Справа № 807/167/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Справа № 876/7599/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокуратури Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Закарпатської області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до прокуратури Закарпатської області про визнання протиправним та скасування наказу за № 1139к від 29 грудня 2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року позов задоволено частково.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

При цьому апелянт зазначає, що підставами застосування до позивача дисциплінарного стягнення стали встановлені у ході перевірки факти неналежного виконання своїх службових обов'язків, викладені у наказі № 1139к від 29.12.2014 року, а також встановлений факт порушення вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури. При застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення було враховано ступінь вини позивача та тяжкість вчиненого нею проступку, а до застосування дисциплінарного стягнення одержано письмове пояснення від позивача.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом прокурора області № 505к від 18 червня 2014 року ОСОБА_2 призначена на посаду прокурора прокуратури міста Ужгорода Закарпатської області на умовах безстрокового трудового договору.

За результатами заслуховування 24.12.2014 року на оперативній нараді у виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області результатів перевірки виконання прокуратурою міста Ужгорода вимог галузевих наказів Генерального прокурора України встановлено, що внаслідок неналежного виконання службових обов'язків прокурором прокуратури міста Ужгорода юристом 3 класу ОСОБА_2 допущено грубі порушення вимог наказів Генерального прокурора України № 3гн-2012 "Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів", №111-2012 та затвердженого ним Положення про порядок проведення органами прокуратури перевірок при здійсненні нагляду за додержанням і застосуванням законів. На підставі викладеного, наказом виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 29.12.2014 року № 1139к, за неналежне виконання службових обов'язків з нагляду за додержанням законів, порушення ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури прокурору прокуратури міста Ужгорода юристу 3 класу ОСОБА_2 оголошено догану.

Згідно тексту наказу, догану оголошено на підставі встановлених порушень позивачем ст.46, ч.2 ст.48-1 Закону України "Про прокуратуру" та ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури щодо недопущення поведінки, яка може зашкодити репутації та авторитету органів прокуратури.

ОСОБА_2 звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 29.12.2014 року № 1139к.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 29.12.2014 року № 1139к в частині накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 прийшов до висновку, що остання вчиняла відповідні дії, щодо проведення відповідної перевірки та притягнення до даного виду дисциплінарної відповідальності не відповідає тяжкості проступку, що кореспондується із змістом ст.149 КЗпП України.

Також суд вважає, що ОСОБА_2 не вчиняла порушень вимог ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, а при винесенні виконувачем обовязків прокурора Закарпатської області Р. Балита оскаржуваного наказу порушено вимоги статті 10 Дисциплінарного статуту, оскільки такими повноваженнями наділений лише прокурор області.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що такі не відповідають матеріалам справи та вимогами чинного законодавства.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 3 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень(крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження) та згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на спори з приводу проходження публічної служби.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, умови реалізації права громадян на проходження служби в органах прокуратури висвітлені в Законі України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII.

Частиною третьою ст.48 Закону № 1789-XII передбачено, що за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України 06.11.1991, № 1796-XII.

Частиною першою ст. 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України визначено, що дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Статтею дев'ятою Дисциплінарного статуту прокуратури України встановлено, що дисциплінарними стягненнями є: догана; пониження в класному чині; пониження в посаді; позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; звільнення; звільнення з позбавленням класного чину.

Частино першою ст.11 Закону України від 06.11.1991, № 1796-XII задекларовано, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

За результатами висновку службової перевірки від 26.12.2014 року, яка призначена 10.12.2014 року встановлено, що18.07.2014 року прокурор міста Ужгорода прийняв постанову щодо проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради, ДЮСШ № 1 та федерації футболу міста Ужгорода, виконання якої доручено прокурору прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_2

Прокурором прокуратури ОСОБА_2 в порушення вимог пунктів 10.4, 10.5 наказу Генерального прокурора України №3гн-2012, при проведенні перевірки упродовж чотирьох місяців вивчалось рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради «Про організацію громадських робіт у 2014 році» № 29 від 29.01.2014. Інші перевірочні заходи не вживались, відповідальні особи не опитувались, документи не витребовувались.

12 грудня 2014 року прокуратурою міста Ужгорода в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради було подано адміністративний позов до виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо скасування пункту 2 рішення виконкому № 29 від 29 січня 2014 року.

Відповідно до п. 3.1 наказу Генерального прокурора України №3гн, прокурорів зобов'язано не рідше одного разу на місяць вивчати законність актів, які видаються місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Пунктом 10.4. наказу Генерального прокурора України №3гн-2012 передбачено, що при проведенні перевірки має вивчати оригінали документів під час перевірок, як правило, на місці без їх витребовування, а за потреби - отримувати їх копії. Оригінали документів після закінчення перевірки повертати, крім випадків долучення їх в установленому законом порядку до матеріалів кримінального провадження.

Пунктом 10.5. наведеного наказу перевіряючий має утримувати від посадових та службових осіб, громадян усні або письмові пояснення, у тому числі шляхом виклику відповідної особи до органу прокуратури. У випадку ухилення від прибуття за викликом у прокуратуру ініціювати притягнення винної особи до відповідальності.

