Справа № 816/3776/13-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 р.Справа № 816/3776/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представників сторін:позивача - Корніліч Л.С., Курбали А.В., відповідача - Касумова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2016р. по справі № 816/3776/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод"

до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Полтавський дослідний механічний завод" (далі по тексту - позивач, ПАТ "ПДМЗ"), звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.06.2013 року № про збільшення ПАТ "ПДМЗ" грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств загалом у розмірі 220281,25 грн., № про зменшення позивачу від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 118 214,00 грн..

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 року, у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.10.2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод" задоволено частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 року у справі № 816/3776/13-а скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням висновків суду касаційної інстанції.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 05 червня 2013 року № повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 05 червня 2013 року № у частині зменшення Публічному акціонерному товариству "Полтавський дослідний механічний завод" від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 255545,00 (двісті п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок п'ять) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Публічного акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод" () витрати зі сплати судового збору у розмірі 815,50 грн. (вісімсот п'ятнадцять гривень п'ятдесят копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року по справі №816/3776/13-а та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні, зокрема, посилається на обставини, встановлені позаплановою виїзною перевіркою позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 08.05.2013 року, викладені у акті перевірки від 20.05.2013 року №2789/22.2-09/01412396. Стверджує, що позивачем було порушено вимоги Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та, як наслідок, завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2010 рік на 313 402,00 грн., за 1 квартал 2011 року на 614 326,00 грн., заниження податку на прибуток за 2010 рік у розмірі 176225,00 грн., а також посилається на висновки акта ДПІ у м. Полтаві від 18.10.2010 року №9875/23-2/01412396 "Про результати планової виїзної перевірки ВАТ "ПДМЗ" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 року по 30.06.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008 року по 30.06.2010 року ", у якому вказано на порушення ПАТ "ПДМЗ" вимог підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого завищено від'ємне значення оподатковуваного прибутку за період з 01.10.2008 року по 30.06.2010 року загалом у розмірі 1 018 300,00 грн..

Таким чином, вказує на те, що висновки акту перевірки від 20.05.2013 року №2789/22.2-09/01412396 є вірними та не вбачає підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу та у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема, посилаючись на помилковість висновків ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області, викладених в акті перевірки від 20.05.2013 року №2789/22.2-09/01412396, щодо порушення ним вимог пункту 5.1, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 та пункту 6.1 статті 6 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Стверджує, що кредитні кошти, отримані позивачем в результаті укладення кредитного договору від 22.06.2007 року №35 КЛ-Ю з ПАТ АБ "Укргазбанк", використані, на думку відповідача, не за цільовим призначенням, а також проценти, сплачені ПАТ "ПДМЗ", правомірно зараховані останнім до складу валових витрат, оскільки дані кошти були використані платником податку за цільовим призначенням, в тому числі і у якості розрахунку із кредиторами (на погашення інших кредитів та процентів по них). Зазначає, що акт перевірки від 20.05.2013 року №2789/22.2-09/01412396, як і попередній акт перевірки від 18.10.2010 року №9875/23-2/01412396, не містять посилань на конкретні факти порушення позивачем вимог податкового законодавства у частині завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та зобов'язання зі сплати податку до бюджету. Вказує, що відповідачем не зазначено конкретні господарські операції, контрагентів ПАТ "ПДМЗ" та період вчинення цих операцій, у зв'язку з чим останній не мав змоги надати відповідні первинні бухгалтерські документи. Звертає увагу на наявність у ПАТ "ПДМЗ" всіх необхідних первинних документів, якими підтверджено право позивача на валові витрати. Враховуючи наведене, вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та прийнятим у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ПАТ "ПДМЗ" (ідентифікаційний код 01412396) 02.02.1994 року зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області та є платником податку на додану вартість.

У період з 26.04.2013 року по 14.05.2013 року працівниками ДПІ у м. Полтаві згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пунктом 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до наказів ДПІ у м. Полтаві № 1237 від 25.04.2013 року та № 1281 від 13.05.2013 року, проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ "ПДМЗ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010 року по 08.05.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 08.05.2013 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оскаржено.

