Справа № 826/48/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2016 року № 826/48/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного

управління ДФС у м. Києві,

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного

управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач 1), Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач 2), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1158-15 від 16.06.2014р., винесене Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві; визнати протиправним та скасувати Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1354 від 24.12.2015р., винесене Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення, яким Позивачу було визначено податкове зобов'язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2014 рік є протиправним та підлягає скасуванню. З урахуванням факту відсутності податкового боргу у Позивача, Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1354 від 24.12.2015р., винесене Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві з підстав наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (абз. 8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 та абз.3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України) є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Заперечень на позовну заяву не надав.

На адресу суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву від представника Відповідача 2, в яких останній із посиланням на приписи статті 120 Земельного кодексу України та приписи статті 287 Податкового кодексу України просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що в судове засідання не прибули представники відповідачів, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 Податковим органом з урахуванням вимог ст. 289 ПК України було визначено суму земельного податку в розмірі 175571,64 грн. і у відповідності до п. 286.5 ПК України було винесене податкове повідомлення-рішення №1158-15 від 16.06.2014 р.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, за результатом перевірки складено Акт про результати камеральної перевірки від 24.12.2015 р. №1354/26-53-17-05 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено, що у Позивача наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів в сумі 17571,64 грн.

На підставі висновків Податковим органом прийнято Рішення №1354 від 24.12.2015 року, яким анульовано реєстрацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1.

Позивачем 24.11.2015р. було направлено запит до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві з проханням повторно надіслати Повідомлення-рішення та докази його відправлення у 2014 році на адресу Позивача та повернення його до податкового органу у зв'язку із закінченням строків зберігання, або повідомити про дату і місце де зазначені документи (або завірені належним чином копії) можна отримати особисто на руки.

Відповідач 2 відмовився надавати вказані документи та у відповідь на запит надіслав лист від 23.12.2015р. №5283/г/26-55-17-07, яким повідомив, що податкове повідомлення-рішення було направлене з повідомленням про вручення на адресу АДРЕСА_1 та було повернуто у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідач 2 також зазначив номер поштового відправлення 346), яким було направлено спірне рішення Позивачу.

Позивач зазначає, що згідно інформації на ресурсі відстеження пересилання поштових відправлень Укрпошти, дані про відправлення за номером 346 відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Так, Позивач не погоджується із винесеним Податковим органом податкового повідомленням-рішенням №1158-15 від 16.06.2014р. та Рішенням про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1354 від 24.12.2015р., вважає їх протиправними та такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві, звернувся з відповідним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Між ТОВ «Барвінок» (Орендодавець), з однієї сторони, та ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» (Орендар), з іншої сторони, укладено Договір оренди від 01.03.2010 р., який посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. (надалі - Договір оренди).

У відповідності до Договору оренди, Орендодавець передає приміщення (його частину) в оренду Публічному акціонерному товариству "ПІРЕУС БАНК МКБ", , місцезнаходження якого: АДРЕСА_4.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Дніпровським РУГУМВС України в м. Києві 24.05.2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 спільно із громадянином України ОСОБА_5, паспорт НОМЕР_4, виданий Печерським РУГУМВС України в м.Києві, 29.03.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 набули право власності на нежитлове приміщення в літері "А", загальною площею 277,4 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення пам'ятки культурної спадщини від 19.10.2011 року, який посвідчено ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровим номером 1931, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" (номер запису 1386-П в книзі 10п-144). При цьому, ОСОБА_1 є власником 69/100 частки зазначеного приміщення, ОСОБА_5 є власником 31/100 частки зазначеного приміщення.

Так, 18.06.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (Орендодавці), з однієї сторони, та ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» (Орендар), з іншої сторони, укладено Договір про внесення змін до договору оренди від 01.03.2010 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. та зареєстрованого в реєстрі під №№214, 215.

ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку від 23.04.2013 р. та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серія АБ № 784010, що видана Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією 26 квітня 2013 року (дата державної реєстрації 23.04.2013р., номер запису про державну реєстрацію 0153863).

Так, 08.07.2013 р. між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 (Орендодавці), з однієї сторони, та ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» (Орендар), з іншої сторони, укладено Договір про внесення змін до договору оренди від 01.03.2010 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. та зареєстрованого в реєстрі під №214.

Згідно із статтею 269 Податкового кодексу платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 Податкового кодексу визначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно із пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території (п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу).

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу).

Статтею 116 Земельного кодексу встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу: право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом; право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою; право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі.

Платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності із земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності (пп. 297.1.4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу).

Разом з цим підпунктом 291.5.3 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу встановлено, що не можуть бути платниками єдиного податку, зокрема, фізичні особи - підприємці, які надають в оренду земельні ділянки, загальна площа яких перевищує 0,2 гектара, житлові приміщення, загальна площа яких перевищує 100 квадратних метрів, нежитлові приміщення (споруди, будівлі) та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 300 квадратних метрів.

Згідно із статтею 796 Цивільного кодексу одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

Крім того, відповідно до статті 797 Цивільного кодексу плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

З аналізу вищезазначених норм можна зробити висновки, що у разі надання в оренду будівель, споруд або їх частин за договором оренди, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві (Орендарь) надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також яка прилягає до будівлі або споруди, тобто підприємницька діяльність наймодавців провадиться обов'язково за рахунок здачі в оренду майна і земельної ділянки, то така фізична особа - підприємець (власник нежитлового приміщення) теж звільняється від нарахування (сплати) та подання податкової звітності з земельного податку.

Відповідачем 2 надано суду докази надсилання Позивачу податкового повідомлення-рішення (копія конверту про повернення поштової кореспонденції), Суд не бере до уваги даний доказ, оскільки з наданої копії взагалі не можливо встановити куди та кому було надіслано даний конверт.

В листі від 23.12.2015 р. №5283/г/26-55-17-07 Відповідач 2 зазначив, що податкове повідомлення-рішення №1158-15 від 16.06.2014р. надіслано на адресу АДРЕСА_1, Суд звертає увагу, що на копії конверта наданого Відповідачем 2 міститься визначення «відсутні вибули», в той час, як в Свідоцтві платника податків серія А №582008 зазначена податкова адреса суб'єкта господарювання: м. Київ, вул. П.Тичини, 20/А кв.142.

Суд не бере до уваги посилання Відповідача 2 на пп. 16.1.11 п. 16.1 ст. 16 ПК України, що платник податків зобов'язаний повідомити контролюючий орган про зміну місця проживання, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, Податковому органу було відомо по знаходження Позивача за адресою м. Київ, вул. П.Тичини, 20/А кв.142, що підтверджується Свідоцтвом платника податків серія А №582008

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1158-15 від 16.06.2014р., винесеного Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом скасовано податкове повідомлення-рішення №1158-15 від 16.06.2014р., а отже, у Позивача відсутній податковий борг, що в свою чергу свідчить про передчасність винесення Податковим органом Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1354 від 24.12.2015р.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправним та скасувати Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1354 від 24.12.2015р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1158-15 від 16.06.2014р., винесене Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

3. Визнати протиправним та скасувати Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1354 від 24.12.2015р., винесене Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

4. Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 1 218,00 грн.

5. Стягнути з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1)судові витрати в розмірі 487,20 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук