Справа № 813/4265/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 876/11381/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Державного реєстратора реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, Державного реєстратора реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області Назар Олега Ярославовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації прав, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, Державного реєстратора реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області Назар О.Я., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, в якому просив визнати протиправними дії Державного реєстратора Реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області - Назара О.Я. щодо проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок за цією ж адресою; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23158443 від 27 липня 2015 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23113622 від 24 липня 2015 року щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23114170 від 24 липня 2015 року щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,1165 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Державного реєстратора Реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області - Назара Олега Ярославовича щодо проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок за цією ж адресою. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23158443 від 27 липня 2015 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23113622 від 24 липня 2015 року щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23114170 від 24 липня 2015 року щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,1165 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що підставою для реєстрації права власності є рішення суду, яке набрало законної сили, тобто мало місце виникнення права власності на підставі рішення суду, а не перехід права власності. ОСОБА_3 подала до реєстраційної служби заяви встановленої форми на підставі рішення суду, яким визнано за нею право власності на домоволодіння і земельні ділянки, і які не містили жодної інформації, яка давала б підставу стверджувати, що вони подані з метою відчуження майна. Разом з тим, арешт зазначеного майна не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності на об'єкт, оскільки державний реєстратор був зобов'язаний відкрити відповідний розділ за даним об'єктом у держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та перенести арешт до розділу, відповідно до вимог п. 22 Постанови КМУ № 868 від 17.10.2013 року і п.10 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки ОСОБА_3 надала державному реєстратору всі передбачені законом документи для здійснення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, а тому в останнього не було, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підстав для відмови у державній реєстрації, разом з тим, виник обов'язок здійснити таку реєстрацію. Таким чином, державний реєстратор у спірних правовідносинах діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством. Наявність обтяження у вигляді арешту не завжди є підставою для відмови у державній реєстрації права. При виникненні права власності на підставі рішення суду, як у спірних правовідносинах, наявність обтяження у вигляді арешту не є перешкодою для реєстрації права, але зобов'язує державного реєстратора перенести наявне обтяження зі старих реєстрів до нового. Накладені обтяження у вигляді арешту апелянтом були перенесені до відкритого розділу на нерухоме майно, зроблено відмітку про погашення старих записів в інформаційних системах та видано власнику ОСОБА_3 витяги про державну реєстрацію з перенесеними обтяженнями (арештами). Апелянт також звертає увагу на те, що діями реєстратора суб'єктивне право позивача не порушено, а подачею цього позову ОСОБА_1 намагається вирішити спір про цивільне право, яке не належить до юрисдикції адміністративних судів. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача- ОСОБА_6. подала заперечення на апеляційну скаргу, у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник третьої особи - адвокат Поліщук І.М. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що державний реєстратор Реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області - Назар О.Я. провів державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок за цією ж адресою. Відповідна реєстрація була проведена на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: рішення індексний номер 23158443 від 27 липня 2015 року - реєстрація права власності на житловий будинок; рішення індексний номер 23113622 від 24 липня 2015 року - реєстрація права власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; рішення індексний номер 23114170 від 24 липня 2015 року - реєстрація права власності на земельну ділянку площею 0,1165 га для ведення особистого селянського господарства.

Підставою для реєстрації прав власності стало рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року у справі № 2-1502/11 (залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2015 року), відповідно до якого визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок і господарські будівлі по АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,1165 га, та земельну ділянку для обслуговування будинку і господарських будівель площею 0,1 га.

Судом першої інстанції встановлено, що у вищезгаданій цивільній справі була винесена ухвала Жидачівським районним судом Львівської області від 18 жовтня 2010 року у справі №2-653/10, якою задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, а саме: накладено арешт на житловий будинок в АДРЕСА_1 земельні ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,1 га, та 0,1165 га.

Відповідно до запису №10534993 актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень в реєстраційній справі 15 щодо нерухомого майна - житлового будинку по АДРЕСА_1 видом обтяження є арешт нерухомого майна.

Аналогічні записи про відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №№ 10381699 та 10381549 є в реєстраційних справах №№ 15 та 15 щодо земельних ділянок, відповідно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор при отриманні від ОСОБА_3 заяви про державну реєстрацію права власності зобов'язаний був відповідно до п.5 ст.24 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмовити у державній реєстрації прав, оскільки наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

П.7,10 вказаного Порядку передбачає, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) однією з підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень слугує рішення судів, що набрали законної сили.

Згідно з п.п. 4- 6 ч.1 ст.24 вказаного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч.9 ст.15 цього Закону; заявлене право вже зареєстровано.

Тобто, дана стаття Закону містить диспозитивну, а не імперативну норму, а саме: відсутня вказівка на прямий обов'язок державного реєстратора щодо відмови в проведенні державної реєстрації прав при наявності обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 подала заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за формою встановленою Наказом Міністерства юстиції України від 17.04.2012 № 595/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 31.03.2015 № 465/5) від 24 липня 2015 року, від 22 липня 2015 року, від 22 липня 2015 року з відповідними документами (рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області 26 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, про визнання за нею права власності на вказані будинок та земельні дідлянки, копія паспорта, квитанції про сплату держмита, копію технічного паспорту та інші), для реєстрації за нею, як за фізичною особою права власності на об'єкти нерухомого майна, в тому числі земельні ділянки, що розташовані за адресою по АДРЕСА_1, що виникло на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у державного реєстратора відсутні були підстави для нездійснення реєстрації прав та їх обтяжень вказаного нерухомого майна, оскільки ОСОБА_3 надала державному реєстратору всі передбачені законом документи для здійснення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання позивача на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2010 року у цивільній справі №2-653/10, якою накладено арешт на майно, а саме: на житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельні ділянки за вказаною адресою, що належать ОСОБА_7, як на підставу для відмови у здійсненні реєстрації права власності за ОСОБА_3, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судове рішення у цій справі прийнято, таке набрало законної сили, цим судовим рішенням визнано право власності за ОСОБА_3 на житловий будинок і господарські будівлі по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,1165 га та земельну ділянку для обслуговування будинку і господарських будівель площею 0,1 га, а відповідно до положень ч.6 ст.154 ЦПК України вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, судове рішення у справі, в якій були застосовані заходи забезпечення позову- арешт на майно, набрало законної сили.

Колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2015 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2015 року у справі №2-1502/11, та не було зупинено виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2015 року залишено без змін.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що обов'язковою умовою визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та їх скасування є порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Таке порушення права має бути пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

У розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, а тому, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 оскаржуваними діями державного реєстратора не порушувались, оскільки право власності на об'єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року у справі № 2-1502/11, яке набрало законної сили, належить ОСОБА_3

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про неправомірність дій державного реєстратора при здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і повністю спростовують висновки суду першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим в силу вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного реєстратора реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року у справі № 813/4265/15 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст постанови виготовлено 04 квітня 2016 року.