Справа № 804/15504/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гончарової І.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Міського відділу освіти виконавчого комітету Першотравенської міської ради до Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції Дніпропетровської області, Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, третя особа - виконавчий комітет Першотравенської міської ради про визнання незаконною та скасування п. 3 вимоги Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції Дніпропетровської області, -
В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник третьої особи - виконавчого комітету Першотравенської міської ради також подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, основні функції та права визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» №2939-XII від 26.01.1993р. (надалі - Закон №2939-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
Відповідно до листа Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 17.08.2015 №04-03-06-18/7031, на виконання ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 по справі № 186/1020/15-к та клопотання Першотравенського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про проведення позапланової ревізії від 14.07.2015 на підставі направлень на проведення позапланової виїзної ревізії від 21.08.2015 № 72 та від 28.08.2015 № 73, виданих начальником Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції Тимченко Л.Ф., головним державним фінансовим інспектором Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції Марковою О.І. та заступником начальника Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції Золотаренко Т.М. проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності міського відділу освіти виконавчого комітету Першотравенської міської ради (далі - міський відділ освіти, установа) за період з 01.01.2014 по 30.06.2015 щодо дотримання законодавства при здійсненні державних закупівель, предметом яких були продукти харчування.
За результатами ревізії складено акт від 17.09.2015р. № 870-36/05, згідно якого ревізією встановлено ряд порушень.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006р. №550 затверджено Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений Пунктом 50 Порядку №550 передбачено, що ревізія є контрольним заходом, за результатами якого, у разі виявлення порушень, які не усунуті під час проведення контрольного заходу, об'єкту контролю - підконтрольній установі надається письмова вимога, яка підлягає обов'язковому виконанню. Невиконання письмової вимоги є підставою для звернення органу контрольно-ревізійної служби до суду з позовом щодо зобов'язання усунути виявлені порушення, а також стягнення, в тому числі з підконтрольної установи, до бюджету коштів, безпідставно або неправомірно одержаних чи утримуваних коштів.
Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Відповідно до п. 1 ч.5, ст.8 Закону № 996-ХIV підприємство самостійно обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему
регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим
Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і
технології обробки облікових даних.
У довідках Головного управління статистики в Дніпропетровській області, зазначено, що наведені ціни (середні ціни) призначені лише для розрахунків індексів цін цін на споживчі товари і не можуть використовуватись для інших цілей, зокрема, не можуть бути підставою для обгрунтування цінових пропозицій та визначення переможців під час проведення конкурсних торгів згідно з процедурами, встановленими Законом України «Про здійснення державних закупівель». Вказані довідки стали підставою не для
визначення переможця конкурсних торгів або обґрунтування цінових пропозицій, а були підставою для зміни ціни за одиницю товару на етапі виконання договору про закупівлю.
Окрім того, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи органів центральної виконавчої влади» № 442 від 10 вересня 2014 року через ліквідацію Державної інспекції з контролю за піками функції з моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку покладено на Державну службу статистики.
Таким чином, товари були поставлені до міського відділу освіти за належним чином обгрунтованими цінами з наданням підтверджуючих документів.
Крім того, суд звертає увагу, що висуваючи у п.3 вимоги, оформленої листом від 15.10.2015р. № 870-16/1032, вимоги до підприємства щодо відшкодування відповідних сум, відповідач діяв не у спосіб, передбачений чинними законодавством, зокрема, ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право, зокрема,: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п.7 ст.10 Закону); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п.10 ст.10 Закону).
За правилами п.45 вказаного вище Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.
Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень(зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення(зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування (п.46 Порядку № 550).
Отже наведені правові норми не містять положень щодо права відповідача зобов'язувати підконтрольну установу в примусовому порядку здійснювати заходи щодо відшкодування певної суми коштів, у тому числі, звертатись до винних осіб з метою відшкодування збитків.
Відсутність положень щодо такого примусу узгоджується із положеннями ст.8 Конституції України, відповідно до якої в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Жодна норма процесуального та іншого законодавства не зобов'язує будь-яку особу звертатися до інших осіб за захистом прав, свобод та інтересів. Таке звернення є виключно правом особи.
Крім того, слід зазначити, що при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Таким чином, обов'язковою до виконання є вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства.
Вимога органу контрольно-ревізійної служби щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю може бути зазначена у вимозі, але збитки не можуть бути примусово стягнуті шляхом такої вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач пред'явив вимогу, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та стягнення, а відтак, оскільки збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, питання правильності їх обчислення є предметом судового дослідження при розгляді такого позову, а не у даній справі за позовом позивача як підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність оскаржуваної вимоги відповідача в цій частині.
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Міського відділу освіти виконавчого комітету Першотравенської міської ради до Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції Дніпропетровської області, Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, третя особа - виконавчий комітет Першотравенської міської ради про визнання незаконною та скасування п. 3 вимоги Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції Дніпропетровської області- задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Гончарова