Справа № 21-171а11
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2011 року м. Київ

Верховний Суд України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,

суддів:Балюка М.І., Барбари В.П., Берднік І.С., Глоса Л.Ф., Григор'євої Л.І., Гриціва М.І., Гуменюка В.І., Гусака М.Б., Ємця А.А., Жайворонок Т.Є., Канигіної Г.В., Кліменко М.Р., Короткевича М.Є., Коротких О.А., Косарєва В.І., Кривенди О.В., Лященко Н.П., Маринченка В.Л., Онопенка В.В., Панталієнка П.В., Патрюка М.В., Пилипчука П.П., Потильчака О.І., Пошви Б.М., Прокопенка О.Б., Редьки А.І., Сеніна Ю.Л., Скотаря А.М., Терлецького О.О., Тітова Ю.Г., Яреми А.Г., −

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ) до Криворізької митниці Державної митної служби України (далі - Митниця) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

У лютому 2008 року ВАТ звернулося в Дніпропетровський окружний адміністративний суд із позовом до Митниці, в якому просило визнати протиправними дії Митниці щодо відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 31 січня 2008 року №/8 та скасувати куртку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон від 31 січня 2008 року № /2008/000126.

На обґрунтування позову ВАТ послалося на те, що для митного оформлення вантажу воно подало до Митниці необхідний пакет документів, проте відповідач протиправно відмовив у оформленні товару у зв'язку з ненаданням відомостей, передбачених абзацом другим пункту 4 Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 1997 року № 1104 (далі - Порядок).

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 20 серпня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2009 року, позовні вимоги задовольнив.

Вищий адміністративний суд України постановою від 29 березня 2011 року рішення судів попередніх інстанцій скасував та прийняв нове - про відмову у задоволенні позову.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (яке є правонаступником ВАТ; далі - ПАТ) просить скасувати постанову Вищого адміністративного суду України 29 березня 2011 року та направити справу на новий розгляд до цього суду.

Вищий адміністративний суд України, допускаючи цю справу до справдження Верховного Суду України, виходив із того, що заявник додав копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 3 листопада 2009 року, у якій, на його думку, суд касаційної інстанції по-іншому застосував абзац другий пункту 4 Порядку та статтю 36 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-ІV «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-ІV).

Заява про перегляд оскаржуваної постанови Вищого адміністративного суду України не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, Вищий адміністративний суд України, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що відповідно до статті 63 Закону № 107-ІV у 2008 році заборонено надання відстрочок щодо термінів сплати податкових зобов'язань суб'єктами господарювання за податками і зборами (обов'язковими платежами). Ця норма поширюється на правовідносини щодо погашення податку на додану вартість (далі - ПДВ) на митному кордоні шляхом пред'явлення податкового векселя і як спеціальна норма має перевагу при застосуванні. Тобто погашення ПДВ шляхом пред'явлення векселя у 2008 році було заборонено.

У судовому рішенні, на яке ПАТ посилається як на підставу для допуску справи до провадження Верховного Суду України, вказується, що неможливість використання вексельної форми оплати ПДВ пов'язана саме зі встановленням належним чином факту наявності непогашених векселів платником податку або пов'язаними з ним особами. Посилання відповідача на вимоги статті 63 Закону № 107-ІV, якою на 2008 рік заборонено надання відстрочок щодо термінів сплати податкових зобов'язань, визнані безпідставними та необґрунтованими, оскільки у спірній картці наведені інші підстави відмови у митному оформленні товару.

Аналіз наведених судових рішень суду касаційної інстанції не дає підстав вважати, що цей суд неоднаково застосував положення статті 63 Закону № 107-ІV або абзацу другого пункту 4 Порядку.

На думку Верховного Суду України, ухвалення різних за змістом рішень суду у подібних правовідносинах стало наслідком неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, які визначають межі повноважень адміністративного суду при перевірці правильності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

За правилами чинного КАС Верховний Суд України позбавлений можливості усунути розбіжності у застосуванні норм процесуального права, які призвели до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки відповідно до статті 235 цього Кодексу Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, а підставою для перегляду судових рішень у справах адміністративної юрисдикції є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 244 КАС Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Зважаючи на те, що причиною ухвалення судом касаційної інстанції різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах є неоднакове застосування одних і тих самих норм процесуального права, а неоднаковість правозастосування положень матеріального права не підтвердилася, то заява ПАТ про перегляд ухвалених у його справі судових рішень не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд України

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відмовити.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко

Судді: М.І. Балюк В.П. Барбара
І.С. Берднік Л.Ф. Глос
Л.І. Григор'єва М.І. Гриців
В.І. Гуменюк М.Б. Гусак
А.А. Ємець Т.Є. Жайворонок
Г.В. Канигіна М.Р. Кліменко
М.Є. Короткевич О.А. Коротких
В.І. Косарєв О.В. Кривенда
Н.П. Лященко В.Л. Маринченко
В.В. Онопенко П.В. Панталієнко
М.В. Патрюк П.П. Пилипчук
О.І. Потильчак Б.М. Пошва
О.Б. Прокопенко А.І. Редька
Ю.Л. Сенін А.М. Скотарь
О.О. Терлецький Ю.Г. Тітов
А.Г. Ярема