Справа № 2-а-1330/11
Суддя: Дурач О. А.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1330/1 1 p.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2011 року. Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі: головуючої судді - Кучеренко O.A., розглянувши у порядку письмового провадження в смт ОСОБА_1 адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої одноразової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2010 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої одноразової компенсації.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він має статус особи, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, визнаний інвалідом 3-ої групи по захворюванню, яке повязане з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області. 30.08.2010 року йому було встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На підставі ст.48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991року №796-Х11 він має право на одержання одноразової компенсації як інвалід 3 групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, які повинні бути проведені протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності. Він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області з проханням здійснити виплату даної компенсації, проте йому було відмовлено. Вважає, що відповідно до ч.І ст.48 вказаного Закону йому повинна бути нарахована і виплачена одноразова компенсація у розмірі 30 мінімальних заробітних плат із розрахунку мінімальної заробітної плати на момент встановлення інвалідності. Вважає, що до виплати йому належить: 26640 грн. Просить визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області у недонарахуванні та недоплаті одноразової компенсації за шкоду, завдану здоровлю внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області здійснити перерахунок та виплатити йому недоплачену одноразову компенсацію в розмірі 30 мінімальних заробітних плат встановлених законодавством на день виплати за шкоду, спричинену здоровлю внаслідок Чорнобильської катастрофи з моменту встановлення групи інвалідності.

Позивач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, просив справу розглядати без його участі (заява міститься у запереченнях на адміністративний позов), про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення проти позову, у яких зазначив, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністраШ Донецької області в Великоновосілківському районі Донецької області.

Відповідно до статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів У країв забезпечує здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституціі і законів України, актів Президента України, а також здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 117 Конституції Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими для виконання.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України, до нормативно-правових акті, які регулюють бюджетні відносини в Україні належать нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, які прийняті на підставі та на виконання Бюджетного кодексу та інших законів України. Виходячи з існуючих фінансових можливостей, держава гарантує виплату зазначеної компенсації в розмірі, встановленому в Постанові Кабінету міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В зазначеній постанові розмір одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яким встановлено третю групу інвалідності, внаслідок Чорнобильської катастрофи, становить 189 грн. 60 коп. Враховуючи наведене, позивачу призначено одноразову компенсацію у розмірі, встановленому постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 р. - 189 грн. 60 коп., але на сьогоднішній день вона не виплачена в зв*язку з арештом розрахункових рахунків органами ДВС, який було накладено 13.04.2010 р. Бюджетні асигнування надходили на рахунок управління з урахуванням розмірів компенсацій, визначених у ПКМУ № 836 від 26.07.1996 р. У позовних вимогах просить позивачу відмовити, оскільки вважає свої дії правомірними.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, що підтверджується вкладкою № 63 1427 до посвідчення серії А № 149457, є інвалідом 3 групи по захворюванню, що пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС що підтверджується посвідченням серії Є № 029661 від 31.08.2010 року та довідкою МСЕК № 023423 серії ДОН-04 від 30.08.2010 року, довідкою до акту огляду МСЕК серії ААА № 373891 від 30.08.2010 р. Позивач знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, що підтверджується відповіддю Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 02.12.2010 р. № 05/2136, запереченнями, наданими відповідачем.

Згідно із заявою позивач звернувся 26.011.2010 року до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про виплату йому одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, захворювання пов'язано з роботами ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповіддю від 02.12.2010 р. № 05/2136 йому було відмовлено у задоволенні даної заяви та зазначено, що одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоровлю, у зв*язку з встановленням другої групи інвалідності призначена у повному обсязі в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин,а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон), оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ями, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам 3 групи - 30 мінімальних заробітних плат. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

Відповідно до підпункту 11 пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено в наступній редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено конкретні розміри одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, в твердій грошовій сумі, зокрема для інвалідів 2 групи - 284 гривні 40 копійок, інвалідів 3 групи - 189 гривень 60 копійок (за грошовою реформою 1996 року). Отже, постановою Кабінету Міністрів України від № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою керувався відповідач при нарахуванні позивачу одноразової компенсації у 2010 році, встановлено конкретні розміри виплат у визначеній сумі, що суперечить вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Цим законом встановлено розмір таких виплат як кратну величину відносно до розміру мінімальної заробітної плати на час виплати.

