Справа № 816/267/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року 16:33м. ПолтаваСправа № 816/267/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Сиромятнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Полтавській області, Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2016 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного Управління національної поліції в Полтавській області, Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про

визнання неправомірним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 62 від 27.01.2016 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за порушення дисципліни,

визнання неправомірним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 12 о/с від 01.02.2016 в частині звільнення ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України),

зобов'язання Головного Управління національної поліції в Полтавській області поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді інспектора Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 01.02.2016,

стягнення з Головного Управління національної поліції в Полтавській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2016 по теперішній час,

допущення до негайного виконання постанову суду в частині поновлення на службі в Національній поліції на посаді інспектора Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та в частині присудження виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що службове розслідування, за наслідками якого було видано оскаржені накази, стосовно позивача було проведено з численними порушеннями, а саме: до проведення службового розслідування не був залучений безпосередній начальник ОСОБА_1, позивач не був ознайомлений з висновками службового розслідування, не були досліджені наявність вини позивача у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення. Позивач зауважив, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а тому, на думку позивача, доказів того, що позивач 16.01.2016 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння відсутні. Позивач зазначив, що оскарженим наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 12 о/с від 01.02.2016 в частині звільнення ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено позивача у зв'язку з притягненням до відповідальності на підставі Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в той час як на момент винесення вказаного наказу Дисциплінарний статут Національної поліції України не було прийнято.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Головного Управління національної поліції в Полтавській області - у судовому засіданні проти позову заперечував.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами пояснення та докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 з 07.11.2015 року прийнятий на службу в органи Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 27.01.2016 № 62 "Про порушення службової дисципліни працівниками Кременчуцького ВП ГУНП та притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виявилось у перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння, інспектора Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено з органів Національної поліції України.

Даний наказ реалізовано наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 29.01.2016 року № 12 о/с "По особовому складу", яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області звільнено зі служби в поліції з 01.02.2016 згідно пункту 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" ( у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Не погоджуючись з вищезазначеними наказами Головного управління Національної поліції в Полтавській області, ОСОБА_1 оскаржив їх до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом із матеріалів справи дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції України до ОСОБА_1 застосовано у зв'язку з порушенням останнім службової дисципліни, а саме: встановлення факту перебування ОСОБА_1 на службі у стані алкогольного сп'яніння.

Позивач у письмових поясненнях зазначив, що оскарженим наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.02.2016 року № 23 о/с "По особовому складу" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області звільнено зі служби в поліції з 01.02.2016 згідно пункту 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" ( у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). В той же час, Дисциплінарний статут Національної поліції України не було затверджено на час виникнення спірних правовідносин, отже відповідач протиправно посилається у оскарженому наказі на нечинний нормативно-правовий акт.

Суд не погоджується з вказаними твердженнями позивача, вважає їх необґрунтованими, виходячи із наступного.

Статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського, так, пунктом 6 частини 1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В той же час, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не було затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV, який не втратив чинність і продовжує діяти як станом на момент вчинення проступку позивачем, так і на момент накладення дисциплінарного стягнення.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

В силу положень статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (надалі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Як визначено частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України /частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту/.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

Пунктом 2.1. вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

З висновку службового розслідування по факту порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, підставою для проведення службової перевірки стало отримання 16.01.2016 інформації про те, що 16.01.2016 о 10.40 в м. Кременчук, по вул. 29 Вересня поблизу приміщення Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Гомоном М. О. встановлено факт керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння інспектором Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1

У межах проведеного службового розслідування члени комісії дійшли висновку про підтвердження факту перебування на службі в складі СОГ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області в стані алкогольного сп'яніння інспектора Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1

З матеріалів службового розслідування вбачається, що згідно графіку чергувань слідчо-оперативної групи Кременчуцького ВП ГУНП на січень 2016 року, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 16.01.2016 мав прибути на службу в добовий наряд СОГ Кременчуцького ВП ГУНП. Старший лейтенант поліції ОСОБА_1, запізнившись на службу, прибув до приміщення чергової частини Кременчуцького ВП ГУНП о 08.45, пройшов інструктаж, отримав автоматичну зброю НОМЕР_1, магазин та 30 патронів, та заступив на добове чергування в СОГ Кременчуцького ВП ГУНП в якості оперативного працівника резервної СОГ Кременчуцького ВП ГУНП.

