Справа № 809/186/16
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р. Справа № 809/186/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.,

За участю секретаря Єлізарової У.Г.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про скасування вимоги про сплату боргу № Ф-12152 -25 від 11.01.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування вимоги про сплату боргу № Ф-12152 -25 від 11.01.2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області надіслано позивачу вимогу про сплату боргу ( недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 13731,93 грн. за № Ф-12152 -25 від 11.01.2016 року. Позивач вважає, вищевказану вимогу такою, що сформована податковим органом протиправно, оскільки нормами чинного законодавства, зокрема Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не встановлено його обов'язку щодо сплати єдиного внеску. Просить скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-12152 -25 від 11.01.2016 року.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача щодо заявленого позову заперечила, з підстав наведених у письмовому запереченні. Вказала, що позивач, зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування та у відповідності до п.п.4 ч.1 ст.4 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску. Зазначила, що оскільки в порушення вимог чинного законодавства позивачем не виконано свого обов'язку щодо сплати єдиного внеску, тому податковим органом правомірно сформовано та направлено платнику вимогу про сплату боргу № Ф-12152 -25 від 11.01.2016 року в сумі 13731,93 грн. За таких обставин позовні вимоги вважає необґрунтованими. В задоволенні позову просила відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши наявні та подані докази, судом встановлено наступне.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач зареєстрований як фізична-особа-підприємець ( а.с.11) та перебуває на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії А № 480815 від 17.05.20102 року. ( а.с.12).

ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області у відповідності до cт.25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнонобов'язкове державне соціальне страхування" направлено ФОП ОСОБА_4 вимогу про сплату недоїмки ( боргу) № Ф-12152 -25 від 11.01.2016 року, якою визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 13731,93 грн. Вказану вимогу отримано позивачем 29.01.2016 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення. ( а.с.37).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ( далі Закон № 2464-VI) визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно підпункту 4 ч.1 ст.4 Закону України № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. При цьому фізична особа-підприємець зобов'язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю. ( п.с.4 ч.2 ст.6 Закону.)

У відповідності до ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Отже, у відповідності до вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність у ФОП ОСОБА_1 обов'язку щодо подання до органу доходів і зборів звітності та сплати єдиного внеску до 20 числа місяця , що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно ст.25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Суд зазначає, що наявність у ФОП ОСОБА_1 станом на 31.12.2015 року заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 13731,93 грн. підтверджено дослідженими судом письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема довідкою № 3723/10/09-15-23-150/1765 від 29.03.2016 року та довідкою-розрахунком №3724/10/09-15-23-150/1766 від 29.03.2016 року. ( а.с.34,35).

Таким чином, вимогу про сплату боргу № Ф-12152 -25 від 11.01.2016 року, якою визначено, що позивачем підлягає до сплати заборгованість по єдиному внеску в сумі 13731,93 грн. ДПІ у м. Івано-Франківську сформовано правомірно, на підставі приписів та у межах повноважень наданих чинним законодавством.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, а адміністративний позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 04.04.2016 року.