Справа № 2а-6374/10
Суддя: Жовнір Г. Б.
Дата ухвалення: 2010-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року Личаківський районний суд міста Львова

у складі головуючого судді Жовніра Г.Б.

при секретарі Мединській Л.С.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яка у встановленому законом порядку позовні вимоги уточнила, в кінцевому просить зобовязати субєкта владних повноважень здійснити нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та стягнути з відповідача недоотриману суму такої за період з 2006р. по 2010р. Мотивує тим, що, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни, має право на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, внаслідок прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» дію вказаної статті було призупинено, виплата допомоги не проводилась. Неконституційність положень Законів України «Про Державний бюджет України» на 2007 та 2008 роки, якими обмежувалась дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», була підтверджена рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Тому просить зобовязати провести нарахування та виплатити суму недоотриманих коштів. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала по наведених вище мотивах та просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова у судове засідання не зявився. З скерованого до суду обґрунтованого заперечення слідує, що відповідач проти позову заперечує, вважає, що на законодавчому рівні не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином обчислювати його розмір за відсутності поняття «мінімальна пенсія за віком», як розрахункової величини. Жодних змін не було внесено до видаткової частини Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, тому кошти на виплату оскаржуваного підвищення в 2007 році були відсутні. Крім цього, позивачу у 2008 році виплачувалася щомісячна державна соціальна допомога «Дітям війни» у розмірі 10% від прожиткового мінімуму. Вважає позов безпідставним, просить відмовити у задоволенні такого. Також звертає увагу на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. Враховуючи подані сторонами докази, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника цієї установи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені суду документи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року установлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею першою цього Закону визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 народилась 27 березня 1934 року і підпадає під категорію «дитина війни», що підтверджується копією паспорта громадянина України. (а.с.5)

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 8 Конституції України встановлює вимогу щодо законів України усі вони приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частиною 3 статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно правовими актами.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було обмежено, у звязку з чим, відповідач не проводив нарахування та доплату позивачу підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, Рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік», якими обмежується дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними.

Встановлено, що всупереч Рішенню Конституційного Суду України ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова оспорювана позивачем надбавка з липня по грудень 2007 року не виплачувалась.

Тому слід визнати обґрунтованими вимоги позивача в частині зобовязання відповідача провести нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» у 2007 році за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. у відповідності до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Також підлягають до задоволення вимоги позивача про зобовязання відповідача провести нарахування та виплату позивачу недоплачену надбавку до пенсії у 2008 році у звязку з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», які обмежували ці доплати визнані неконституційними і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України, тобто з 22 травня 2008 року по 31.12.2008р.

Виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, визначеного у відповідності до ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», з урахуванням отриманої позивачем допомоги у 2008 році в розмірі 10 % від прожиткового мінімуму, позивачу має бути донарахована надбавка за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Також суд вважає, що підлягають до задоволення вимоги позивача в частині нарахування і виплати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., оскільки дія норм ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2009р. не була зупинена чи обмежена іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Вказана норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Крім того, суд вважає, що підлягають до задоволення вимоги позивача в частині нарахування і виплати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2010р. по 07.12.2010р.- на момент винесення постанови, оскільки дія норм ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2010р. не була зупинена чи обмежена іншими нормативно-правовими актами».

Ст. 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Вказана норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Оскільки визначення розміру такої надбавки до пенсії покладається на відповідача, тому суд покладає обовязок на відповідача провести нарахування та виплату позивачу за вказані вище періоди підвищення до пенсії, виходячи із розміру встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Крім цього, на час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Поряд з цим, суд відмовляє в задоволенні позову в частині покладення обов'язку на відповідача по здійсненню нарахування та виплати недоплаченої соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.01.2006р. по 31.12.2006р.виходячи із наступних мотивів.

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року дію ст. 6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році доплати до пенсії, встановлені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» запроваджені не були. Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім, передбачені нею виплати, не запроваджені.

Таким чином, вимоги за 2006 рік задоволенню не підлягають, як не підлягають вимоги за період з 01.01.2007р. по 09.07.2007р. та за період з 01.01.2008р. по 22.05.2008р., оскільки до прийняття рішення Конституційним Судом України положення Законів України «Про Державний бюджет на 2007 та на 2008р.р.» були чинними.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Тому суд, з врахуванням цих вимог та вищенаведених обставин, вважає за необхідне, визнати бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, протиправною.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 17-19, 99, 158163 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про прожитковий мінімум», суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», протиправною.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити нарахування та виплату за період з 9 липня 2007року по 31 грудня 2007року та за період з 22 травня 2008 року по 7 грудня 2010 року підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком ОСОБА_1 згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» враховуючи абзац 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду з дотриманням порядку та строків, що передбачені ст.ст. 185 187 КАС України.

Суддя Г.Б. Жовнір