Справа № 820/11368/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 березня 2016 р. справа № 820/11368/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представника позивача - Бондаренко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Титан" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області форми "Р" від 02.07.2015 № щодо донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 952123,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки № 1108/20-23-22-01-05/30588785 від 13.05.2015.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 23.03.2016, не прибув, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що при проведенні перевірки позивача контролюючий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесене податкове повідомлення рішення є законним. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що фахівцями Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Титан" з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Філакас» за період з 01.05.2014 по 30.06.2014, ТОВ «ТД «Трейдторг» за період з 01.05.2014 по 31.05.2014, ТОВ «БК «Регіон Буд» за період з 01.06.2014 по 30.06.2014, ТОВ «Техно-Промкомплекс» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, ТОВ «БК «Рубіікон Люкс за період з 01.08.2014 по 31.08.2014.

Результати перевірки оформлені актом № 1108/20-23-22-01-05/30588785 від 13.05.2015, яким встановлені порушення позивачем вимог діючого законодавства України, а саме: пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість у сумі 634449 грн.

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки, позивач листом від 15.06.2015 за вих. № 15/06/15 звернувся до Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області із запереченнями на акт.

Листом від 22.06.2015 № 6144/10/20-23-22-05-05 «Про розгляд заперечення» Харківська ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області повідомила позивача що висновки акту перевірки № 1108/20-23-22-01-05/30588785 від 13.05.2015 є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства.

На підставі висновків акту перевірки № 1108/20-23-22-01-05/30588785 від 13.05.2015 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 02.07.2015 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 952123,50 грн., з яких: основний платіж - 634749 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 317374,50 грн.

Не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

Рішеннями про результати розгляду скарг ГУ ДФС у Харківській області від 27.08.2015 № 2712/10/20-40-10-04-14 та Державної фіскальної служби України від 05.11.2015 № 23536/6/99-99-10-01-25 податкове повідомлення-рішення від 02.07.2015 № залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення.

Приписами підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 статті Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Порядок формування податкового кредиту передбачений статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 визначено, - датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Згідно частини 1 статті 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Титан» (покупець) та ТОВ «Техно-промкомплекс» (продавець) укладено договір купівлі-продажу №01/04/14 від 01.04.2014.

Відповідно до умов договору, продавець зобов'язується надати у власність покупця товарно-матеріальні цінності: торгове обладнання, а покупець прийняти та своєчасно сплатити ці товарно-матеріальні цінності на умовах цього договору. Кількість, найменування, вартість та інші індивідуальні особливості товару відображаються в специфікаціях та рахунках-фактурах.

Факт виконання умов договору підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме: додатковою угодою, податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними.

Придбане торгівельне обладнання оприбутковано у бухгалтерському обліку позивача відповідно до інвентарних карток наявних у справі.

Оплата за товар здійснена позивачем у безготівковій формі в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, залученими до матеріалів справи.

Також судом встановлено, що між ТОВ «Титан» (замовник) та ТОВ «Регіон Буд» (підрядник) укладено договір підряду № 24-03/3 від 24.03.2014.

Відповідно до умов договору, підрядник зобов'язується виконати ремонтно-будівельні роботи на об'єкті (згідно договірної ціни, що затверджено сторонами), який розташовано за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 176, корп. 3 (надалі - роботи), а також зобов'язується передати виконані роботи (результат виконаних робіт) замовнику у встановлений договором термін (строк). Підрядник зобов'язується усувати виявлені недоліки робіт протягом встановленого договором терміну (строку). Конкретний перелік робіт та вимоги до їх виконання визначено сторонами технічному завданні № 1, що є додатком № 1 до дійсного договору.

Зазначений договір підряду укладено позивачем з метою приведення приміщення у відповідність до «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами», що затверджені Наказом Міністерства охорони здоров'я України №723 від 31.10.2011, для приведення його у відповідність до корпоративних вимог позивача та для належного його облаштування, з метою задоволення потреб покупців на належному рівні.

Ремонтні роботи, проведені за договором підряду №24-03/3 від 24.03.2014 згідно Технічного завдання №1, що є додатком №1 до договору підряду у період з 31 березня 2014 року по 24 червня 2014 року.

Виконані роботи прийнято за актами № 0618/02 від 18.06.2014 та № 0626/02 від 26.06.2014 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Також факт виконання умов договору підтверджується наявними в матеріалах справи: договірними цінами, довідками про вартість виконаних робіт, локальними кошторисами, відомістю ресурсів до локального кошторису, підсумковими відомостями ресурсів та податковими накладними № 13 від 18.06.2014 та № 14 від 26.06.2014.

Повідомленням за вих. № 2 від 03.02.2015 ТОВ «БК «Регіон Буд» повідомило позивача про відступлення права вимоги за договором підряду ТОВ «Ілліна». Грошові зобов'язання за договором підряду виконані позивачем у повному обсязі платіжними дорученнями №1547 від 10.03.2015, № 1037.0 від 16.03.2015, № 1697 від 17.03.2015, № 1821 від 24.03.2015, № 3046 від 14.05.2015, № 3128 від 18.05.2015, № 3205 від 22.05.2015.

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ «Титан» (замовник) та ТОВ «БК «Рубікон Люкс» (підрядник) укладено договір підряду № 15/07-01 від 15.07.2014.

