Справа № 825/69/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/69/16 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року за розглядом клопотання Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка»» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка»» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січня 2016 року, ОСОБА_2 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України про визнання протиправною бездіяльності відповідача у зв'язку з ненаданням відповіді на запит на інформацію та зобов'язання відповідача розглянути запит від 04.12.2015 і надати запитувану інформацію.

Представник відповідача через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року клопотання Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України про закриття провадження у справі - задоволено.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - закрито.

Роз'яснено позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Борзнянського районного суду Чернігівської області.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Закриваючи провадження у справі, суддя суду першої інстанції виходив з того, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка»» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України.

09 лютого 2016 року на Чернігівського окружного адміністративного суду надійшло клопотання від представника Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка»» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України про закриття провадження у справі № 825/69/16 за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка»» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України про оскарження бездіяльності розпорядника інформації в зв'язку з непідсудністю та просив розглянути справу без його участі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Принцип тлумачення від попереднього правового явища до наступного й навпаки, який застосовує Пленум Вищого адміністративного суду України в постанові від 30 вересня 2013 року № 11 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-УІ «Про доступ до публічної інформації» (далі - Довідка № 11), дає можливість отримати правовий припис про те, що юрисдикцію суду щодо розв'язання спору може бути визначено й законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-УІ) визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Слід звернути увагу на ч. 2 ст. 29 Закону України «Про інформацію», яка визначає приклади інформації, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідної інформації). Це інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-УІ) установлено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

На думку Вищого адміністративного суду України, висловлену в Довідці № 11, аналіз і синтез указаних норм дозволяє зробити імперативний правовий висновок про те, що на будь-які спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації, які виникають у правовідносинах, урегульованих Законом № 2939-УІ, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Стаття 23 Закону № 2939-VІ передбачає оскарження в порядку адміністративного судочинства рішень, дій чи бездіяльності будь-яких розпорядників - не тільки суб'єктів владних повноважень. Це випливає також із природи таких позовів, адже незалежно від юридичного статусу розпорядника публічної інформації йдеться про реалізацію конституційного права особи на доступ до інформації, і природа такого спору є публічно-правовою. Розпорядники у зв'язку з володінням публічною інформацією виконують публічну функцію й мають публічно - правові обов'язки, зокрема позитивний обов'язок надавати публічну інформацію на запит. При цьому при розгляді адміністративного позову проти розпорядника, який не є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України, повинні застосовуватися всі процесуальні особливості розгляду позовів проти суб'єктів владних повноважень (тягар доказування, розподіл судових витрат тощо).

Пункт 1 ч. 1 ст.і 183-2 КАС України передбачає застосування скороченого провадження в адміністративних справах щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію. Ця норма міститься в главі 6 КАС України, якою регламентовані особливості провадження в окремих категоріях адміністративних справ, а тому вона є спеціальною й має пріоритет щодо інших норм КАС України.

Отже, відсутність у відповідача статусу суб'єкта владних повноважень, чим обґрунтовує своє рішення суд першої інстанції, не є підставою для закриття провадження в адміністративній справі, оскільки, відповідно до висновків Вищого адміністративного суду України в Довідці №11, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі спори щодо правовідносин, пов'язаних із доступом до публічної інформації, у яких оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність розпорядників публічної інформації, у тому числі якщо розпорядниками є не суб'єкти владних повноважень.

Суд першої інстанції робить висновок про достатність підстав для закриття провадження в адміністративній справі, керуючись, зокрема, обґрунтованістю клопотання відповідача. Однак, як помітно з матеріалів справи, відповідач просить закрити провадження у зв'язку з непідсудністю без будь-якої аргументації й належних посилань на норми процесуального закону.

Так, само необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не є розпорядником інформації в розумінні статті 13 Закону № 2939-VI.

Отже, суддя першої інстанції в порушення норм матеріального і процесуального права прийшов до неправильного висновку, щодо закриття провадження у справі.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

(Повний текст ухвали виготовлено - 31 березня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.