Справа № 809/4095/14
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 876/2370/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, Управління Державної казначейської служби України у Долинському районі Івано-Франківської області про скасування податкових повідомлень-рішень, стягнення бюджетної заборгованості,

встановив:

У грудні 2014 року позивач ТзОВ «Мілвуд» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області (на даний час Долинська ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області), Управління Державної казначейської служби України у Долинському районі Івано-Франківської області, в якому просив: 1) скасувати прийняті Долинською ОДПІ податкові повідомлення-рішення від 28.11.2014 року № , яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2014 року у розмірі 426705 грн., та № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2014 року на суму 8325 грн. і застосовано 4163 грн. штрафних (фінансових) санкцій; 2) стягнути з Державного бюджету України на користь позивача бюджетну заборгованість з ПДВ в сумі 435030 грн..

Відповідачі Долинська ОДПІ та Управління ДКС України у Долинському районі позову не визнали, у суді першої інстанції подали заперечення, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області № та № від 28.11.2014 року. Стягнено з Державного бюджету України на користь ТзОВ «Мілвуд» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в сумі 435030 грн..

З цією постановою суду не погодився відповідач Долинська ОДПІ і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому постанова суду від 03.02.2015 року підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем ТзОВ «Мілвуд» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за серпень 2014 року (Акт № 2349/09-05-15/37322161 від 17.11.2014 р.). Перевіркою встановлено, що позивач в податковій декларації за результатами діяльності податкового періоду серпня 2014 року безпідставно, без наявності первинних документів, які б свідчили про фактичне отримання у звітному періоді товарів (послуг) від ТзОВ «Ллентаб Україна», заявив до відшкодування на рахунок ПДВ суму 426705 грн., у зв'язку з чим подав декларацію з порушенням п.200.4 ст.200 ПК України. Крім цього, позивач по декларації за липень 2014 року безпідставно включив до складу податкового кредиту 8325 грн. податку на додану вартість по придбаному піску та щебеню у ПП «Брати КІП». Зазначає апелянт, що податкові накладні від 04.07.2014 року на суму 11642,40 грн. від 07.07.2014 року на суму 4057,20 грн. та від 10.07.2014 р. на суму 34249,90 грн., видані ПП «Брати КІП» з порушенням вимог ст.201 ПК України, що в свою чергу, відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не дає права позивачу віднести до податкового кредиту суми сплаченого податку. Оскільки сплачена позивачем сума ПДВ в розмірі 8721,86 грн. підтверджується лише однією правильно заповненою податковою накладною, тому відповідач вірно виніс податкове повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 8325 грн.. Крім того, згідно п.123.1 ст.123 ПК України, у зв'язку з тим, що податковим органом самостійно визначено суму зменшення бюджетного відшкодування, до позивача було застосовано штрафні санкції в розмірі 4163 грн..

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 03.02.2015 р. та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Позивач ТзОВ «Мілвуд» подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в засідання суду, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що в період з 04.11.2014 року по 10.11.2014 року відповідачем Долинської ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем ТзОВ «Мілвуд» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за серпень 2014 року. За результатами перевірки складено Акт № 2349/09-05-15/37322161 від 17.11.2014 року (а.с. 9, 10, 139-150).

У вказаному акті перевірки зазначено, що позивачем порушено п.200.4 ст.200 ПК України, у зв'язку з чим йому відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації за серпень 2014 року у розмірі 426705 грн., та порушено п.198.2 ст.198, п.200.4 ст.200, п.201.4 ст.201 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 р. на 8325 грн..

На підставі вказаного вище Акта перевірки від 17.11.2014 року відповідачем винесено відносно позивача податкові повідомлення-рішення: № від 28.11.2014 року, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2014 р. у розмірі 426705 грн. та № від 28.11.2014 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2014 р. на суму 8325 грн. і застосовано 4163 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с. 16, 17).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень ДПІ про завищення позивачем заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за серпень 2014 року на суму 426705 грн. по здійсненій попередній оплаті та щодо протиправності винесеного податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2014 року, з врахуванням наступного.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст.9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що право на податковий кредит у платників ПДВ пов'язано із фактичною сплатою вартості товарів (робіт, послуг) та із наявністю відповідних первинних документів і податкових накладних. Визначальним є реальність існування господарських операцій та факт сплати податку в ціні придбаних товарів (послуг) їх постачальникам.

Із матеріалів адміністративної справи та змісту Акту податкової перевірки від 17.11.2014 року видно, що висновки податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства, що мало наслідком винесення ППР № від 28.11.2014 року, ґрунтуються на твердженнях ДПІ про те, що товариством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за серпень 2014 р. по здійсненій попередній оплаті ТзОВ «Ллентаб Україна» в сумі 2560227,83 грн., в тому числі 426704,64 грн. ПДВ, так як виконання монтажу Конструкції з комплектатом (факту придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності) у даних періодах не відбулося.

З цього приводу суд апеляційної інстанції враховує, що реальність укладення і фактичне існування господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентом ТзОВ «Ллентаб Україна» відповідачем не заперечується.