За результатами перевірки контролюючим органом 20.05.2013 року складено акт №2789/22.2-09/01412396 (т. 1, а.с. 9-46), в якому зафіксовано, зокрема, порушення позивачем вимог:

- пункту 5.1, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 та пункту 6.1 статті 6 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2010 рік у розмірі 313 402,00 грн., занижено податок на прибуток за 2010 рік у розмірі 176225,00 грн., в тому числі по періодах: 3 квартал 2010 року - 42188,00 грн., 4 квартал 2010 року - 134037,00 грн., завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 1 квартал 2011 року у розмірі 614 326,00 грн.;

- статті 150 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2012 рік у розмірі 184383,00 грн. та за 1 квартал 2013 року у розмірі 6103,00 грн..

На підставі зазначеного акта перевірки, ДПІ у м. Полтаві сформовано податкові повідомлення-рішення від 05.06.2013 року:

- №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 1118214,00 грн. (т. 1, а.с. 47-48);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 220281,25 грн., в тому числі 176225,00 грн. - за основним платежем та 44056,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1, а.с. 49-50).

Не погоджуючись із правомірністю вищезазначених податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог щодо зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток загалом у розмірі 862699,00 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення № від 05.06.2013 року, суд першої інстанції виходив з правомірності нарахування позивачу грошових зобов`язань у зазначеній частині.

Разом з тим, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення від 05.06.2013 року № є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки за результатами 2010 року об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємства у ПАТ "ПДМЗ" має від'ємне значення, а тому підстав для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток за 2010 рік не вбачає. А також вважає, що податкове повідомлення - рішення від 05.06.2013 року № в частині зменшення Публічному акціонерному товариству "Полтавський дослідний механічний завод" від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 255545,00 (двісті п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок п'ять) гривень є незаконним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, стверджуючи про порушення позивачем вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та, як наслідок, завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2010 рік на 313402,00 грн., за 1 квартал 2011 року на 614326,00 грн., заниження податку на прибуток за 2010 рік у розмірі 176225,00 грн., відповідач посилається на висновки акта ДПІ у м. Полтаві від 18.10.2010 року №9875/23-2/01412396 "Про результати планової виїзної перевірки ВАТ "ПДМЗ" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 року по 30.06.2010 року , валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008 року по 30.06.2010 року", у якому вказано на порушення ПАТ "ПДМЗ" вимог підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого завищено від'ємне значення оподатковуваного прибутку за період з 01.10.2008 року по 30.06.2010 року загалом у розмірі 1018300,00 грн..

Окрім того, у акті перевірки від 20.05.2013 року № 2789/22.2-09/01412396 відповідач зазначає, що позивачем у спірний період невірно розраховано від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.04.2011року по 31.03.2013 року, а саме: за 2-3 квартали 2011 року - завищено на суму 119436,00 грн.; за 2-4 квартали 2011 року - завищено на суму 350457,00 грн.; за 1 квартал 2012 року - завищено на суму 350457,00 грн.; за І півріччя 2012 року - завищено на суму 184383,00 грн.; за 3 квартал 2012 року - завищено на суму 184383,00 грн.; за 1 квартал 2013 року - завищено на суму 6103,00 грн., що призвело до порушення вимог статті 150 Податкового кодексу України.

Щодо правомірності віднесення позивачем до складу валових витрат за І півріччя 2010 року суми у розмірі 1018300,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що до уточненого розрахунку валових витрат за півріччя 2010 року ПАТ "ПДМЗ" включено витрати щодо нарахованих та сплачених відсотків за кредитним договором з Полтавською філією ВАТ АБ "Укргазбанк" від 22.06.2007 року №35-КЛ-Ю у розмірі 815761,00 грн., а також витрати звітного періоду щодо придбання товарів (робіт, послуг) у розмірі 202539,00 грн..

Крім того, відповідач вказує на те, що кредитні кошти позивачем використано не за цільовим призначенням, адже за умовами кредитного договору (пункт 1.2) кредит отримано з метою поповнення оборотних коштів. Однак, за рахунок кредитних коштів позивачем проведено повернення фінансової допомоги третім особам: ТОВ ІК "Полтавабудінвест", СК "Ротонда", ОСОБА_4 При цьому відповідач посилається на виписки АТ "Імексбанк" м. Одеса від 31.03.2009 року №2477 на суму 38000,00 грн., ПФ ВАТ "Інпромбанк" від 31.03.2009 року №2 на суму 1 200 000,00 грн., Полтавської філії ВАТ АБ "Укргазбанк" від 10.06.2009 року №2418 на суму 20200,00 грн., Філії ПАТ "ПІБ" м. Полтава від 30.06.2009 року №1248 на суму 14000,00 грн., ПФ ВАТ "Інпромбанк" від 30.06.2009 року №4 на суму 1000000,00 грн., ПФ ВАТ "Інпромбанк" від 30.09.2009 року №6 на суму 500000,00 грн., ПФ ВАТ "Інпромбанк" від 30.11.2009 року №8 на суму 200000,00 грн.. Вказує, що позивачем не надано жодних первинних бухгалтерських документів та пояснень, які б підтверджували правомірність віднесення до валових витрат суми коштів у розмірі 202539,00 грн..

Проте, судовим розглядом встановлено, що між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ВАТ "ПДМЗ" 22.06.2007 року укладено кредитний договір №35-КЛ-Ю (т. 1, а.с. 91-94), за змістом якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію із загальним лімітом п'ять мільйонів гривень, цільове призначення кредиту - поповнення обігових коштів.

09.06.2008 року договірними сторонами підписано додаткову угоду №1 до кредитного договору від 22.06.2007 року №35-КЛ-Ю, за змістом якої погоджено, окрім іншого, збільшення ліміту кредитної лінії до десяти мільйонів гривень (т. 1, а.с. 95).

09.12.2008 року договірними сторонами підписано додаткову угоду №2 до кредитного договору від 22.06.2007 року №35-КЛ-Ю, за змістом якої визначено суму кредиту у розмірі 7494292,10 грн. (т. 1, а.с. 96).

Згідно положень пункту 1.11 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), кредит - кошти та матеріальні цінності, які надаються резидентами або нерезидентами у користування юридичним або фізичним особам на визначений строк та під процент. Кредит розподіляється на фінансовий кредит, товарний кредит, інвестиційний податковий кредит та кредит під цінні папери, що засвідчують відносини позики.

Відповідно до підпункту 1.11.1 пункту 1.11 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», цільове використання коштів є однією з кваліфікуючих ознак фінансового кредиту.

Фінансовий кредит - кошти, які надаються банком-резидентом або нерезидентом, кваліфікованим як банківська установа згідно із законодавством країни перебування нерезидента, або резидентами і нерезидентами, які мають статус небанківських фінансових установ, згідно з відповідним законодавством, а також іноземними урядами або його офіційними агентствами чи міжнародними фінансовими організаціями та іншими кредиторами-нерезидентами у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк, для цільового використання та під процент. Правила надання фінансових кредитів встановлюються Національним банком України (стосовно банківських кредитів), а також Кабінетом Міністрів України (стосовно небанківських фінансових організацій) відповідно до законодавства (підпункт 1.11.1 пункту 1.11 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств").

Проценти - доход, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора у вигляді плати за використання залучених на визначений строк коштів або майна. До процентів включаються: платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит; платіж за використання коштів, залучених у депозит; платіж за придбання товарів у розстрочку (пункт 1.10 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств").

Судовим розглядом встановлено, що на підставі кредитного договору від 22.06.2007 року №35-КЛ-Ю позивач отримував грошові кошти у період з 22.06.2007 року по 30.09.2008 року, за період з 01.10.2008 року по 30.06.2010 року грошові кошти за зазначеним кредитним договором позивач не отримував.

Під час судового розгляду справи позивачем зазначено, що витрати у розмірі 815761,00 грн. підприємством понесені у зв'язку з нарахуванням та сплатою на користь ВАТ АБ "Укргазбанк" процентів за користування кредитними коштами.

Актом планової виїзної перевірки ВАТ "ПДМЗ" за період з 01.10.2006 року по 30.09.2008 року від 05.02.2009 року №205/23-01/01412396 (пункт 3.1.2 акта перевірки) підтверджено цільове використання позивачем коштів, отриманих за кредитним договором від 22.06.2007 року №35-КЛ-Ю.

Крім того, Полтавська обласна дирекції ПАТ АБ "Укргазбанк" від 16.06.2013 року вих. № 1304 повідомлено, що банком не виявлено фактів нецільового використання коштів ПАТ "ПДМЗ" за кредитним договором від 22.06.2007 року №35-КЛ-Ю (т. 1, а.с. 155).

Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ "ПДМЗ" дійсно отримувало протягом спірного періоду поворотну фінансову допомогу від акціонерів: ТОВ ІК "Полтавабудінвест", ЗАТ СК "Ротонда", ОСОБА_4 (т. 5, а.с. 75-126). Однак, повернення поворотної фінансової допомоги було здійснено за рахунок коштів, отриманих як кредит на підставі кредитних договорів з ПФ ВАТ "Інпромбанк" від 31.03.2009 року №20/ПФ/08-ЮЛ (т. 4, а.с. 41-42), від 30.06.2009 року №21/ПФ/09-ЮЛ (т. 4, а.с. 38-40), від 30.09.2009 року №22/ПФ/09-ЮЛ (т. 4, а.с. 35-37) та за рахунок власних коштів, отриманих від реалізації товарів (робіт, послуг) (т. 5, а.с. 84-114).

Проте, відповідачем жодних доказів на підтвердження правомірності своїх доводів про повернення позивачем поворотної фінансової допомоги саме за рахунок коштів, отриманих за кредитним договором з ВАТ АБ "Укргазбанк" від 22.06.2007 року №35-КЛ-Ю, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Як вбачається з журналу-ордеру та відомістю по рахунку 951 "Відсотки за кредит" за І півріччя 2010 року, позивач нарахував та сплатив відсотки за кредитом загалом у розмірі 782 280,90 грн. (т. 6, а.с. 220, 223-224).

Бухгалтерською довідкою ПАТ "ПДМЗ" підтверджено, що протягом І півріччя 2010 року, у зв'язку зі змінами валютних курсів, втрати від курсових різниць склали 33480,00 грн. (т. 6, а.с. 225).

На час виникнення спірних правовідносин порядок визначення складу витрат платника податку у разі сплати процентів за борговими зобов'язаннями був врегульований пунктом 5.5 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно з пунктом 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

Отже, в силу наведеного законодавчого припису умовою включення процентів за борговими зобов'язаннями до валових витрат платника є використання кредитних коштів у межах господарської діяльності такого платника.

Таким чином, оскільки у даній справі обставин щодо використання позивачем одержаних кредитних коштів поза межами господарської діяльності податковим органом виявлено не було, то враховуючи вищенаведені положення Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач правомірно включив до валових витрат за І півріччя 2010 року витрати щодо нарахованих та сплачених відсотків за кредитним договором з Полтавською філією ВАТ АБ "Укргазбанк" від 22.06.2007 року №35-КЛ-Ю у розмірі 815761,00 грн. (782 280,90 грн. + 33 480,00 грн.).

Податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Полтаві від 05.06.2013 року № збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на прибуток приватних підприємств загалом у розмірі 220281,25 грн., в тому числі 176225,00 грн. - за основним платежем та 44056,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1, а.с. 49-50).

При цьому, відповідач виходив з тощо, що ПАТ "ПДМЗ" завищено валові витрати за І півріччя 2010 року на суму 1018300,00 грн., що призвело до заниження об'єкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств за 2010 рік у розмірі 704898,00 грн. (розраховано шляхом зменшення 1018300,00 грн. на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, визначену у декларації за 2010 рік, у розмірі 313402,00 грн. (т. 1, а.с. 110-111)).

З урахуванням наведеного, відповідач прийняв рішення про донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток у розмірі 176225,00 грн. (704898,00 грн. х 25%) та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 44056,25 грн.(176225,00 грн. х 25%).

Колегія суддів зазначає, що позивачем правомірно зараховано до валових витрат за І півріччя 2010 року витрати щодо нарахованих та сплачених відсотків за кредитним договором з Полтавською філією ВАТ АБ "Укргазбанк" від 22.06.2007 року №35-КЛ-Ю у розмірі 815761,00 грн. (782 280,90 грн. + 33 480,00 грн.).

За таких обставин, оскільки за результатами 2010 року об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємства у ПАТ "ПДМЗ" має від'ємне значення, підстави для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток за 2010 рік - відсутні, а відтак, податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 05.06.2013 № належить визнати протиправним та скасувати повністю.

Стосовно податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 05.06.2013 року №, на підставі якого ПАТ "ПДМЗ" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток загалом у розмірі 1118214,00 грн. (в т.ч., за 2010 рік - у розмірі 313402,00 грн., за І квартал 2011 року - 614326,00 грн., за 2012 рік - 184383,00 грн., за І квартал 2013 року - 6103,00 грн.), колегія суддів зазначає наступне.

