Справа № 155/306/16-а
Суддя: Чонка В. В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/155/11/16
Справа №155/306/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Чонки В.В.,

при секретарі Федонюк О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Савчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання відновлення виплати пенсії за віком,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання відновлення виплати пенсії за віком.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 10 лютого 2005 вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

З моменту призначення позивачу пенсії і по даний час вона працює в Горохівській державній нотаріальній конторі на посаді завідуючої. Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» від 01 жовтня 2008 року, дана посада прирівнюється до посад державних службовців, щодо оплати праці та пенсійного забезпечення. З 01 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату позивачу пенсії. 08 квітня 2016 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області про відновлення виплати даної пенсії.

Крім цього, станом на 10 березня 2016 року виплату призначеної їй пенсії без всяких обґрунтувань не встановлено, не зважаючи на те, що державні нотаріуси не відносяться до державних службовців та не підпадають під дії Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911-VІІ від 24 грудня 2015 року.

17 квітня 2015 року відповідачем розглянуто заяву позивача та надано відповідь, в якій зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213 внесено зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу» в частині, що тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року в період роботи особи (крім інвалідів І та II груп інвалідності, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про державну службу» - не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до Закону «Про державну службу» поновлюється. Оскільки з 01 квітня 2015 року по даний час позивач перебуває на посаді на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу», тому призначена їй пенсія не виплачується правомірно, тобто в управлінні відсутні правові підстави для відновлення з 01 квітня 2015 року виплати призначеної їй пенсії.

Відтак, вказаним листом від 17 квітня 2016 за №120/0-01 управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області було відмовлено позивачу в відновленні виплати пенсії.

Вважаючи дії відповідача протиправними, що порушують право не пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Позивач в судовому засіданні позов свій підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача подав суду письмове заперечення на позов, згідно якого позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, мотивуючи тим, що позивач є пенсіонером за віком, працюючим на посаді державного службовця, і у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року до неї застосовуються обмеження, зокрема, тимчасове припинення виплати пенсії за віком у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, а відтак, у Пенсійного фонду відсутні законні підстави для виплати пенсії з 01 квітня 2015 року до 31 грудня 2015 року та поновлення виплати пенсії за віком з 01 січня 2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала з підстав, зазначених у письмовому запереченні, просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, оцінивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком, з 10 лютого 2005 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» від 01 жовтня 2008 року №614-VІ, яким передбачено, що державні нотаріуси щодо оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних служб відповідних категорій та Закону України «Про державну службу».

З 01 квітня 2015 року позивачу припинено виплату пенсії.

Листом №120/0-01 від 17 квітня 2015 року відповідач відмовив у відновленні виплати пенсії з посиланням на Закон України від 02 березня 2015 року №213 та повідомив про відсутність права на отримання пенсії до кінця 2015 року та з початку 2016 року, а саме про неможливість одночасного перебування на державній службі та отримання пенсії.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про державну службу») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу.

Принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Законом України у межах і відповідно до законів України.

Відмову відповідача щодо виплати пенсії позивачу суд вважає неправомірною, оскільки Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх старості. Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею, є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

На підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» від 01 жовтня 2008 року №614-VІ, державні нотаріуси щодо оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних служб відповідних категорій.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (з урахуванням змін, внесених Законом України №213, які набрали чинності з 01 квітня 2015 року), тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

У теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позбавлення позивача з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року права на отримання раніше призначеної пенсії державного службовця є звуженням її конституційного права на соціальний захист і порушує її конституційні права на соціальний захист.

Згідно ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Окрім того, статті 58 та 64 Конституції України передбачають, що Закони не мають зворотної дії в часі. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Тому суд вважає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, який скасовує норми щодо пенсійного забезпечення державних службовців та суддів, прийнятий через 10 років після призначення позивачу вказаної пенсії, не може бути підставою для невиплати пенсії позивачу, оскільки обмежує права на соціальне забезпечення, передбачені Конституцією України.

При цьому суд враховує, що законодавцем не виконано вимогу вищевказаного закону про прийняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення усіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення». Але враховуючи, що пенсія державного службовця позивачу призначена та виплачувалася з 10 лютого 2005 року та зважаючи на те, що відповідно до Конституції України Закони не мають зворотної дії в часі, суд вважає дії відповідача по невиплаті позивачу раніше призначеної пенсії, прирівнюється до державного службовця незаконними. При цьому поновити права позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст.94 КАС України, які відповідно, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Крім цього, відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст.2, 4, 9, 11, 71, 86, 158-163, 256 КАС України, ст.ст.19, 22, 46, 64 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Позов ОСОБА_1 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання відновлення виплати пенсії за віком задовольнити.

Визнати протиправними дії Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу», починаючи з 01 квітня 2015 року по 10 березня 2016 року.

Зобов'язати Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області відновити з 01 квітня 2015 року по 10 березня 2016 року ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком, раніше призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений останньою під час розгляду справи у суді в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Постанова суду в частині виплати пенсії у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Горохівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий