Справа № 2а-1970/1883/12
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р. Справа № 876/6996/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу колективного підприємства "Бучацьке районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об'єднання "Райагробуд" на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 р. у справі за позовом колективного підприємства "Бучацьке районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об'єднання "Райагробуд" до управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Колективне підприємство "Бучацьке районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об'єднання "Райагробуд" звернулося в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі про визнання протиправним та скасування рішення №5 від 11 квітня 2012 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку та просить скасувати таку та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що відносини, що відповідно до підпунктів 18.1.1 та 18.1.3 пункту 18.1 статті 18 Закону № 2181-III списанню з платників податків підлягає податковий борг (крім пені та штрафних санкцій), який виник станом на 31 грудня 1999 року і не сплачений на день набрання чинності цією статтею.

З урахуванням вищенаведеного відповідач зобов'язаний списати з платників податків пеню та штрафні санкції, нараховані на податковий борг, та не сплачені до дня набрання чинності Закону № 2181 -III.

Відповідачем дані норми законодавства не виконано і безпідставно не було списано заборгованість, яка виникла до 31.12.1999 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 квітня 2012 року, відповідно до платіжних доручень № 20, 21 та 22 відповідачем сплачено заборгованість перед Пенсійним фондом України в сумі 62390,59 грн, з яких 47233,36 грн зараховано в рахунок погашення заборгованості за періоди, що виникли до 01 січня 2004 року, що підтверджується довідкою відповідача від 13 червня 2012 року № 2792/04.

Рішенням № 5 від 11 квітня 2012 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду відповідачем нараховано у зв'язку із несплатою боргу за період з 02.05.2002 року до 10.04.2012 року.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що оскаржуване рішення є правомірним та надаючи правову оцінку вказаним відносинам й обставинам справи, враховує наступне.

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»: «Суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та сум нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 рок; строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видам загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкції нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно і законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосувань штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, і відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державної соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансові санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.»

Таким чином, відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, до яких належать страхувальник в особі Бучацько райагробуду та Пенсійний фонд, регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №у0209569-03 (далі - Закон). Виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.ст.14,15,17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон) Бучацький райагробуд є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та несе обов'язки з нарахування, обчислення і сплати страхових внесків в установлені строки та в повному обсязі.

Відповідно до ст.1 до страхових внесків входять кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частина 12 ст.20 Закону передбачає, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України.

Частина одинадцята ст.20 Закону передбачає, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Законодавством про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не передбачено пільг з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.(ч.6 ст.18 Закону).

Статтею 106 Закону прямо передбачено, що недоїмка не підлягає списанню, крім випадків повної ліквідації юридичної особи.

Строки давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів до відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування згідно статті 106 Закону не застосовуються.

За змістом ч.3 п.16 Прикінцевих положень Закону погашення заборгованості, що виникла до 1 січня 2004 року і не погашена в установленому порядку, здійснюється відповідно до ст.106 Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, твердження апелянта про списання заборгованості відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» є таким, що прямо суперечить вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Окрім того, на виконання п.18.2, ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» Державною податковою адміністрацією України було затверджено наказом №103 від 14.03.2001 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.01.2002 р. за №16/6304 відповідний порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків. Зазначений порядок є дійсним лише для органів податкової служби, тобто лише вони наділені повноваженнями з проведення списання безнадійного боргу. Із прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» усі повноваження щодо контролю за сплатою внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванні перейшли до органів Пенсійного фонду. Жодні інструктивні матеріали для порядку проведення списання боргів перед Пенсійним фондом не приймались, так як вищезазначеним Законом прямо заборонено списання недоїмки.

Бучацьким Райагробудом 10.04.2012 було здійснено в добровільному порядку сплату боргу. Управлінням Пенсійного фонду України в Бучацькому районі відповідно до вимог Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 №21-1 нараховано фінансові санкції та пеню, а саме нараховано фінансову санкцію за несплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами пенсійного фонду, у вигляд штрафу в розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум.

На суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Таким чином, рішення №5 від 11.04.2012 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, ) тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, винесено правомірно та в межах діючого чинного законодавства.

Також колегія суддів зазначає, що Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не може розширювати перелік податків і зборів (обов'язкових платежів) або поширювати порядок погашення зобов'язань платників податків на платежі, не включені до системи оподаткування.

Аналогічна позиція викладена й у постановах Верховного Суду України, від 09 грудня 2008 року та від 11 квітня 2011 року (№ в ЄДРСПР 15166351), відповідно до якої страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, а законодавством не встановлені пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Окрім цього необхідно зазначити, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013 року констатовано, що рішення управлінням Пенсійного фонду України в Бучацькому районі №5 від 11.04.2012 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків ) в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, винесено правомірно та в межах чинного законодавства.

Таким чином судова колегія вважає, що при розгляді спору окружний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і норми закону, які їх регулюють.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задовольнні позовних вимог, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та довів правомірність прийнятого рішення.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції не викликають сумнівів щодо їх правильності, судове рішення прийнято відповідно до норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу колективного підприємства "Бучацьке районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об'єднання "Райагробуд" залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 року у справі №2а/1970/1883/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 06.04.2016р.