Справа № 21-270а11
Суддя: Терлецький О.О.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2012 року м. Київ

Верховний Суд України у складі:

головуючогоТерлецького О.О.,

суддів:Балюка М.І., Барбари В.П., Берднік І.С., Вус С.М., Глоса Л.Ф., Гошовської Т.В., Гриціва М.І., Гуля В.С., Гуменюка В.І., Гусака М.Б., Ємця А.А., Заголдного В.В., Канигіної Г.В., Кліменко М.Р., Колесника П.І., Короткевича М.Є., Коротких О.А., Косарєва В.І., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Кузьменко О.Т., Лященко Н.П., Маринченка В.Л., Онопенка В.В., Панталієнка П.В., Патрюка М.В., Пивовара В.Ф., Потильчака О.І., Пошви Б.М., Прокопенка О.Б., Редьки А.І., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л., Скотаря А.М., Тітова Ю.Г., Шицького І.Б., Школярова В.Ф., Яреми А.Г., −

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом закритого акціонерного товариства транснаціональної фінансово-промислової компанії «Укртатнафта» (далі - ЗАТ «Укртатнафта») до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області (далі - ОДПІ) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

У червні 2008 року ЗАТ «Укртатнафта» звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило визнати недійсними податкові повідомлення-рішення ОДПІ від 30 листопада 2007 року № /0/178, (від 18 січня 2008 року № /1/2, від 31 березня 2008 року № /2/17, від 12 червня 2008 року № /3/36, прийняті в результаті адміністративного оскарження першого), про зменшення на 105 665 779 грн суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за серпень 2007 року.

Господарський суд Полтавської області постановою від 1 серпня 2008 року позов задовольнив.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 10 серпня 2009 року постанову суду першої інстанції скасував, прийняв нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 17 травня 2011 року постанову апеляційного суду скасував, постанову суду першої інстанції залишив в силі.

У заявах про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, ОДПІ та Генеральна прокуратура України, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР), просять скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2011 року та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції. На обґрунтування заяв додано ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 квітня та 26 червня 2007 року, 8 квітня 2008 року, 3 березня 2009 року, 22 липня 2010 року, 28 квітня 2011 року, які, на думку заявників, підтверджують неоднакове правозастосування.

Усуваючи неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, Верховний Суд України виходить із такого.

У справі, що розглядається, Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, виходив із того, що оскільки за договорами купівлі-продажу нафти позивач у ціні товару сплатив ПДВ, продавець на користь ЗАТ «Укртатнафта» виписав податкові накладні, на підставі яких останній сформував податковий кредит за серпень 2007 року, то ОДПІ безпідставно зменшила позивачу суму бюджетного відшкодування.

У судових рішеннях від 12 квітня та 26 червня 2007 року, 22 липня 2010 року, 28 квітня 2011 року Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що несплата контрагентом господарюючого суб'єкта ПДВ та ненадходження його до Державного бюджету України є підставою для відмови у відшкодуванні сплаченого господарюючим суб'єктом ПДВ.

Судові рішення Вищого адміністративного суду України від 8 квітня 2008 року та 3 березня 2009 року не містять підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права судом касаційної інстанції, оскільки ухвала Вищого адміністративного суду України від 8 квітня 2008 року прийнята за інших обставин справи, а ухвалою від 3 березня 2009 року касаційний суд скасував прийняті судові рішення, справу направив на новий судовий розгляд з підстав неповноти дослідження обставин справи.

На думку Верховного Суду України, заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2011 року підлягають задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що між ЗАТ «Укртатнафта» та товариством з обмеженою відповідальністю "Таїз" (далі - ТОВ "Таїз") було укладено договори купівлі-продажу нафти сирої. За фактом здійснення поставки нафти ТОВ "Таїз" виписало на користь ЗАТ «Укртатнафта» належним чином оформлені податкові накладні.

Зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ здійснено ОДПІ у зв'язку з тим, що ТОВ "Таїз" не сплачувало до бюджету ПДВ внаслідок поширення на нього гарантій захисту іноземних інвестицій.

Відповідно до підпунктів 7.2.3 та 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця, а підприємства, звільнені від сплати податку до бюджету за рішенням суду, втрачають право, зокрема, на нарахування податку та складання податкової накладної.

Враховуючи, що, на час укладання договорів купівлі-продажу та виконання господарських зобов'язань за ними позивач та його контрагент могли усвідомлювати, що за цими операціями у продавця не виникають податкові зобов'язання з ПДВ, то, відповідно, могли передбачити те, що включення зазначеного податку в ціну товару сприятиме незаконному формуванню у покупця податкового кредиту з ПДВ.

Виходячи із сутності заперечень ОДПІ проти позову, остання мала надати суду всі необхідні докази, які підтверджують її доводи стосовно того, що позивач завідомо знав про звільнення його контрагента від сплати до бюджету ПДВ.

Таким чином, при встановленні апеляційним судом обставин, за яких позивач міг усвідомлювати, що його контрагент ТОВ "Таїз", який звільнений від сплати ПДВ, при формуванні ціни на товар включив ПДВ за ставкою 20 %, касаційний суд помилково виходив із того, що наявність у платника податку - позивача - виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства, є достатньою підставою для визначення податкового кредиту та відшкодування ПДВ із державного бюджету.

Враховуючи, що при вирішенні спору касаційний суд неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого ухвалив помилкове рішення, заяви про його перегляд підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд України

п о с т а н о в и в:

Заяви Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області та Генеральної прокуратури України задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2011 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.О. Терлецький
Судді: М.І. Балюк В.П. Барбара
І.С. БерднікС.М. Вус
Л.Ф. ГлосТ.В. Гошовська
М.І. ГрицівВ.С. Гуль
В.І. ГуменюкМ.Б. Гусак
А.А. ЄмецьВ.В. Заголдний
Г.В. КанигінаМ.Р. Кліменко
П.І. КолесникМ.Є. Короткевич
О.А. КороткихВ.І. Косарєв
О.В. КривендаВ.В. Кривенко
О.Т. КузьменкоН.П. Лященко
В.Л. МаринченкоВ.В. Онопенко
П.В. ПанталієнкоМ.В. Патрюк
В.Ф. ПивоварО.І. Потильчак
Б.М. ПошваО.Б. Прокопенко
А.І. РедькаЯ.М. Романюк
Ю.Л. СенінА.М. Скотарь
Ю.Г. ТітовІ.Б. Шицький
В.Ф. ШколяровА.Г. Ярема

Правова позиція

При встановленні апеляційним судом обставин, за яких позивач міг усвідомлювати, що його контрагент, який звільнений від сплати ПДВ, при формуванні ціни на товар включив ПДВ за ставкою 20 %, касаційний суд помилково виходив із того, що наявність у платника податку - позивача - виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства, є достатньою підставою для визначення податкового кредиту та відшкодування ПДВ із державного бюджету.

Суддя-доповідач О.О. Терлецький