Справа № 697/2563/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/2563/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Хорошун О.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі та Канівському районі Черкаської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України у місті Каневі та Канівському районі Черкаської області стосовно не нарахування та невиплати ОСОБА_2 щомісячно з листопада 2011 року основної державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 2-ї групи в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі двох мінімальних пенсій за віком відповідно до судового рішення Канівського міськрайонного суд Черкаської області від 15 грудня 2010 року у справі № 2-а-1611/2010 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в місті Каневі та Канівському районі Черкаської області здійснити нарахування та виплату щомісячно, починаючи з листопада 2011 року пенсії по інвалідності, додаткової пенсії та доплати до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до судового рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 грудня 2010 року у справі № 2-а-1611/2010 року з урахуванням виплачених за цей період сум.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, невірно визначено суть і характер правовідносин, що виникли між позивачем і відповідачем.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є постраждалою особою внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом II групи, внаслідок захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначене підтверджується поданими доказами, зокрема, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 виданого 06.04.2006 та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 12.04.2006 (а.с.10,11).

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 грудня 2010 року у справі №2-а-1611/10 позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі про визнання неправомірними дій, зобов'язання перерахування та виплати недосплачених сум пенсії задоволено частково:

- визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 39,50,54,67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі двох мінімальних заробітних плат починаючи з 19.11.2007 з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст. 39, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» та в подальшому проводити їй виплату даної доплати щомісячно в розмірі двох мінімальних заробітних плат;

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до 1-ої категорії інваліду II групи в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 19.11.2007 урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст. 50, ст.. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» та в подальшому проводити їй виплату додаткової пенсії щомісячно в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком ;

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, як інваліду II групи І категорії для інвалідів, щодо захворювання яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до ч.4 ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», з 19.11.2007 з урахуванням раніше виплачених сум, та в подальшому проводити їй виплату державної пенсії щомісячно в розмірі 8 мінімальної пенсії за віком .

На виконання судового рішення відповідачем - Управлінням Пенсійного фонду У країни в м. Каневі Черкаської області було здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії та відповідних доплати і додаткової пенсії за шкоду здоров'ю, яку позивач отримував починаючи з січня по жовтень 2011 року.

В листопаді 2011 року йому було виплачено лише 817 гривень пенсії, в грудні - 820 грн. з мотивів відсутності коштів на виплату повної державної пенсії, як це встановлено судовим рішенням.

В подальшому протягом 2012-2015 років розмір пенсії позивача, що виплачувався, незначно зростав і станом на 2015 рік склав 1 598,57 грн. Позивач вважав, що пенсія йому нараховується в повному обсязі відповідно до судового рішення, але виплачується виходячи із наявних коштів Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі.

Листом Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 20.02.2015 №18362/2 позивачу повернено постанову суду №2-а-1611/10 від 15.12.2010 з копією довідки УПФУ в м. Каневі та Канівському p-ні за №312105 від 06.02.2015, якою Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі повідомило виконавчу службу про відсутність заборгованості за судовим рішенням щодо нарахування та виплати позивачу пенсії.

З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що законодавчих підстав для виплати позивачу пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до 1 категорії, інваліду 2-ї групи в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі двох мінімальних пенсій за віком немає.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 КАС встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 2 названої статті, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач просив зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату до пенсії, відповідно до рішення суду, починаючи з листопада 2011 року, при цьому звернувся з позовною заявою тільки 25.12.2015.

Враховуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що позовні вимоги за період з 01.11.2011 по 25.06.2015 підлягають залишенню без розгляду. В порушення норм процесуального права, судом першої інстанції у задоволенні адміністративного позову в цій частині було відмовлено.

Щодо позовних вимог за період, починаючи з 25.06.2015, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 (в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 796-XII), пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. А згідно ч. 1 даної статті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ст. 50 Закону № 796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону № 796-XII передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Враховуючи офіційне роз'яснення права Кабінету Міністрів України щодо встановлення розмірів соціальних виплат, яке надано Конституційним Судом України, положень Бюджетного кодексу України, якими визначено такі поняття як «закон про Державний бюджет України», «бюджетний період», колегія суддів приходить до висновку, що таке право Кабінету Міністрів України повинно надаватися Верховною Радою України у кожному бюджетному періоді шляхом відображення такого права у Законі України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім того, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII з 01.01.2015 виключено статтю 39.

Таким чином, у межах шестимісячного строку звернення позивача до суду, правових підстав на виплату йому пенсії, відповідно до ст.ст. 39, 50, 54 Закону № 796-XII немає.

Крім того, у позовних вимогах, які розглядаються у даній справі позивач фактично просить зобов'язати відповідача виконати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 грудня 2010 року у справі №2-а-1611/10. Разом з цим, забезпечення виконання боржником рішення суду здійснюється не повторним зверненням до суду з вимогою виконати судове рішення, яке набрало законної сили, а шляхом звернення такого рішення до примусового виконання у порядку, передбаченому розділом 5 КАС та Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, ЄСПЛ зазначає, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (рішення у справах «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others v. Italy), заява № 17972/07, п. 42, від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії» (Sukhobokov v. Russia), заява № 75470/01, п. 26, від 13 квітня 2006 року). ЄСПЛ констатує, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни (ухвала у справі «Валентина Ніканорівна ВЕЛИКОДА проти України», заява № 43331/12 від 03.06.2014)

Таким чином, рішення суду, у якому не визначено кінцеву дату задоволення позовних вимог про нарахування та виплату пенсії, втрачає свою актуальність у випадку внесення певних змін у законодавство щодо пенсійного забезпечення.

Крім того, зменшення пенсії може бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на особу (ухвала щодо прийнятності від 8 жовтня 2013 року у справі «Да Консесау Матеуш та Сантуш Жануаріо проти Португалії» (Da Conceiзгo Mateus and Santos Januario v. Portugal), заяви № 62235/12 та № 57725/12).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Наведена позиція ЕСПЛ узгоджується зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

За таких обставин, колегія суддів частково погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги за період з 01.11.2011 по 25.06.2015 підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 203 КАС постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, встановивши, що позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року в частині відмови у задоволенні позову за період з 01.11.2011 по 25.06.2015 і в цій частині прийняти нове рішення, яким позов залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову за період з 01.11.2011 по 25.06.2015 і в цій частині прийняти нове рішення, яким позов залишити без розгляду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.