Таким чином, проведення зазначеної перевірки лише у серпні поточного року вказує на порушення зазначених вимог наказу. Більше того, оскарження даного рішення органу місцевого самоврядування, строк дії якого поширюється тільки на 2014 рік, лише у грудні 2014 року, свідчить про порушення вимог п. 2.4 Положення про порядок проведення органами прокуратури перевірок при здійсненні нагляду за додержанням і застосуванням законів щодо підстав для проведення перевірки, що потягло за собою подачі формального позову про скасування рішення, яке втратить чинність до завершення його розгляду та штучного нарощування показників.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що перевірка ОСОБА_2 проводилась з 18.08.2014 року по 12.12.2014 року, тобто до моменту виявлення такої вищестоящою прокуратурою.

Разом з тим, за інформацією Ужгородського міськрайонного суду від 17.12.2014 р., здобутою в ході судового розгляду спору, позовна заява за результатами проведено вказаної вище перевірки до міськрайонного суду надійшла лише 31.12.2014 р., що вказує на те, що відмітка про завершення перевірки прокурором прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_2 виставлено передчасно та свідчить про викривлення статистичної звітності та порушує вимоги пунктів 1.4 та 3.2 Інструкції про порядок ведення первинного обліку роботи прокурора.

Стосовно поданого 12.12.2014 року прокуратурою м.Ужгорода позову за результатами проведеної перевірки, то необхідно погодитись з твердженням апелянта, такий не має жодного відношення саме до вказаної перевірки.

Так, у постанові про проведення перевірки від 18.08.2014 р. визначено, що перевірці підлягають питання стану дотримання законності при проведення робіт з підвищеною небезпекою за договором, укладеним Ужгородською міською радою та ДЮСШ №1 м.Ужгорода.

У ході проведення ОСОБА_2 перевірки, ці питання взагалі не були піддані вивченню та оцінці з точки зору законності. Зазначене випливає власне із матеріалів перевірки.

Одночасно рішення міської ради про організацію громадських робіт у 2014 р., яке позивачем оскаржено до суду, взагалі не мало відношення до проведення робіт з підвищеною небезпекою, а отже і до вищевказаної постанови.

Відтак, прокуратурою області ОСОБА_2 правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення законодавства, яке регулює порядок здійснення прокуратурою наглядових перевірок та їх реалізацію.

Стосовно порушення з боку позивача ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури що схвалений всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28 листопада 2012 року та затверджений наказом Генерального прокурора України 28 листопада 2012 року № 123, то необхідно зазначити наступне.

Статтею 18 цього Кодексу передбачено, що, працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При з'ясуванні будь- яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури з метою ухилення від відповідальності.

Прокурори зобов'язані сприяти підвищенню позитивного іміджу та авторитету органів державної влади і прокуратури зокрема, дорожити своїм ім'ям та статусом, не допускати невитриманості у висловлюваннях, уникати ситуацій, що дискредитують орган державної влади або ганьбить репутацію прокуратури.

Крім того, ч. 2 ст. 28 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури встановлено, що працівник прокуратури має бути взірцем законослухняності, добропорядності, додержуватись загальновизнаних норм моралі та поведінки.

Відповідно до ст. 48-1 Закону № 1789-ХІІ, прокурори і слідчі прокуратури зобов'язані неухильно дотримуватися вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури у своїй службовій діяльності та поза нею.

Порушення прокурором і слідчим прокуратури вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 3 ст. 48-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства (ч. 2 ст. 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України).

Порушення ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури полягало у вчиненні позивачем дій, спрямованих на приховання факту святкування, в порушення вимог Генеральної прокуратури України та прокуратури області, окремими працівниками прокуратури міста Ужгорода дня працівників прокуратури в ресторані одного з туристично-оздоровчих закладів області, який, на думку відповідача міг бути спростований отриманими у результаті медичного освідчення в наркологічному диспансері, наданні нею неправдивої інформації під час встановлення фактичних обставин цієї події, таким чином виявленні нею нещирості з метою введення в оману керівництва.

Зазначене було встановлено в ході службового розслідування, проведеного прокуратурою Закарпатської області з метою перевірки обставин можливого порушення працівниками прокуратури міста Ужгорода вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Таким чином, підставами застосування до позивача дисциплінарного стягнення стали встановлені у ході перевірки факти неналежного виконання своїх службових обов'язків, викладені у наказі № 1137к від 29.12.2014 року, а також встановлений факт порушення вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Стосовно висновків суду про те, що оскаржуваний наказ підписаний неповноважною особою, а саме виконувачем обов'язків прокурора області Балитою Р.І., а не прокурором області, як передбачає ст. 10 Дисциплінарного статуту прокуратури України, то належить погодитись з твердженням апелянта в тому, що посада прокурора Закарпатської області була вакантною з 24.10.2014 року у зв'язку із звільненням наказом Генерального прокурора України №1147к від 23.10.2014 ОСОБА_4 з посади прокурора області за п. 7-2 ст. 36 КЗпП України.

У зв'язку з цим, на підставі наказу Генерального прокурора України №1492к від 23.10.2014, виконання обов'язків прокурора Закарпатської області було покладено на першого заступника прокурора області Балиту Р.І.

Беручи до уваги наведені нормативно-правові акти та встановлені обставини справи, що підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, колегія суддів вважає, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення було враховано ступінь вини позивача та тяжкість вчиненого нею проступку, а до застосування дисциплінарного стягнення одержано письмове пояснення від позивача.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Закарпатської області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року у справі № 807/167/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текс виготовлено 06.04.2016р.