Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року м. Київ К/800/16864/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року

у справі №2а-3197/10/0370 (3582/11/9104)

за позовом Приватного підприємства «Торговий дім «Укр-Петроль»

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

Приватне підприємство «Торговий дім «Укр-Петроль» (далі - позивач) звернувсось до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Волинський окружний адміністративний суд постановою від 20 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року, адміністративний позов задовольнив частково. Скасував рішення відповідача від 09 липня 2010 року № у частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 322 096,57 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача на адресу суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Працівники контролюючого органу на підставі направлення від 17 червня 2010 року №1560/23-8 провели перевірку АЗС, яка знаходиться за адресою вул. Личаківська, 281а у місті Львові та належить позивачу, з питань дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, про що склали акт від 18 червня 2010 року № 022515, яким встановили порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 6 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За результатами перевірки, контролюючий орган прийняв рішення про від 09 липня 2010 року №, яким застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 322 436,57 грн., з яких 340,00 грн. - за незберігання книги обліку розрахункових операцій протягом встановленого терміну та 2 322 096,57 грн. - за роздрукування розрахункового документу, в якому не зазначена безпосередня назва господарської одиниці.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Підставою для застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій до позивача, відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» слугував висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 6 статті 3 цього Закону, оскільки касові чеки роздруковані на реєстраторі розрахункових операцій не містили одного із обов'язкових реквізитів - назви господарської одиниці та встановили відсутність зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій протягом трьох років після їх закінчення.

Задовольняючи позовні вимоги у частині скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09 липня 2010 року № у розмірі 2 322 436,57 грн., суди попередніх інстанцій виходили з відсутності у діях позивача порушень вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у частині видачі розрахункового документу не встановленої форми.

Як вбачається з матеріалів справи, сума проведених розрахунків з роздрукуванням та видачею розрахункових документів згідно КОРО № «р»/7 становить 464 419,31 грн., що підтверджено записами у вказаній КОРО та фіскальними звітними чеками «Z» за період з 26 травня 2010 року по 17 червня 2010 року та звітом «Х» РРО від 18 червня 2010 року.

За змістом положень частин 1 та 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до абзацу 15 статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до абзацу 1 статті 8 Закону форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01 грудня 2000 року №614 (далі - Положення №614), установлені в даному Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов'язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери призначення, документ не є розрахунковим.

Пункт 1 Положення №614 визначає, що господарська одиниця - стаціонарний або пересувний об'єкт, у т. ч. транспортний засіб, де реалізуються товари чи надаються послуги та здійснюються розрахункові операції.

Назва господарської одиниці - назва, яка зазначена в дозволі на розміщення господарської одиниці (договорі оренди, іншому документі на право власності або користування господарською одиницею).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач користується господарською одиницею на підставі договору оренди від 01 листопада 2009 року №1111/9 нерухомого майна, укладеного між позивачем та Приватним підприємством «Укр-Петроль», за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно автозаправної станції, розміщене за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 281а.

Таким чином, назвою господарської одиниці за договором оренди від 01 листопада 2009 року №1111/9 є Приватне підприємство «Торговий дім «Укр-Петроль».

Така назва міститься в розрахункових документах позивача, які видаються споживачам при здійсненні розрахунків із застосуванням РРО, розміщеного у господарській одиниці Приватного підприємства «Торговий дім «Укр-Петроль».

Відповідно до положень пункту 1 стаття 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Таким чином, наведені положення, не передбачають такого складу правопорушення, як невідповідність розрахункового документа вимогам Положення №614, на яке робить посилання скаржник.

Відтак, формальна невідповідність фіскальних касових чеків положенням підзаконного акта, у зв'язку із відсутністю назви господарської одиниці, не може ототожнюватися із непроведенням розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій або нероздрукуванням відповідного розрахункового документа, відповідальність за які передбачена пунктом 1 статті 17 Закону.

За встановлених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність у відповідача правових підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, з огляду на що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій правомірно скасовано у цій частині попередніми судовими інстанціями.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року у справі №2а-3197/10/0370 (3582/11/9104) залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.