Справа № 201/1254/16-а
Суддя: Черновськой Г. В.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/1254/16-а (2-а/201/31/2016)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26 січня 2016 року звернувся з вищевказаним адміністративним позовом до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позову посилався на те, що він займає посаду завідуючого відділення неврології № 2 (вертеброневрології та периферичної нервової системи) Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова. 20 січня 2016 року, отримавши повідомлення від медсестри відділення ОСОБА_3 про погіршення стану здоровя пацієнта ОСОБА_4, позивач невідкладно виїхав на виклик на належному йому автомобілі Тойота д/н НОМЕР_1 до лікарні. Рухаючись по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпропетровську з боку вул. Космічна в бік центру міста, позивачем було прийнято рішення поїхати через вул. Набережну Перемоги, 10 к, що давало змогу заощадити близько 10 хвилин, що є суттєвим для хворого ОСОБА_4 При цьому позивачу було відомо, що дорога через вул. Набережна Перемоги, 10 к позначена дорожнім знаком №3.1 «Рух заборонено», проте позивач свідомо пішов на порушення правил ПДР, оскільки стан здоровя пацієнта був важливішим за дотримання вимог ПДР, та такі порушення не створювали небезпеки для інших учасників руху. На вказаній вулиці позивача було зупинено патрульною поліцією і інспектором поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 749291, відповідно до якої позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вказану постанову позивач вважає необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при винесенні вказаної постанови відповідачем не було враховано пояснення позивача про його дії, вчинені у стані крайньої необхідності.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідачем було надано до суду письмові заперечення проти позову, однак в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача. 20 січня 2016 року вона разом із чоловіком їхали на роботу та їх автомобіль було зупинено патрульною поліцією. Також свідок пояснила, що позивач дійсно порушив правила ПДР оскільки діяв у стані крайньої необхідності.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 січня 2016 року відповідачем у відношенні позивача було винесено постанову серії ПС2 №749291 по справі про адміністративне правопорушення, де відповідач зазначив, що 20 січня 2016 року о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Тойота д/н НОМЕР_2, здійснив виїзд на вул. Набережна Перемоги, 10к, чим порушив вимоги п 3.1. розділу 33 ПДР «Рух заборонено». Згідно даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП, що підтверджується зазначеною вище постановою, наявною в матеріалах справи (а.с. 5).

У своїх поясненнях позивач з даною постановою не згоден, оскільки вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, та позивач діяв у стані крайньої необхідності.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В контексті наведених вище обставин, які підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід зазначити, що ст.17 КУпАП встановлені обставини, що виключають адміністративну відповідальність, до яких відноситься і випадок, коли особа діяла в стані крайньої необхідності. Відповідно до змісту ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Враховуючи викладене поняття крайньої необхідності, суд вважає за можливе кваліфікувати діяння позивача щодо керування транспортним засобом в порушення дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено», вчинене в станій крайньої необхідності.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи і досліджені докази у їх сукупності, враховуючи встановлену при розгляді справи неповноту і однобічність зясування відповідачем обставин вчиненого позивачем діяння, кваліфікованого як адміністративне правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, що, в свою чергу, тягне за собою неправомірність дії, вчиненої посадовою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ст.122 ч.1 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 70-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову серії ПС2№749291 від 20 січня 2016 року, винесену Інспектором поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня проголошення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська.

Головуючий суддя: Г.В. Черновськой