Вказана інформація підтверджена записами в Книзі добових нарядів Кременчуцького ВП, Журналі реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю Кременчуцького ВП та Книзі видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Ф-5.

16.01.2016 о 10.40 в м. Кременчук, по вул. 29 Вересня поблизу приміщення Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Гомоном М.О. встановлено факт керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння інспектором Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1

Відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення АП2 № 160733 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесена постанова № 617161 за ст. 126 КУпАП про накладення штрафу в розмірі 425 грн. за керування транспортним засобом без відповідних документів.

Службовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes C 200, д. н. з. НОМЕР_2, який належить його матері ОСОБА_5 У ОСОБА_1 було відібрано зброю АКСУ, а позивач був направлений до медичного закладу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп'яніння.

Згідно висновку Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру № 1663 від 16.01.2016 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, як було встановлено службовим розслідуванням, перебування ОСОБА_1 на службі в стані алкогольного сп'яніння є грубим порушенням службової дисципліни, яке несумісне з можливістю подальшого проходження служби в органах Національної поліції України.

ОСОБА_6, опитаний в ході проведення службового розслідування, повідомив, що він підвіз свого сина ОСОБА_1 до Кременчуцького ВП ГУНП, та зауважив, що саме він, ОСОБА_6, керував 16.01.2016 автомобілем Mersedes C 200, д. н. з. НОМЕР_2, а не його син ОСОБА_1

Опитаний поліцейський роти ДПС УПД ГУНП в Полтавській області старший сержант поліції Гомон М.О. заперечив інформацію щодо керування автомобілем Mersedes C 200, д. н. з. НОМЕР_2, саме ОСОБА_6 вказавши, що він, Гомон М.О., особисто бачив, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 вийшов з місця водія вказаного автомобіля та в автомобілі взагалі більше нікого не було.

Як передбачено частиною п'ятою статті 14 Дисциплінарного статуту, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Також, згідно з пунктом 6.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яким визначено права та обов'язки виконавця (голови, членів комісії), що проводить службове розслідування, виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, серед іншого, має право ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування.

ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких він зазначив, що 15.01.2016 вживав спиртні напої знаючи, що наступного дня він має заступати на службу в добовий наряд в складі СОГ Кременчуцького ВП ГУНП. Прибувши на службу із запізненням пройшов інструктаж та отримав автоматичну зброю АКСУ. Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 вказав, що під час перебування в черговій частині Кременчуцького ВП ГУНП начальник відділу Кременчуцького ВП ГУНП майор поліції Шафорост А.І. помітив, що ОСОБА_1 має характерний запах спиртних напоїв з ротової порожнини, однак ніяких заходів реагування не вжив, а лише провів з ним бесіду, вказавши, що відчуває характерний запах алкоголю з ротової порожнини ОСОБА_1 У ході бесіди ОСОБА_1 пояснив, що напередодні вживав спиртні напої, однак після бесіди з майором Кременчуцького ВП ГУНП зброя у ОСОБА_1 не вилучалась та від служби його не відсторонили. Після бесіди з майором поліції Шафоростом А.І. ОСОБА_1 продовжив нести службу з членами СОГ - капітаном поліції Кіпченко Т.С., та старшим сержантом поліції Полушко Ю.Ю. в приміщенні поліції, що розташоване в с. Молодіжне, Автозаводського району м. Кременчук. Через деякий час ОСОБА_1 зателефонував капітан поліції Дронов О.О. та повідомив, що ОСОБА_1 необхідно прибути до чергової частини Кременчуцького ВП ГУНП по вул. 29 Вересня 6, для запису номеру отриманої зброї в Книзі видачі і приймання озброєння та спеціальних засобів Ф-5. ОСОБА_1 пояснив, що він разом з батьком ОСОБА_6, який керував автомобілем Mersedes C 200, д. н. з. НОМЕР_2, приїхали до приміщення Кременчуцького ВП ГУНП. ОСОБА_1 у письмових поясненнях, наданих під час проведення службового розслідування, пояснив, що вийшов з автомобіля та пішов до приміщення Кременчуцького ВП ГУНП, але в цей час до нього підійшов поліцейський роти ДПС УПД ГУНП в Полтавській області старший сержант поліції Гомон М.О., який в подальшому відвів його до начальника Кременчуцького ВП ГУНП підполковника поліції Хрестового О.В., звинувативши позивача в тому, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Під час бесіди з підполковником поліції Хрестовим О.В. капітан поліції Дронов О.О. забрав у ОСОБА_1 зброю АКСУ, а ОСОБА_1 був направлений на освідування на предмет вживання спиртних напоїв, в подальшому, відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова про накладення штрафу. Після вказаних подій ОСОБА_1 був відсторонений від несення служби.

