніки та витратних матеріалів до неї, проводити ремонтні роботи оргтехніки замовника, а замовник прийняти послуги, роботи, товар за умовами цього договору сплатити за цінами, зазначеними в рахунках-фактурах, актах виконаних робіт, видаткових накладних.

Реальність виконання вказаного договору підтверджують наступні первинні та розрахункові документи: рахунки-фактури, акти здачі-приймання робіт, видаткові та податкові накладні, платіжні доручення.

Також, 15 травня 2013 року між позивачем (покупець) та ТОВ «ЕКОЛАЙН-СТ» (постачальник) укладено договір № Е-150513, відповідно до якого постачальник продає, а покупець купує оргтехніку, витратні матеріали і комплектуючі, надає послуги по заправці та регенерації картриджів, технічному обслуговуванню та ремонту офісної техніки на умовах, передбачених у даному договорі.

Підтверджують реальність виконання вказаного договору наступні первинні та розрахункові документи: рахунки-фактури, акти здачі-приймання робіт, видаткові та податкові накладні, платіжні доручення.

Згідно договору від 03 жовтня 2014 року № 3-10-14/У, укладеного між TOB «УСПІХ ЮА» (постачальник) та ТОВ «Принт Експерт» (покупець), постачальник продає, а покупець купує оргтехніку, витратні матеріали і комплектуючі, надає послуги по заправці та регенерації картриджів, технічному обслуговуванню та ремонту офісної техніки на умовах, передбачених у даному договорі.

Відповідно до рахунків-фактур та видаткових накладних, датованих жовтнем 2014 року, TOB «УСПІХ ЮА» поставило позивачу товари (комплект кабелів, коммутатор, батарейки, відео карти, мобільні телефони, накопичувачі, монітор тощо).

За умовами договору від 24 жовтня 2014 року № ПЕ-27014, укладеного між позивачем (покупець) та ТОВ «ФІЛАКАС» (продавець), продавець передає у власність покупця товарно-матеріальні цінності: оргтехніку, витратні матеріали і комплектуючі для друкувальної техніки, а покупець зобов'язується прийняти і своєчасно оплатити ці товарно-матеріальні цінності на умовах даного договору.

Реальність виконання вказаного договору підтверджують наступні первинні та розрахункові документи: рахунки-фактури, акти здачі-приймання робіт, видаткові та податкові накладні, платіжні доручення.

У відповідності до договору про виконання робіт і послуг від 27 жовтня 2014 року № ПЕ271014/1, який укладено між ТОВ «Принт Експерт» (замовник) та КОНЦЕРН «ВТП» (виконавець), останній зобов'язується виконати роботи і послуги, здати результат роботи замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результат роботи і оплатити виконані роботи і послуги у розмірі зазначеному в специфікаціях і/або актах виконаних робіт.

Згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) КОНЦЕРН «ВТП» надало позивачу послуги з технічного обслуговування, профілактиці та ремонту офісної техніки та виписало податкові накладні.

Всі зазначені вище документи підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити як того вимагає чинне законодавство України.

Колегія суддів також зазначає, що договори, укладені між позивачем та його контрагентами в судовому порядку не оспорювалися, недійсними (фіктивними) не визнавалися, їх зміст не суперечить вимогам чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано, як того вимагають положення чинного законодавства України, доказів, які б свідчили про те, що документи, виписані на виконання договорів, були сфальсифікованими, як і не надано відомостей про звернення до правоохоронних органів у зв'язку з виявленими порушеннями складання завідомо неправдивих документів звітності.

При цьому, як вбачається з витягу з ЄДРПОУ, основним видом діяльності ТОВ «Принт Експерт» є оптова торгівля комп'ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням.

Так, придбані у ТОВ «МАКРОЛОДЖИК», TOB «Г.Н.Т. НОВА ГРУП», ТОВ «ЕКОЛАЙН-СТ», ТОВ «УСПІХ ЮА», ТОВ «ФІЛАКАС», КОНЦЕРН «ВТП» товари у подальшому реалізовано ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «Перша лізингова компанія», ПрАТ «Дніпропетровський олійноекстракційний завод», ТОВ «Сокар Енерджи Україна», ТОВ «Сантрейд», а послуги по заправці та регенерації картриджів, технічному обслуговуванню та ремонту офісної техніки придбавались з метою надання відповідних послуг, таким підприємствам як: ПАТ «Діамант банк», ТОВ «Чіпси Люкс», ПрАТ «Монделіс Україна», ПрАТ «Крафт Фудз Україна», ТОВ «ДЦ Україна», ПАТ «Миронівський хлібопродукт», ПАТ «КБ «Південкомбанк».