На виконання умов договору № U-02-04-2014 від 08.04.2014 року, укладеного між позивачем ТзОВ «Мілвуд» (як замовником) та ТзОВ «Ллентаб Україна» (як виконавцем), позивач здійснив протягом липня 2014 року оплату за виконання монтажу на загальну суму 2560227,83 грн., в т.ч. ПДВ 426704,64 грн. згідно платіжного доручення від 09.07.2014 року № 311. Відповідачем не було встановлено порушень з боку позивача щодо порядку виписки та реєстрації податкових накладних, а також не встановлено розбіжностей між показниками податкового зобов'язання ТзОВ «Ллентаб Україна» та податкового кредиту ТзОВ «Мілвуд». Позивачем обґрунтовано заявлено до відшкодування за результатами діяльності серпня 2014 року суми ПДВ в розмірі 426705 грн., а тому відповідач безпідставно відмовив у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 426705 грн..

Таким чином, судом першої інстанції зроблено вірні висновки про відсутність в діях позивача порушень п.200.4 ст.200 ПК України.

Відносно податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2014 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 8325 грн. і застосовано 4163 грн. штрафних (фінансових) санкцій, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Твердження відповідача полягають у тому, що позивачем ТзОВ «Мілвуд» по декларації за липень 2014 року безпідставно включено до складу податкового кредиту 8325 грн. ПДВ по придбаному піску та щебеню у ПП «Брати КІП», оскільки дата виписки податкових накладних здійснена не у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору купівлі-продажу №10-02 від 10.02.2014 року ПП «Брати КІП» (як продавець) реалізувало позивачу ТзОВ «Мілвуд» (як покупцю) в липні 2014 року будівельні матеріали на суму 52331,18 грн., в тому числі ПДВ 8721,86 грн.. Позивач провів оплату за придбані будівельні матеріали (пісок та щебень) згідно платіжних доручень: № 299 від 03.07.2014 року на суму 19875,98 грн., в т.ч. ПДВ 3312,66 грн.; №307 від 08.07.2014 року на суму 5503,20 грн., в т.ч. ПДВ 917,20 грн.; № 320 від 11.07.2014 року на суму 22012,80 грн., в т.ч. ПДВ 3668,80 грн.; № 349 від 31.07.2014 року на суму 4939,20 грн. в т.ч. ПДВ 823,20 грн.. На виконання умов договору ПП «Брати «КІП» видано податкові накладні на загальну суму 52331,18 грн., в т.ч. ПДВ 8721,86 грн., а саме: № 407141 від 04.07.2014 року на суму 11642,40 грн., в т.ч. ПДВ 1940,40 грн.; №707141 від 07.07.2014 року на суму 41057,20 грн., в т.ч. ПДВ 676,20 грн.; №1007142 від 10.07.2014 року на суму 34249,90 грн., в т.ч. ПДВ 5708,32 грн.; №2207143 від 22.07.2014 року на суму 2381,68 грн., в т.ч. ПДВ 396,95 грн. (а.с. 86-135).

Однак, судом першої інстанції не враховано, що згідно п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань була дата зарахування коштів на рахунок постачальника, тобто перша податкова накладна мала бути тією ж датою та сумою, що й платіжне доручення: № 299 від 03.07.2014 року.

Таким чином, обгрунтованим є висновок податкового органу про те, що податкові накладні № 407141 від 04.07.2014 року, №707141 від 07.07.2014 року та №1007142 від 10.07.2014 року, видані ПП «Брати «КІП» з порушенням вимог ст.201 ПК України, а тому позивачем безпідставно віднесено до податкового кредиту суми сплаченого податку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим твердження апелянта щодо законності оскарженого податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2014 року, а тому відсутні підстави для його скасування.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає безпідставною позовну вимогу про стягнення з Державного бюджету на користь позивача бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 435030 грн..

З цього приводу суд враховує, що відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 даної статті ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1 статті 200 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації (підпункт «б»).

Згідно з пунктами 200.12, 200.13 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Частиною другою пункту 200.15 статті 200 ПК України визначено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування або шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, або шляхом оформлення (випуску) казначейського фінансового векселя (за згодою платника податків) протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, після закінчення встановлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно з яким стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби (пункт 23).

Отже, наведеним правовими нормами безпосередньо передбачено можливість ухвалення на користь особи судового рішення про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість і встановлено особливості процедури такого стягнення.

Таким чином, оскільки Управління Державної казначейської служби України у Долинському районі Івано-Франківської області не отримувало висновку ДПІ щодо здійснення бюджетного відшкодування позивачу ПДВ у розмірі 435030 грн. за серпень 2014 року (в тому числі у розмірі 426705 грн.) та не вчиняло дій (рішень) щодо відмови у такому відшкодуванні, тому відсутні підстави для примусового стягнення вказаної суми у судовому порядку.

Таким чином, враховуючи, що постанова суду першої інстанції винесена з частковим порушенням норм матеріального права, тому оскаржену постанову суду від 03.02.2015 року слід скасувати частково, і відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2014 року та про стягнення з Державного бюджету на користь позивача бюджетної заборгованості з ПДВ.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області - задоволити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, Управління Державної казначейської служби України у Долинському районі Івано-Франківської області про скасування податкових повідомлень-рішень, стягнення бюджетної заборгованості - скасувати частково, а саме, в частині про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2014 року і про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в сумі 435030 грн., - і в цій частині прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» про скасування податкового повідомлення-рішення Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області № від 28.11.2014 року та про стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в сумі 435030 грн..

У решта частині постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.04.2016 року.