Справа № 750/2270/16-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №750/2270/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Карапута Л.В. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А
06 квітня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Старової Н.Е.,
суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.03.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про: визнання дії (бездіяльність) щодо обчислення та виплати пенсії з грошового забезпечення без урахування посадового окладу в розмірі, відповідно до наказу Міноборони від 28.07.2008 року № 377 протиправними; зобов`язання головне скласти та надати до ІНФОРМАЦІЯ_2 список осіб пенсії яких підлягають перерахунку якій містить ім`я позивача для складання останнім довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку розміру пенсії з 01.09.2008 з урахуванням підвищення посадового окладу згідно наказу Міноборони від 27.07.2008 № 377; зобов`язання скласти довідку для перерахунку пенсії про грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу відповідно до наказу Міноборони від 27.08.2008 №377 та подати зазначену довідку до ГУПФ України в Чернігівський області; зобов`язання після отримання від ІНФОРМАЦІЯ_2 довідки про грошове забезпечення перерахувати та виплачувати пенсію з урахуванням посадового окладу відповідно до наказу Міноборони від 27.08.2008 №377 з 01.09.2008 та здійснити виплату суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 з нарахуванням компенсації втрати частини доходу.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.03.2016 позовну заяву в частині зобов`язання вчинити певні дії з 01.09.2008 по 08.09.2015 залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, та прийняти нову, якою справу направити для продовження розгляду.
Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду діяв на підставі ст.ст.99, 100 КАС України, з огляду на пропуск процесуального строку звернення до суду.
Згідно ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.
Відповідно ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся з вказаним позовом до суду 09.03.2016, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції. Позов містить вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідачів та зобов`язання вчинити дії за період з 01.09.2008 по 08.09.2015.
Клопотання від позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з обґрунтуванням причин поважності його пропущення не надходило.
Водночас, доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано та жодних поважних підстав для поновлення строку звернення судом не встановлено.
Обгрунтовуючи дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом, позивачем зазначено те, що ненарахування належних йому сум допущено з вини органів Пенсійного фонду України та тих, які видають довідки для перерахунку пенсій.
Судова колегія зауважує, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. А тому, не може бути визнано поважною причиною пропуску процесуального строку лише те, що позивач не був достатньо поінформованим, хоча мав можливість дізнатись про порядок нарахування таких виплат, звернувшись до відповідача і раніше.
Відтак, суд приходить до висновку, що про порушення свого права позивач повинен був дізнатись з моменту отримання пенсійних виплат, які є періодичними щомісячними виплатами. Всупереч вказаному, позов поданий до суду лише 09.03.2016, і при цьому позивачем не було наведено істотних підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, та не надано доказів щодо неможливості подачі позивачем позову в межах строку, передбаченого ст.99 КАС України.
Враховуючи вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення позовних вимог без розгляду, діючи на підставі ст.100 КАС України.
Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта стосовно дотримання процесуального строку звернення до суду, з огляду на обізнаність позивача з розміром пенсійних виплат протягом всього періоду про перерахунок якого просить останній, та що не спростовано у встановленому порядку.
Враховуючи вимоги ч.2 ст.99, ст.100 КАС України та те, що позивач отримуючи пенсію щомісячно мав можливість дізнатися про порушення своїх прав та своєчасно звернутися до суду за їх захистом, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції.
Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 12.03.2016, та не можуть бути підставою для їх скасування.
За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 186, 195, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.03.2016 без змін.
Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.