Відповідно до умов договору, підрядник зобов'язується виконати ремонтно-будівельні роботи на об'єкті (згідно договірної ціни, що затверджено сторонами), який розташовано за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 82 (надалі - роботи), а також зобов'язується передати виконані роботи (результат виконаних робіт) замовнику у встановлений договором термін (строк). Підрядник зобов'язується усувати виявлені недоліки робіт протягом встановленого договором терміну (строку). Конкретний перелік робіт та вимоги до їх виконання визначено сторонами технічному завданні № 1, що є додатком № 1 до дійсного договору.

Зазначений договір підряду укладено позивачем з метою ремонту приміщення з метою подальшого відкриття аптеки.

Ремонтні роботи, проведені за договором підряду № 15/07-01 від 15.07.2014 згідно Технічного завдання № 1, що є додатком №1 до договору підряду.

Виконані роботи прийнято за актом № 0829/03 від 29.08.2014 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Факт виконання умов договору підтверджується наявними в матеріалах справи: договірною ціною, довідкою про вартість виконаних робіт, локальним кошторисом, відомістю ресурсів до локального кошторису, підсумковою відомістю ресурсів та податковою накладною № 4 від 29.08.2014.

Повідомленням за вих. № 2 від 03.02.2015 ТОВ «БК Рубікон Люкс» повідомило позивача про відступлення права вимоги за договором підряду ТОВ «Ілліна». Грошові зобов'язання за договором підряду виконані позивачем у повному обсязі платіжними дорученнями № 1162.0 від 24.03.2015, № 3045 від 14.05.2015, № 1876.0 від 14.05.2015, № 3062 від 15.05.2015, № 3173 від 20.05.2015, № 3194 від 21.05.2015.

Також, 24.04.2014 між ТОВ «Титан» (замовник) та ТОВ «ТД «Трейдторг» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 24-04/1.

Відповідно до умов договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надати комплекс послу по розповсюдженню інформаційних листівок та проведенню промоакцій продукції засобів гігієни та дитячого харчування, а також надання послуг маркетингового дослідження ринків лікарських засобів, засобів гігієни та засобів догляду.

Зазначений договір укладено позивачем з ТОВ «ТД «Трейдторг» з метою утримання постійних покупців та залучення нових, з метою їх заохочення на придбання косметики та дитячого харчування.

Факт виконання умов договору підтверджується наявними в матеріалах справи: податковими накладними, актами здачі-приймання робіт, звітом про виконані роботи та звітом про надані послуги.

Оплата за надані послуги здійснена позивачем у безготівковій формі в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, залученими до матеріалів справи № 2071 від 15.07.2014 та № 5023 від 24.07.2014.

Також, судовим розглядом встановлено, що між ТОВ «Титан» (покупець) та ТОВ «Філакас» (продавець) укладено договір № 040314 купівлі-продажу від 04.03.2014.

Відповідно до умов договору, продавець зобов'язується передати у власність покупця товарно-матеріальні цінності, а покупець зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити ці товарно-матеріальні цінності на умовах цього договору.

Факт виконання умов договору підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме: додатковою угодою, податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними.

Оплата за товар здійснена позивачем у безготівковій формі в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, залученими до матеріалів справи.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Філакас» надав позивачу усі документи, що підтверджують якість та відповідність придбаних товарів, а саме: відповідні сертифікати відповідності та висновків державної санітарно-епідеміологічної служби.

В подальшому товар, придбаний від ТОВ «Філакас» реалізовано позивачем із аптек, що підтверджується наданими копіями звітних фіскальних чеків із аптек та довідкою щодо прибутку, отриманого від реалізації товару, що було придбано від ТОВ «Філакас».

Крім того, суд зазначає, що обставини господарських операції позивача по договору купівлі-продажу №040314 від 04.03.2014, укладеного з ТОВ «Філакас» досліджені Харківським апеляційним адміністративним судом у справі № 820/3078/15, у якій суд надав їм належну правову оцінку, встановивши що дана операція мала реальний характер. Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2015 року по справі №820/3078/15 набрала законної сили.

Відповідно до вимог статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Згідно пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до підпункту 201.6 вказаної статті, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

З огляду на пункт 201.8. статті 201 Податкового кодексу України вбачається, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 вищевказаного кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, договірні правовідносини між ТОВ "Титан" та його контрагентами оформлені належним чином, та на виконання вимог податкового законодавства оформлені первинні документи податкової та бухгалтерської звітності.

Крім того, суд не приймає посилання відповідача в акті перевірки № 1108/20-23-22-01-05/30588785 від 13.05.2015 на акти контролюючих органів щодо проведення перевірок контрагентів ТОВ «Титан», з огляду на наступне.

Суд відмічає, що в силу закону, отримання контролюючим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд вважає за необхідне вказати, що належними та допустимими в розумінні статті 124 Конституції України, статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачами не подано до суду жодних доказів відкриття кримінальних проваджень відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене, суд зазначає, що висновки, викладені в акті перевірки № 1108/20-23-22-01-05/30588785 від 13.05.2015 не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже податкове повідомлення-рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області форми "Р" від 02.07.2015 № підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ «Титан» - задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 02.07.2015 року № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" (62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кімн. 8-8, ) сплачену суму судового збору в розмірі 14281 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят одна) гривня 86 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (61046, м. Харків, пров. Пархоменко, 3, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников