Справа № 818/3627/15
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 р. Справа № 818/3627/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Філатова Ю.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

30.10.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить зобов'язати відповідача Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - відповідач - Уповноважена особа) включити її до Переліку вкладників цього банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та передати цю інформацію до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач - Фонд); зобов'язати Фонд включити її до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Позивач зазначає, що висновок відповідача Уповноваженої особи на те, що договір № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях, що був укладений 12.02.2015 року між АТ «Дельта Банк» (Сумське відділення) та ОСОБА_1, є нікчемним суперечить вимогам чинного законодавства.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що договір банківського вкладу від 12.02.2015 року № 010-18513-120215, в тому числі і додаткова угода № 1 від 12.02.2015 року до цього договору, укладені позивачем без мети обліку на рахунку власних коштів, а з метою дроблення коштів іншого клієнта банку та з метою подальшого отримання відшкодування за рахунок державних коштів. Суд визнав, що переказ коштів від ОСОБА_5 підпадає під визначення здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладання (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства, тобто п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Судом встановлено, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без установлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій (перерахування коштів з одного банківського рахунку на інший без видачі/внесення готівки фізичними особами.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись фактично на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про задоволення адміністративного позову.

Скаржник зазначає, що висновки суду про те, що: позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду у зв'язку з визнанням договору банківського вкладу від 12.02.2015 року № 010-18513-120215, в тому числі і додаткова угода № 1 від 12.02.2015 року до цього договору, нікчемним; зазначений договір укладений позивачем без мети обліку на ньому власних коштів, а з метою дроблення коштів іншого клієнта банку та з метою подальшого отримання відшкодування за рахунок держави не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи і не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Також скаржник зазначає, що твердження суду про те, що переказ коштів від ОСОБА_6 підпадає під визначення здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операції, укладання (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства, тобто п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суперечать вимогам ст. 215 ЦК України та ст. 58 Конституції України.

Такими, що не відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи, не підтверджуються належними та допустимими доказами і суперечать вимогам чинного законодавства скаржник вважає твердження суду про те, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без установлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій (перерахування коштів з одного банківського рахунку на інший без видачі/внесення готівки фізичними особами), і що суд вбачає в таких діях наявність ознак нікчемності правочину згідно ч. 1 ст. 228 ЦК України.

Скаржник вказує, що відповідачами не було надано доказів та судових рішень про те, що договір банківського вкладу від 12.02.2015 року № 010-18513-120215, в тому числі і додаткова угода № 1 від 12.02.2015 року до цього договору, був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Відповідачами не було надано вироку суду щодо наявності вини позивача або посадових осіб банку у намірі порушить публічний порядок.

Доказів того, що постанова Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ, яка є банківською таємницею, доведена до відома населення, в тому числі і до позивача, у порядку встановленому законом, суду відповідачем надано не було, а тому посилання суду на цю постанову як на підставу визнання правочину нікчемним є необґрунтованим та таким, що не узгоджується із діючим законодавством та Конституцією України.

Кошти, які розміщені на депозитному рахунку у ПАТ «Дельта Банк» не підпадають під дію переліку, який визначений ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Починаючи с 12.08.2015 року відповідач Уповноважена особа відповідно до норм зазначеного Закону не мав повноважень здійснювати дії, що належать до компетенції Фонду. Судом застосовані норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які на час вчинення Уповноваженою особою певних дій (з 12.08.2015 року) втратили чинність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає частковому задоволенню, а постанова Сумського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року - скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно із ст. 73 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (тут і далі - в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать, зокрема, обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій (п. 7 ч. 1 ст. 73); віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного (п. 12 ч. 1 ст. 73).

Постановою Національного банку України від 17.08.2012 року № 346 затверджене Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, яке (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначає підстави і порядок запровадження Національним банком особливого режиму контролю за діяльністю банків і філій іноземних банків, застосування заходів впливу, фінансових санкцій за порушення банками, філіями іноземних банків та іншими особами, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку, банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку, здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, а також у разі застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі в банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи.

При цьому, відповідно до п.п. 1.3 п. 1 розділу 1 цього Положення «обмеження операцій» це тимчасова, на визначений строк, заборона банку здійснювати окремі види операцій з урахуванням установлених обмежень за видом/обсягом/сумою/колом клієнтів/регіоном.

Постановою Правління Національного банку України № 392/БT від 30.10.2014 року до АТ «Дельта Банк» застосовані заходи впливу - банк на строк до 180 днів віднесений до категорії проблемних, з метою фінансового оздоровлення для банку запроваджені певні обмеження в здійсненні окремих видів операцій, зокрема, - не допускати проведення будь-яких операцій за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів укладених до набрання чинності цієї постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків (а.с. 49).

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Наказом ПАТ «Дельта Банк» № 2650 від 03.11.2014 року «щодо стабілізації діяльності банку» було визначено коло відповідальних осіб за виконання банком зазначеної постанови Правління Національного банку України (а.с. 52).

При цьому, як встановлено в рішенні виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року) керівників структурних підрозділів АТ «Дельта Банк» було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлених постановою Правління НБУ № 392/ST від 30.10.2014 року лише 15.01.2015 року.

12.02.2015 року між АТ «Дельта Банк» (Сумське відділення) та ОСОБА_1 укладений договір № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях з відкриттям вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 8) разом з додатковою угодою № 1 до нього (а.с. 9).

Фактично суттю додаткової угоди до договору банківського вкладу є зміна редакції п. 1.8 цього договору. Так п. 1.8 договору банківського вкладу в редакції додаткової угоди передбачалась можливість зарахування вкладу на рахунок його вкладника шляхом перерахування коштів з відкритого у АТ «Дельта Банк» (Сумське відділення) поточного рахунку іншої особи - резидента.

12.02.2015 року з рахунку № НОМЕР_2 вкладника АТ «Дельта Банк» (Сумське відділення) ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 Сумським відділенням АТ «Дельта Банк» перераховані кошти в розмірі 170.000 грн (а.с. 11).

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесений до категорії неплатоспроможних. Цією ж постановою визнана такою, що втратила чинність постанова Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ (а.с. 39-40).

02.03.2015 року рішенням № 51 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» запроваджена тимчасова адміністрація та призначена Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 41).

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України від 23.02.2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції Закону, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ст. 38 цього Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 38).

При цьому, ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Аналіз положень ст. ст. 190, 509 Цивільного кодексу України показує, що майновим зобов'язанням є зобов'язання боржника передати кредитору майно (річ, сукупність речей, майнові права та обов'язки) або сплатити певну грошову суму на підставах, встановлених ст. 11 цього кодексу.

Законом України від 16.07.2015 року N 629-VIII, що набрав чинності з 12.08.2015 року, частина 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» викладена в новій редакції: «Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті».

15.09.2015 року комісія з перевірки правочинів (договорі) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», що призначена наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 року, затвердила результати перевірки договору № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях, що був укладений 12.02.2015 року між АТ «Дельта Банк» (Сумське відділення) та ОСОБА_1 Комісія визначилась про те, що зазначений договір не відповідає п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 65-67).

Згідно із наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 813 від 16.09.2015 року застосовані наслідки нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях, що був укладений 12.02.2015 року між АТ «Дельта Банк» (Сумське відділення) та ОСОБА_1, а саме: 17.09.2015 року кошти у розмірі 170.000 грн з рахунку ОСОБА_1 (надійшли 12.02.2015 року) перераховані на рахунок ОСОБА_5 (а.с. 58-63).

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 839 від 22.09.2015 року внесені зміни до зазначеного наказу № 813, - наказ доповнений пунктом 1.5, який, зокрема, передбачає про незастосування наслідків нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемним з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та перелік яких наведено в Додатку № 5 до цього наказу (а.с. 64).

23.09.2015 року за вих. № 8821/493 представником АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 повідомлена про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях (а.с. 7).

Постановою Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року відкликана банківська ліцензія ПАТ «Дельта Банк» і прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 ЦК України).

Судом встановлено, що клієнтом ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 на протязі лютого 2015 року надано 21 розпорядження про перерахування грошових коштів у розмірі 170.000 грн з його рахунку на рахунки інших клієнтів (у тому числі ОСОБА_1В.) цього ж банку, які виконані банком у повному обсязі. При цьому, 12.02.2015 року було виконано 6 таких розпоряджень (а.с. 17).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 1074 ЦК України і на виконання постанови Правління Національного банку України № 392/БT від 30.10.2014 року ПАТ «Дельта Банк» (Сумське відділення) був зобов'язаний обмежити право клієнта банку ОСОБА_5 щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, безпосередньо, - розпорядження від 12.02.2015 року про перерахування грошових коштів у розмірі 170.000 грн. з його рахунка на рахунок, викритий 12.02.2015 року ОСОБА_1

Пунктом 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що була чинною на час укладання договору банківського вкладу) установлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з такої підстави - банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Колегія суддів зазначає, що зазначена норма має імперативний характер.

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що ПАТ «Дельта Банк» (Сумське відділення) 12.02.2015 року уклав з позивачем ОСОБА_1 договір № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях» та додаткову угоду № 1 до цього договору, умови якої прямо суперечать приписам п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Також правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року (справа N 6-1601цс15).

Наведене дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що в силу ч. 2 ст. 215 ЦК України, п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях», укладений 12.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта-Банк» з урахуванням додаткової угоди до цього договору від 12.02.2015 року, зазначений договір відповідачем обґрунтовано визнаний нікчемним.

Отже відповідач - Уповноважена особа обґрунтовано не вніс дані про позивача ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8 до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами).

За таких обставин, відсутні підстави для зобов'язання відповідача - Фонду внести дані про позивача ОСОБА_1 до Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Додаток 11 до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами).

Окрім того, колегія суддів зазначає, що дана позовна вимога заявлена позивачем передчасно, оскільки п. 1 розділом IV «Діяльність Фонду при здійсненні відшкодування коштів за вкладами» Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого 09.08.2012 року рішенням № 14 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зареєстрованого в Мінюсті України 07.09.2012 року за N 1548/21860, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право відповідача - Фонду здійснити перевірку повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з загальним висновком суду про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

При цьому колегія суддів зазначає, що форма прийняття відповідачами рішень про визнання правочинів (у тому числі договорів) такими, що в силу ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом дійсно не передбачена. Разом з тим, колегія суддів вважає, що запроваджена відповідачем форма прийняття рішення - розгляд питання Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», яка призначена наказом відповідача, та висновок якої затверджується цим відповідачем, не впливає на законність прийнятого рішення, зокрема, рішення про визнання нікчемним договору № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях», укладеного 12.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта-Банк» з урахуванням додаткової угоди № 1 до цього договору.

Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій відповідачем Фондом не заявлено про позбавлення відповідача Уповноваженої особи з 12.08.2015 року повноважень діяти в інтересах Фонду відповідно до положень ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, що є чинною з 12.08.2015 року.

Порушення відповідачем положень п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо порядку сповіщення позивача про нікчемність договору № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях», на думку колегії суддів, не впливає на суть прийнятого відповідачем Уповноваженою особою рішення про нікчемність цього договору.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції Закону України від 16.07.2015 року N 629-VIII) фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. З урахуванням даної норми закону, колегія суддів не приймає до уваги доводи представника скаржника про те, що факт нарахування банком його клієнту відсотків за договором № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях» від 12.02.2015 року є свідченням безпідставності рішення відповідача Уповноваженої особи про нікчемність цього договору.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Так, Конституційним Судом України наголошено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб'єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

За висновком суду переказ коштів від ОСОБА_5 підпадає під визначення здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства, тобто п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на встановлене, суд визначився про те, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без установлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій (перерахування коштів з одного банківського рахунку на інший без видачі/внесення готівки фізичними особами (п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Колегія суддів зазначає, що ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» доповнено п. 9 - «здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства» Законом України від 16.07.2015 року N 629-VIII, що набрав чинності 12.08.2015 року, в той час розпорядження про перерахування коштів із свого банківського рахунку на рахунок позивача ОСОБА_5 здійснив 12.02.2015 року.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що предметом спору в даній справі є законність рішення відповідача - Уповноваженої особи щодо невнесення даних про позивача ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з підстав невідповідності вимог закону, а саме, - п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», договору № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях», укладеного 12.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта-Банк» з урахуванням додаткової угоди до цього договору від 12.02.2015 року, а не відповідність вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» одностороннього правочину - розпорядження від 12.02.2015 року ОСОБА_5 про перерахування коштів із свого банківського рахунку на рахунок позивача ОСОБА_5

Суд також визнав встановленим, що позивач ОСОБА_1 уклала 12.02.2015 року з ПАТ «Дельта Банк» договору № 010-18513-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у гривнях» без мети обліку на ньому власних коштів, а з метою дроблення коштів іншого клієнта банку та з метою подальшого отримання відшкодування за рахунок держави.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч. 2 ст. 215 ЦК України підстави недійсності правочину, встановлені нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів, повинні мати імперативний характер. З огляду на імперативний характер приписів ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мета вчинення правочину (у тому числі договору), що прямо суперечить приписам зазначеної законодавчої норми, не є ознакою нікчемності такого правочину.

Крім того висновок суду фактично про наявність навмисної змови однієї сторони ОСОБА_1В з іншою стороною ОСОБА_7 не вмотивований.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

З урахуванням встановленої невідповідності висновків суду обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1

Підстав, передбачених ст. 94 КАС України для розподілу судових витрат, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 94, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 3, 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року - скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Ю.М. Філатов

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04 квітня 2016 року