За висновками службової перевірки від 22.01.2016 вирішено за порушення статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у появі та перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння, інспектора Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити з органів Національної поліції України.

На підставі вказаного висновку службового розслідування ГУНП в Полтавській області прийнято рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд зазначає, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ відбулось саме у зв'язку порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування. При цьому, проведення такого розслідування та встановлення обставин фактичної дійсності законодавцем віднесено до компетенції органу внутрішніх справ.

Судом встановлено, що службове розслідування відносно дій інспектора Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 проведено у повній відповідності до вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Ані позивачем, ані представником позивача в ході судового розгляду справи не надано жодних доказів, що свідчили б про порушення ГУНП в Полтавській області порядку проведення службового розслідування.

Натомість, твердження позивача щодо протиправності оскаржених рішень ГУНП в Полтавській області ґрунтується на тому, що медичний висновок від 16.01.2016, складений відносно ОСОБА_1, оформлений не у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом Mersedes C 200, д. н. з. НОМЕР_2, 16.01.2016 не керував, а отже і освідування його на наявність стану алкогольного сп'яніння під час несення ним служби в органах Національної поліції України мало відбуватись у відповідності до Інструкції про порядок відсторонення від роботи працівників, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння.

З цього приводу суд зауважує, що Інструкція про порядок відсторонення від роботи працівників, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, на порушення вимог якої посилається позивач, не затверджена жодним нормативно-правовим актом, є типовою інструкцією, яка затверджується на підприємстві, установі, організації, а отже не має обов'язкової юридичної сили.

Щодо посилань представника позивача на порушення порядку проведення службового розслідування, зокрема, порушення порядку отримання та залучення до матеріалів службового розслідування висновку Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру № 1663 від 16.01.2016, який на думку представника позивача міг бути залучений лише шляхом його отримання відповідальною особою за проведення службового розслідування від самого позивача або закладу охорони здоров'я де проводився огляд або від працівника поліцейського. Оскільки, доказів способу отримання вказаного висновку в матеріалах службового розслідування не має, позивач вважає, що вказаний висновок отримано не законно і такий висновок не може бути належним та допустимим доказом по даній справі.

Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача у зв'язку з наступним. Згідно з пунктом 6.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яким визначено права та обов'язки виконавця (голови, членів комісії), що проводить службове розслідування, виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, серед іншого, має право ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування. В той же час, норми згаданої Інструкції не вимагають створення окремого супровідного листа чи запиту про отримання копій документів для залучення до матеріалів службового розслідування. Також, вказана Інструкція не визначає як незаконні документи, отримані без направлення відповідних запитів чи супровідних листів щодо залучення документів до матеріалів службового розслідування.

Також суд звертає увагу, що висновок Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру № 1663, складеного 16.01.2016 о 12 годині 20 хвилин, про перебування ОСОБА_1 у стані сп'яніння внаслідок вживання алкоголю (вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 0,29, 0,28 проміле), позивачем не оскаржено.

В той же час позивач мав право на оскарження такого висновку згідно із п. 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103. Також в ході судового розгляду справи, позивач пояснив, що оскаржувати вказаний висновок не буде.

Порушень під час проведення огляду у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 не встановлено і в своїх поясненнях не вказано.