На підтвердження зазначеного в матеріалах справи містяться копії наступних документів: господарських договорів, актів виконаних робіт, видаткових накладних, довіреностей.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на ненадання позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних, як на підставу відсутності реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Так, за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів з метою їх використання у власній господарській діяльності, ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

Колегія суддів зазначає, що Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р., не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників. При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в обґрунтування правомірності винесення ним спірних податкових повідомлень-рішень, посилається на податкову інформацію ДПІ в Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 23.03.2015 № 223/26-55-22-09/37882209 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «ЕКОЛАЙН-СТ» з питань підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2014 по 30.11.2014., податкову інформацію ДПІ в Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 20.03.2015 № 2482/7/26-50-22-06 щодо взаємовідносин ТОВ «УСПІХ ЮА» за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками, податкову інформацію ДПІ у Київському районі ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.04.2015 № 1422/7/20-31-22-03-12 щодо неможливості документального підтвердження господарських відносин КОНЦЕРНУ «ВТП» із платниками податків за березень-грудень 2014 року та січень 2015 року.

Крім того, апелянт зазначає про не підтвердження реальності господарських операцій позивача з ТОВ «МАКРОЛОДЖИК», TOB «Г.Н.Т. НОВА ГРУП», ТОВ «ЕКОЛАЙН-СТ», ТОВ «УСПІХ ЮА», ТОВ «ФІЛАКАС», КОНЦЕРН «ВТП» по ланцюгу постачання.

Таким чином, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві пришла до висновку, що взаємовідносини між ТОВ «Принт Експерт» та ТОВ «МАКРОЛОДЖИК», TOB «Г.Н.Т. НОВА ГРУП», ТОВ «ЕКОЛАЙН-СТ», ТОВ «УСПІХ ЮА», ТОВ «ФІЛАКАС», КОНЦЕРН «ВТП» не спричинили реального настання господарських операцій.

Однак, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на вказані вище обставини, оскільки вони не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від знаходження їх за юридичною адресою, фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Колегія суддів також зазначає, що недобросовісність учасників господарських правовідносин в ланцюгу постачання товарів (послуг) не може слугувати підставою для притягнення до юридичної відповідальності суб'єкта господарювання, яких виконав зобов'язання по правочинам та по сплаті податку на додану вартість в ціні придбаного товару.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 липня 2015 року по справі № К/800/17547/15.

При цьому, відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства» при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Враховуючи, що юридична відповідальність має індивідуальний характер, позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій.

Здійснення господарської діяльності контрагента не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов'язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. На період господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «МАКРОЛОДЖИК», TOB «Г.Н.Т. НОВА ГРУП», ТОВ «ЕКОЛАЙН-СТ», ТОВ «УСПІХ ЮА», ТОВ «ФІЛАКАС», КОНЦЕРН «ВТП» останні були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платниками податку на додану вартість, установчі та реєстраційні документи не визнавались недійсними.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання контрагентом свої зобов'язання зі сплати податку.

Такі обставини, як відсутність у контрагента трудових ресурсів, мінімальна кількість працівників, відсутність у власності основних засобів, майна також не можуть спростовувати фактичне виконання спірних операцій. Податковим органом не наведено, які саме ресурси необхідні постачальникам для поставки спірних послуг, а також не доведено зв'язку цього факту з неможливістю виконати розглядувані послуги із залученням інших фізичних осіб та орендованого майна за цивільно-правовими договорами.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року в порядку ст. 88 КАС України відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) - за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що на час подання відповідачем апеляційної скарги він в силу положень Закону України «Про судовий збір» не був звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 110% від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. За подання цього позову підлягала сплаті сума судового збору в розмірі 4 872 грн.

Отже, розмір судового збору за подання даної апеляційної скарги становить 5 359, 20 грн.

Враховуючи те, що рішення у справі ухвалено не на користь апелянта, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5 359, 20 грн. підлягає стягненню з державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року - без змін.

Стягнути з державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: ГУДКCУ у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у розмірі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) гривень 20 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 04 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.