Вищим адміністративними судом України зазначено про необхідність перегляду встановлених судом першої інстанції обставин щодо згоди представників позивача з допущеними порушеннями в частині зменшення суми від'ємного значення за 2012 рік та І квартал 2013 року загалом у розмірі 190486, 00 грн..

Під час судового розгляду справи позивач не зміг пояснити у чому полягала згода ПАТ "ПДМЗ" із зменшенням спірним рішенням від'ємного значення за 2012 рік та І квартал 2013 року.

Натомість, підтвердив правомірність зменшення від'ємного значення за І квартал 2011 року у сумі 300924,00 грн. та за 2012 рік у сумі 78351,00 грн. (т. 5, а.с. 69-70).

Перевіряючи правомірність рішення контролюючого органу про зменшення позивачу суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2010 рік, І квартал 2011 року, 2012 рік та І квартал 2013 року, з урахуванням доводів позивача про часткове визнання правомірності такого рішення, колегія суддів вказує на наступне.

З 01.04.2011 року правовідносини щодо визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток, складу валового доходу та валових витрат платника цього податку врегульовані нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог пункту 2 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з дати набрання чинності розділом III цього Кодексу платники податку на прибуток підприємств складають наростаючим підсумком та подають декларацію з податку на прибуток за такі звітні податкові періоди: другий квартал, другий і третій квартали та другий-четвертий квартали 2011 року.

Згідно із пунктом 150.1 статті 150 Податкового кодексу України, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Пунктом 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України визначено особливості застосування у 2011 році пункту 150.1 статті 150 цього Кодексу.

Так, зазначена законодавча норма застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У той же час, пункт 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачає право платника податку на прибуток відобразити у складі витрат другого кварталу 2011 року суму від'ємного значення, що є результатом розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року.

У період до 01.04.2011 року, тобто за перший квартал 2011 року, положення Податкового кодексу України не діяли, а діяв Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Статтею 3 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 №334/94-ВР, що діяв у І кварталі 2011 року, об'єкт оподаткування визначений як прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону та суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 вищевказаного Закону, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Так, відповідно до пункту 6.1 ст. 6 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

При цьому у 2010 році зазначена норма застосовувалась з урахуванням пункту 22.4 статті 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" у 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" обмеження щодо можливості врахування усієї суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток у складі валових витрат не застосовувалися. При цьому, прямо передбачалося право врахувати у складі валових витрат першого кварталу 2011 року всю суму від'ємного значення об'єкта оподаткування, що виникла у 2010 році.

З викладеного вбачається, що від'ємне значення минулих років за результатами господарської діяльності підприємства - це абсолютно правомірна складова витрат І кварталу 2011 року, оскільки його включення до складу валових витрат, саме в цьому періоді, було передбачене нормами Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", що діяв у той час, тобто включенню до складу валових витрат підлягали всі суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток - як ті, що утворилися станом на 01.01.2010 року, так і ті суми, від'ємного значення, що виникли протягом 2010 року.

У поданій до податкової інспекції декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2011 року позивач задекларував валові витрати загалом у розмірі 1900127,00 грн., у тому числі, за рахунок віднесення до валових витрат від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового періоду (2010 рік) у розмірі 614326,00 грн. (т. 1, а.с. 117-118).

Під час судового розгляду справи встановлено, що у зв'язку з бухгалтерською помилкою ПАТ "ПДМЗ" невірно зазначено у декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2011 року суму від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового періоду у розмірі 614326,00 грн., адже за даними платника податків від'ємне значення за 2010 рік становило 313402,00 грн. (т. 1, а.с. 110-111).

Разом з цим, за наслідками 2010 року від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у позивача мало становити - 110 863,00 грн..

Відтак, позивач мав право на включення до складу валових витрат за перший квартал 2011 року суми від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового періоду у розмірі 110863,00 грн..

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність зменшення позивачу суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2010 рік - у розмірі 202539,00 грн. та за І квартал 2011 року - у розмірі 503463,00 грн. податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Полтаві від 05.06.2013 року №.

З урахуванням наведеного вище, об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємства за І квартал 2011 року у позивача матиме від'ємне значення, однак становитиме 461320,00 грн. (задекларовану позивачем суму від'ємного значення у розмірі 964783,00 грн. належить зменшити на 300 924,00 грн. (визнана позивачем помилка) та непідтверджену документально суму у розмірі 202539,00 грн.) (т. 1, а.с. 117-118).