Також, на вимогу позивача, в судовому засіданні було допитано лікаря Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_12, який підтвердив, що ним проводився огляд позивача, та складено за результатами такого огляду висновок від 16.01.2016 № 1663. Так, свідок ОСОБА_12 пояснив, що висновок від 16.01.2016 № 1663 стосовно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Свідок ОСОБА_12 зазначив, що під час огляду 16.01.2016 ним було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння. Також, лікар ОСОБА_12, допитаний як свідок, пояснив, що ним не досліджувалося, оскільки цього не вимагає Інструкція, часу коли саме ОСОБА_1 вживалися алкогольні напої: 16.01.2016 чи напередодні, 15.01.2016, і зауважив, що встановити такий факт не можливо. Тому посилання представника позивача та позивача, на ту обставину, що позивач не вживав алкогольні напої в день несення служби, є необґрунтованими та не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Посилання представника позивача на ту обставину, що ОСОБА_1 16.01.2016 перебував у "легкому стані сп'яніння" є необґрунтованими, оскільки згідно чинного законодавства відсутнє визначення поняття "легкий стан сп'яніння". В той же час, нормами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема, пунктом 7 розділу ІІ визначено, що установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Суд звертає увагу, що висновком Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру № 1663, складеним 16.01.2016 о 12 годині 20 хвилин, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані сп'яніння внаслідок вживання алкоголю (вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 0,29, 0,28 проміле). Свідок ОСОБА_12 зазначив, що показники вмісту алкоголю в крові ОСОБА_1 зазначені в акті медичного огляду на відставі якого було видано висновок від 16.01.2016 № 1663 у якому відсутні розділи в яких зазначається саме вміст алкоголю - проміле, а зазначається лише висновок - перебуває чи не перебуває у стані сп'яніння внаслідок виживання алкоголю. Однак, ОСОБА_1 після ознайомлення із вказаним висновком самостійно дописав у ньому показники в проміле - 0,29; 0,28, що ним не заперечується. Вказане додатково свідчить про визнання та не оскарження позивачем факту перебування ним у стані алкогольного сп'яніння 16.01.2016 - у день несення служби. Суд ще раз звертає увагу, що позивач не оскаржував даний висновок і не заперечував визначеного в ньому факту. Як пояснив позивач у судовому засіданні, дізнавшись про факт перебування ним у стані алкогольного сп'яніння після огляду у лікаря він не оскаржував вказаний висновок і з ним погодився, оскільки розраховував, що фактично його на підставі вказаного висновку можуть притягнути лише до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, а не до дисциплінарної відповідальності за перебування у стані алкогольного сп'яніння на службі буде застосовано стягнення у вигляді звільнення.

Фактично, представник позивача лише вказує про не підтвердження правомірності підстав для знаходження вказаного висновку у матеріалах службового розслідування відносно позивача, оскільки на його думку такий висновок до матеріалів службового розслідування не відомо як потрапив, а віддтак - як підставу для визнання протиправними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення на цій підставі. В той же час, ним не заперечується факту підтвердженого відповідним висновком про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння та не заперечується сторонами про перебування в цей же день позивача на службі у складі слідчо-оперативної групи із автоматичною вогнепальною зброєю.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що дата, коли особа вживала алкогольні напої, не має кваліфікуючої ознаки, оскільки підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є факт перебування такої особи у стані алкогольного сп'яніння саме під час несення служби. Зокрема, як підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 16.01.2016 року о 08.40 год., прибувши за місцем проходження служби до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, розписався за отримання автоматичної вогнепальної зброї і вибув для несення служби у складі слідчо-оперативної групи до с. Молодіжне. В той же час, згідно висновку Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру, складеного о 12.20 год. 16.01.2016 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння і вказаний висновок позивач не оскаржив.

Як вказав, допитаний у справі свідок лікар ОСОБА_12, вказані показники вмісту алкоголю, а саме 0,29; 028 проміле станом на 12:20 вказують про можливе вживання алкоголю у вигляді двох пляшок світлого алкогольного пива в день проведення огляду або точно більше, ніж 100-150 грамів міцного алкоголю (такого як горілка) напередодні ввечері.

Позивач та представник позивача під час судового розгляду справи зауважували, що ОСОБА_1 16.01.2016 знаходився у хворобливому стані. Так, позивачем до суду надано протокол УЗД органів черевної порожнини та поза черевного простору, складений 25.03.2016 лікарем ДЗ "Вузлова лікарня ст. Кременчук СТГО "ПЗ" Федорченком А.В., відповідно до висновку якого позивачу поставлено діагноз "гепатоз". Вказаний діагноз, на думку позивача, свідчить про наявність у ОСОБА_1 хворобливого стану, оскільки саме при гепатозі алкоголь дуже повільно виводиться з організму і тому, на його думку, саме 16.01.2016 року під час його медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, показники вказали про наявність 0,29; 0,28 проміле так як вжиті напередодні - 15.01.2016 року 100-150 грамів горілки, за словами позивача: "в цілях народної медецини" змогли швидко вийти з організму. Проте суд зауважує, що позивачем доказів наявності у нього такого захворювання саме на момент виникнення спірних правовідносин, тобто 16.01.2016, до суду не надано. Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не повідомляв про наявність у нього вказаного захворювання чи погане самопочуття як на початок несення служби 16.01.2016 о 08.40 год., так і під час медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння в Кременчуцькому ОНД 16.01.2016 о 12.20 год.

Позивач у своїх письмових поясненнях зауважив, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.02.2016 у справі № 537/756/16-п суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, що, на думку позивача, спростовує доводи відповідача про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, а саме: перебування на службі у стані алкогольного сп'яніння.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам, суд виходить з положень частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд також враховує приписи статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи наведені положення, суд зауважує, що висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Аналогічну думку викладено у листі Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2012 року №2379/12/13-12 "Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України".

Суд зазначає, що у постанові Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.02.2016 у справі № 537/756/16-п встановлено, що відповідно до пояснень ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні, останній зазначив, що автомобілем не керував, хоча і випив напередодні горілки, зауважив, що кермом був батько ОСОБА_1 - ОСОБА_6 Суд встановив, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.01.2016 серії АП2 № 160733 відсутні будь-які дані про свідків чи потерпілих, також до проколу пояснень свідків, які б підтвердили обставини скоєння адміністративного правопорушення, не додано. Також суд в своєму рішенні зазначив, що висновок КОНД від 16.01.2016 № 1663 свідчить про наявність алкоголю в крові ОСОБА_1, однак, як пояснив лікар в судовому засіданні, він не може стверджувати того, що ОСОБА_1 вживав алкоголь в цей день або напередодні. Отже, на думку суду, вказаний висновок підтверджує факт наявності алкоголю в крові ОСОБА_1, але не може свідчити про керування транспортним засобом у вказаний день, час та місці.

При цьому суд зазначає, що в силу наведених вище положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, які є спеціальними нормативно-правовими актами з питань проходження служби в органах внутрішніх справ, наявність судового рішення, яким буде встановлено вину особи у вчиненні адміністративного проступку, не є визначальним для проведення службового розслідування та застосування до особи дисциплінарних стягнень. Навпаки, встановлення обставин фактичної дійсності у даному випадку належить до компетенції робочої групи, якій доручено проведення такого службового розслідування та саме висновок такого розслідування є підставою для відповідного реагування, зокрема, застосування до винних осіб дисциплінарних стягнень.

У висновку службового розслідування зазначено, що станом на дату написання вказаного висновку рішення Крюківським районним судом м. Кременчук не прийняте.

Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджені наказом МВС України 22 лютого 2012 року № 155, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 року за № 628/20941 (далі - Правила поведінки), встановлюють моральні зобов'язання працівника органів внутрішніх справ, зокрема пунктом 4.1 розділу ІІІ "Моральні основи служби в органах внутрішніх справ" визначено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання:

визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності;

бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Також, поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника (пункт 1.1 розділ IV "Професійно-етичні правила поведінки працівника органів внутрішніх справ" Правила поведінки).

Етичний кодекс працівника органів внутрішніх справ України, схвалений колегією МВС України 05 жовтня 2000 року за № 7КМ/8, також зобов'язує працівника міліції у службових та позаслужбових стосунках з людьми, в особистій поведінці бути зразком чесності, чемності, тактовності, зовнішньої охайності і внутрішньої дисциплінованості, культури спілкування, зокрема мовної (пункт 7). Виявляти стійкість, принциповість, непримиренність у боротьбі зі злочинністю, мужність і сміливість, високу фізичну, вольову та інтелектуальну готовність до дій у складних, нестандартних ситуаціях (пункт 8). Критично ставитися до власних професійних якостей та поведінки. Постійно працювати над самовдосконаленням, підвищенням свого професійного та загальнокультурного рівня (пункт 9). Стверджувати та відстоювати честь і гідність правоохоронця як посадової особи, уповноваженої державою і народом України захищати законні права і інтереси громадян. Всіляко сприяти підвищенню авторитету органів внутрішніх справ серед населення (пункт 10). У разі недотримання взятих зобов'язань бути готовими понести відповідальність, передбачену законодавством України, іншими чинними нормативними актами, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ (пункт 11).

