Справа № 826/2146/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 березня 2016 року 11:25 № 826/2146/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Осядлої М.В.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про стягнення виплати одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про стягнення виплати одноразової грошової допомоги, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачем в порушення вимог статей 115, 116 КЗпП України та частини 6 статті 34 Закону України "Про статус народного депутата України", при звільненні йому не була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі тримісячної заробітної плати, а також своєчасно не проведено всіх розрахунків у зв'язку зі звільненням, що порушує його права та законні інтереси.

В позовній заяві позивач просить суд: стягнути з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1) 9895,74 грн. (дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять гривень 74 гривень) одноразової грошової допомоги, порядок нарахування якої визначено ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України».

В судовому засіданні, призначеному на 22.03.2016 року, позивач та представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В наданих суду письмових запереченнях представник відповідача зазначив про його безпідставність та необґрунтованість, виходячи з того, що під час звільнення позивача з публічної служби затримки у виплаті заробітної плати відповідач не допускав. Також наголосив, що відповідач, фактично, не є роботодавцем для позивача, отже не може здійснювати виплату заробітної плати, матеріальної допомоги та компенсацій, а лише виконує функції, пов'язані з оформленням розпоряджень щодо зарахування на посади, переведення та звільнення, правильне оформлення трудових книжок, а також здійснення фінансового обслуговування помічників-консультантів народних депутатів України в межах наявних коштів, виділених бюджетними призначеннями. Крім того, зауважив на відсутності бюджетних призначень на виплату одноразової допомоги помічникам-консультантам.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Керівника Апарату ВРУ від 11.01.2013 року ОСОБА_1 зараховано на посаду помічника-консультанта народного депутата України Момота О.І. з поширенням дії Закону України "Про державну службу".

Розпорядженням Керівника Апарату ВРУ від 26.11.2014 року № 7212 "Про звільнення помічників-консультантів народних депутатів України VII скликання" позивача було увільнено з займаної посади на підставі пункту 2 частини 1 статті 4.5. Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою ВРУ від 13.10.1995 року №379/95-ВР (у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата).

Згідно доводів позивача, які не заперечуються та не спростовуються відповідачем належними і допустимими доказами, при звільненні їй не була виплачена передбачена частиною 6 статті 34 Закону України "Про статус народного депутата України" (у редакції, що діяла на момент звільнення позивача) одноразова грошова допомога у розмірі його тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України, що стало підставою для її звернення до адміністративного суду з відповідним позовом.

Дослідивши та надавши оцінку, за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявним у матеріалах справи письмовим доказам, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про статус народного депутата України" (у редакції, що діяла на момент звільнення позивача), народний депутат може мати до тридцяти одного помічника-консультанта, правовий статус і умови діяльності яких визначаються цим та іншими законами та прийнятим відповідно до них Положенням про помічника-консультанта народного депутата, яке затверджується Верховною Радою України (частина 1).

Помічники-консультанти народного депутата працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах (частина 3).

На чотирьох помічників-консультантів народного депутата поширюється дія Закону України "Про державну службу", їм присвоюється не вище ніж сьомий ранг державного службовця четвертої категорії, вони прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України або до виконавчих апаратів органів місцевого самоврядування (частина 3).

У випадку звільнення помічника-консультанта народного депутата на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону помічнику-консультанту народного депутата, який працює за строковим трудовим договором на постійній основі, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі його тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України (частина 6).

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач працювала на посаді помічника-консультанта народного депутата з поширенням на неї дії Закону України "Про державну службу" та присвоєнням сьомого рангу державного службовця до дострокового закінчення повноважень такого народного депутата України (а саме до 26.11.2014 року), отже виходячи з наведених норм Закону, мав право на отримання при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

При цьому, суд критично сприймає доводи відповідача про відсутність у нього обов'язку щодо виплати відповідної одноразової грошової допомоги, оскільки виходячи з положень частини 3 статті 34 Закону України "Про статус народного депутата України" та обставин справи, позивач був прикріплений для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України.

Також, суд критично сприймає доводи відповідача про відсутність бюджетних призначень на виплату одноразової допомоги помічникам-консультантам, оскільки відсутність коштів не може бути підставою для невиконання положень Закону.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно довідки Управління справами Верховної Ради України від 01.12.2015 року №9-1-15/1477 про доходи ОСОБА_1 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі тримісячної заробітної плати відсутнє.

За правилами статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Спір щодо розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум у даній справі відсутній.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, відповідачем належним чином не виконаний обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 9895,74 грн. (дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять грн. сімдесят чотири коп.) одноразової допомоги, передбаченої ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України».

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов