Справа № 814/281/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

04 квітня 2016 року Справа № 814/281/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марича Є.В. за участю секретаря судового засідання Мирко О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомфізичної особи підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

проскасування рішення від 29.12.2015 р. № 000145/22-21,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач, ДФС) про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 29.12.2015 р. № 000145/22-21. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що не зберігав у магазині алкогольні напої, а знайдені 5 пляшок пива належали його знайомому для особистого вжитку. При винесенні оскаржуваного рішення не було взято до уваги заперечень позивача.

Відповідач позов не визнав, зазначивши в письмових запереченнях (а. с. 27-28), що факт зберігання алкогольних напоїв у місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру, зафіксовано в акті перевірки.

У судовому засіданні 04.04.2016 р. в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення представників сторін і свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд дійшов висновку, що позов не належить задоволенню, виходячи з наступного:

На підставі наказу від 30.11.2015 р. і направлень на перевірку від 01.12.2015 р. (а. с. 15) працівниками відповідача проведена фактична перевірка з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами у магазині, в якому здійснює підприємницьку діяльність позивач. За результатами даної перевірки складено акт від 01.12.2015 р. № 155/14-29-21-12/НОМЕР_1 (а. с. 19-20). Перевірка проведена в присутності позивача, який підписав акт перевірки. Перевіркою встановлено факт зберігання 5 пляшок пива на суму 97,00 грн. в місці, яке не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято рішення від 29.12.2015 р. № 000145/22-21, яким до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв у місці зберігання, не внесеному до Єдиного державного реєстру (а. с. 14).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач та його представник у судовому засіданні зазначили, що в наказі про проведення перевірки, направленнях та акті перевірки зазначено адресу місця проведення перевірки АДРЕСА_2. За вказаною адресою знаходиться кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", на доказ чого надано довідку Кривоозерської селищної ради від 17.02.2016 р. № 7/04-09 (а. с. 18). Фактично ж перевірка була проведена за адресою АДРЕСА_3 в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2", який належить ОСОБА_2 (а. с. 17, 21-22).

З даного приводу суд зазначає, що недоліки в оформленні наказу на проведення перевірки та направлень є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки (абзац 5 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України). Крім того, в абзацах 2-3 зазначеної статті вказано, що в наказі про проведення перевірки та направленнях зазначаються найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться. Тобто достатнім є зазначення даних суб'єкта підприємницької діяльності без зазначення адреси, за якою він здійснює свою діяльність. Згідно довідки Кривоозерської селищної ради від 17.02.2016 р. № 8/04-09 (а. с. 17) позивач здійснює підприємницьку діяльність у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2", де й проводилася перевірка.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що недоліки в оформленні наказу про проведення перевірки, направлень та акту в частині адреси об'єкта перевірки не є підставою для звільнення від відповідальності за допущене порушення законодавства. Матеріалами справи підтверджено, що перевірка проведена за місцем здійснення позивачем підприємницької діяльності.

Для встановлення факту зберігання алкогольних напоїв у місці зберігання, не внесеному до Єдиного державного реєстру, суд допитав у якості свідків ОСОБА_3, якому за словами позивача належало пиво, а також перевіряючих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 останні пояснили, що пляшки пива знаходилися в холодильній вітрині магазину з наклеєними цінниками, що виключало сумніви щодо намірів їх реалізації.

У поясненнях, які є додатком до акту перевірки, позивач підтвердив, що пиво зберігалося в закритому холодильнику (а. с. 33). Суд критично оцінює пояснення позивача в частині того, що пиво зберігалося для особистого вжитку, оскільки письмові пояснення надані під час проведення перевірки, не співпадають з поясненнями, викладеними в адміністративному позові.

Таким чином, наявними у справі матеріалами, які узгоджуються зі свідченнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, підтверджено факт зберігання алкогольних напоїв у місці зберігання, не внесеному до Єдиного державного реєстру. Позивач свої доводи не підтвердив належними та допустимими доказами.

Статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481) передбачено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

При цьому, згідно ст. 1 Закону № 481 місцем зберігання є місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання, а Єдиним державним реєстром місць зберігання (Єдиним реєстром) є перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Згідно абзацу 8 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів перед судом законність рішення, яке є предметом розгляду даної справи, у той час як позивач не надав суду належних доказів на підтвердження своєї позиції. За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Повний тест постанови

виготовлено та підписано суддею 05.04.2016 р.

Суддя Є. В. Марич