У подальшому до пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України було внесено зміни, згідно з якими пункт 150.1 статті 150 Податкового кодексу України застосовується у 2012-2015 роках таким чином, зокрема: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є від'ємне значення (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 1 січня 2011 року), то сума цього значення підлягає включенню до витрат звітних (податкових періодів починаючи з I півріччя і наступних звітних періодів 2012 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом цього і за наслідками наступних податкових періодів 2012 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних податкових періодах; звітних (податкових) періодів 2013 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення та сум від'ємного значення, не погашених за 2012 податковий рік. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом відповідних звітних (податкових) періодів 2013 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних періодах.

Як вбачається з матеріалів справи (т. 5, а.с. 69-70), ПАТ "ПДМЗ" помилково перенесено до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2012 рік 100% від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2011 рік, а отже завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2012 рік на 78351,00 грн..

Однак, за змістом податкової декларації ПАТ "ПДМЗ" з податку на прибуток підприємства за ІІ-ІV квартали 2011 року (т. 1, а.с. 127-128) об'єкт оподаткування має від'ємне значення та становить - 362 663,00 грн..

Разом з цим, за даними перевірки позивачем занижено від'ємне значення об'єкта оподаткування за ІІ-ІІІ квартали 2011 року на 119 436,00 грн., за ІІ-IV квартали 2011 року - на 350 457,00 грн. та за І квартал 2012 року - на 350457,00 грн. (т. 1, а.с. 20-22).

При цьому у розрахунках відповідач виходив із визнаної за результатами перевірки суми від'ємного значення за І квартал 2011 року у розмірі 350457,00 грн. та зазначав, що від'ємне значення об'єкта оподаткування у І кварталі 2012 року у позивача мало становити 713120,00 грн..

Отже, від'ємне значення об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року у позивача становитиме 461320,00 грн..

Відтак, 100% від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2011 рік становитиме 823983,00 грн. (від'ємне значення ІІ-ІV кварталів 2011 року у розмірі 362663,00 грн. (сторонами не оспорюється) + від'ємне значення об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року у розмірі 461320,00 грн.).

У свою чергу, 25% суми від'ємного значення об'єкта оподаткування складає 205 996,00 грн. (823983,00 грн. х 25%).

Отже, податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Полтаві від 05.06.2013 року № позивачу безпідставно зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2012 рік на 184383,00 грн., оскільки завищена платником податку сума становить 156667,00 грн. (362663,00 грн. - 205996,00 грн.).

Як наслідок, спірним податковим повідомленням-рішенням також безпідставно зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування за І квартал 2013 року на 6103,00 грн., адже 25% суми від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2011 рік складає 205996,00 грн., а не 178280,00 грн., як про те стверджує відповідач.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 05 червня 2013 року № у частині зменшення Публічному акціонерному товариству "Полтавський дослідний механічний завод" від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 255545,00 грн. (двісті п'ятдесят п'ять п'ятсот сорок п'ять).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при внесенні податкових-повідомлень від 05.06.2013 року № про збільшення ПАТ "ПДМЗ" грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств загалом у розмірі 220281,25 грн., № в частині зменшення Публічному акціонерному товариству "Полтавський дослідний механічний завод" від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 255545,00 (двісті п'ятдесят п'ять п'ятсот сорок п'ять) гривень, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

При відкритті провадження у справі за клопотанням відповідача сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 наведеної статті, розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено на рівні 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Матеріалами справи підтверджено, що позовна заява була подана до Полтавського окружного адміністративного суду 20.06.2013 року.

Відповідно до п. 3.1 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ( у редакції від 09.06.2013 року), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору складала 1 відсоток розміру майнових вимог, але не менше 0,1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 2 розмірів мінімальних заробітних плат.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, розмір заявлених майнових вимог та максимальний розмір ставки судового збору, за подання адміністративного позову майнового характеру необхідно було сплатити судовий збір в розмірі - 2294,00 грн.

Отже, розмір ставки за подання апеляційної скарги на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року по справі № 816/3776/13-а, становить 2523 грн. 40 коп..

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у зазначеному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2016р. по справі № 816/3776/13-а залишити без змін в частині задоволених позовних вимог.

Стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2523 (дві тисячі п'ятсот двадцять три) грн. 40 (сорок) коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (м. Полтава, вул. Фрунзе, 155, 36008, ) на користь Державного бюджету України (отримувач -УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк : ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 04.04.2016 р.