Суд звертає увагу, що позивачем не спростовано відсутність порушень з його боку службової дисципліни, зокрема, наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп'яніння під час несення ним служби, в тому числі, під час знаходження у нього вогнепальної зброї. Також, матеріалами справи підтверджено перебування позивача 16.01.2016 у стані алкогольного сп'яніння під час несення служби, в тому числі, знаходження у нього вогнепальної зброї.

Так, у відповідності до частин 2, 3 статті 46 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський уповноважений на зберігання, носіння вогнепальної зброї, а також на її застосування і використання лише за умови що він пройшов відповідну спеціальну підготовку. Порядок зберігання і носіння вогнепальної зброї, що знаходиться в розпорядженні поліцейського, перелік вогнепальної зброї та боєприпасів, що використовуються в діяльності поліції, та норми їх належності встановлюються Міністром внутрішніх справ України.

Отже, поліцейський, уповноважений на зберігання, носіння вогнепальної зброї, в особистій поведінці повинен бути зразком внутрішньої дисциплінованості, виявляти стійкість, принциповість, непримиренність у боротьбі зі злочинністю, мужність і сміливість, високу фізичну, вольову та інтелектуальну готовність до дій у складних, нестандартних ситуаціях, що є в своїй сукупності несумісним з вживанням алкоголю, оскільки алкогольне сп'яніння (в даному випадку виявлене у позивача вже у службовий час) перешкоджає сумлінному виконанню поліцейським його обов'язків, в тому числі, і у випадку носіння вогнепальної зброї, та, більш того, створює загрозу для оточуючих.

Стосовно посилань позивача на вчинення дисциплінарного проступку вперше, а отже і необґрунтованість застосування відповідачем такого суворого засобу притягнення до відповідальності як звільнення суд зазначає таке. З матеріалів справи вбачається і не заперечується позивачем, що наказом від 16.09.2015 № 304 о/с ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення службової дисципліни. Вказане стягнення на момент звільнення позивача не було погашено та/або знято.

Як зазначалось судом вище, ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ звільнено за порушення службової дисципліни, тобто, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію". При цьому, допущення позивачем такого порушення підтверджено результатами службового розслідування.

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що видавши оскаржені наказ ГУНП в Полтавській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Проходження служби в органах внутрішніх справ, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії і вчинки. Матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово попереджався про притаманні даному виду публічної служби обмеження, необхідність дотримання вимог законодавства щодо неухильного виконання Дисциплінарного статуту і наказів начальників.

Також, позивач у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях зауважив, що позивачу було видано наказ ГУНП в Полтавській області "По особовому складу" щодо звільнення ОСОБА_1 з органів Національної поліції України датований 01.02.2016 № 12 о/с, в той же час в трудовій книжці позивача відповідачем зроблено запис про звільнення позивача в графі "На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)" зазначено "н-з про звільнення від 29.01.2016 № 12 о/с"., що, на думку позивача, свідчить про незаконність дій відповідача під час звільнення ОСОБА_1 з органів Національної поліції України. Відповідач у своїх письмових поясненнях, з чим погоджується суд, зазначив, що ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції наказом від 29.01.2016 № 12 о/с, що відповідає запису в трудовій книжці позивача, а при виготовленні витягу з оскарженого наказу про звільнення ОСОБА_1, які вручались позивачу, було допущено описку, щодо дати наказу.

За вищенаведеного, суд вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції України вчинено ГУНП в Полтавській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. А відтак, підстави для скасування оскаржених наказів - відсутні.

Отже, у задоволенні позову в даній частині необхідно відмовити.

Як наслідок, не належать до задоволення і позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як такі, що є похідними від позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення.

За таких обставин, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Полтавській області, Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 04.04.2016.

Суддя І.Г. Ясиновський