22.05.2008 року Конституційним Судом України постановлено рішення №10- рп/2008, яким визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ЗУ «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема п.28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якого ст. 48 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в наступній редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Конституційний Суд України відзначив, що у Конституції України Українипроголошено соціальною і правовою державою (стаття 1), в основу правового регулювання бюджетних відносин закладено принцип справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами (ч.1 ст.95). Держава відповідальна перед людиною за свою законодавчу діяльність, зобовязана утверджувати та забезпечувати права і свободи людини і громадянина. Закони та інші нормативно-правові акти мають прийматися на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч,2 ст. 8). Ухвалюючи Рішення від 9 липня 2007 р № 6-рп/2007 Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, КМУ на необхідність додержання положень Конституції України і Кодексу при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про держбюджет. Ця рекомендація грунтувалася на правових позиціях Суду, висловлених у зазначеному Рішенні, відповідно до яких: ст.38 Кодексу конкретизує вимоги частини другої ст.95 Конституції України щодо змісту закону про Держбюджет; у сукупності вказані статті Кодексу і Конституцій України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими| законами України (абз. 4,5,6,8 п. 4 мотивувальної частини).

У звязку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що «зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1,3, ч.2 ст. 6, ч 2 ст. 8, ч.2 ст. 19, ст.ст. 21,22, п. 1 ч.2 ст.92, ч. 1,2,3 ст.95 Конституції України ( абз.1 п.5 мотивувальної частини).

При прийнятті оспорюваного Закону всупереч зазначеним правовим позиціям законодавець вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин: зупинив дію окремих положень законів і вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі з них не чинними.

Конституція України у ст.92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок -скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 152 ч.2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність. Частиною 3 цієї статті передбачено, що матеріальна або моральна шкода, спричинена фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними неконституційними, відшкодовується в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 63 ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Однак чинним законодавством у зазначений період не встановлювались обмеження щодо застосування розмірів заробітної плати, зокрема, для реалізації положень ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями ч,4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно- правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при визначенні розміру одноразової компенсації за шкоду здоров*ю позивачу застосуванню підлягає ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої при визначенні розміру виплат береться мінімальна заробітна плата, розмір якої встановлено діючим на момент нарахування допомоги законодавством.

Позивачу 30.08.2010 р. висновком МСЕК встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов'язано з виконанням військових обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Мінімальна заробітна плата на цей момент складає 888 гривень грн. (ст.53 «Про державний бюджет на 2010 рік»).

Судом встановлено, що позивачем дотримано умови отримання вказаної компенсації - він перебуває на обліку у відповідача, він має законні сподівання на отримання зазначених Законом коштів За таких обставин та з урахуванням спеціального Закону №796-Х11 Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області повинно виплатити позивачу одноразову компенсацію, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент встановлення інвалідності у розмірі: 888 грн. (мінімальна заробітна плата) х 30= 26640 грн.

Суд критично оцінює ствердження відповідача про те, що для розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, передбаченої ст.48 Закону №796-Х11, необхідно застосовувати ПКМУ від 26.07.1996р. № 836. В цій постанові закріплено конкретний розмір допомоги, що суперечить Закону №796-Х11, котрим визначено кратність одноразової допомоги залежно від розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлюється Законом. Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом №796- XII зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, у тому числі допомоги на оздоровлення. При вирішенні даного спору Закони України мають пріоритет над підзаконними нормативними актами, якими є ПКМУ від 26.07.1996р. № 836. У Законі №796-Х11 викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя, здоров'я. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого ЗУ №796-Х11, є безпідставним. Тому при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення застосовувати вказану постанову КМУ не можна.

Суд не приймає аргумент органу державної влади щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» вказано, що така відмова є свавільною та незаконною. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у зазначеному рішенні, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, судом не можуть бути прийняті до уваги.

Оскільки пільги, компенсації і гарантії, які передбачені чинним законодавством є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України), тому право на соціальний захист не може бути обмежено та строк позовної давності не поширюється на соціальні виплати.

Відповідно до ст. 1 1 КАСУ суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої одноразової компенсації задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області у недонарахуванні та недоплаті ОСОБА_2 одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі ЗО мінімальних заробітних плат, які склалися на момент встановлення інвалідності. Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 недоплачену одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі ЗО мінімальних заробітних плат, які склалися на момент встановлення інвалідності ОСОБА_2, тобто на 30.08.2010 р., з урахуванням фактично виплачених сум.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,9,16,19,22,46,50,55 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 796-Х1 від 28 лютого 1991 року, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ст.ст.2,8,9,10,69-71,79,86,87,94,98,102,104,105,158-163,185,186,254 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої одноразової компенсації задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області у недонарахуванні та недоплаті ОСОБА_2 одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, які склалися на момент встановлення інвалідності.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 недоплачену одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі ЗО мінімальних заробітних плат, які склалися на момент встановлення інвалідності ОСОБА_2, тобто на 30.08.2010 р., з урахуванням фактично виплачених сум.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Великоновосілківський районний суд Донецької області з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч. З ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Кучеренко O.A.

Великоновосілківський районний суд Донецької області

смт. Велика Новосілка, вул. Фонтанна, 21, 85500, (06243) 2-17-73