Справа № 815/686/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/686/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Лопатюк Ю.А.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кисельова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Котовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Котовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 05.02.2016 року № .

Вказуючи на протиправність рішення суб'єкта владних повноважень, позивач зазначає, що у відповідача відсутні підстави для застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17 000 грн., оскільки матеріали правоохоронних органів не містили достатніх та законних даних, які б свідчили про скоєння позивачем, як суб'єктом господарювання порушення, передбаченого ч. 12 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача, проти позову заперечував. В обґрунтування заявленої правової позиції надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 02.06.2003 року № 790.

За приписами пункту 5 зазначеного Порядку, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, покази свідка, проаналізувавши чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.02.2016 року на адресу Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області надійшов лист ЧЧ Котовського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_4, у якому зазначено, що 13.01.2016 року до чергової частини надійшло телефонне повідомлення ОСОБА_5, що в АДРЕСА_1 реалізують алкогольні напої без відповідних документів. При проведені перевірки було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» ФОП ОСОБА_3, в якому здійснюється реалізація алкогольних напоїв.

Під час розгляду звернення ФОП ОСОБА_3 надала копію ліцензії серії НОМЕР_1 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в тому числі сидром та перрі (без додавання спирту), терміном дії до 10.07.2016 року, де місцем торгівлі вказано адресу: АДРЕСА_3, кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відповідно до листа управління архітектури та земельних відносин № 51 від 19.01.2016 року адреса: АДРЕСА_3, рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради жодному об'єкту не надавалась.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД № 034014 від 13.01.2016 року, громадянка ОСОБА_6 13.01.2016 року, о 10 год., не маючи відповідної ліцензії, здійснила реалізацію алкогольних напоїв в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» («ІНФОРМАЦІЯ_2») за адресою: АДРЕСА_4, чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП (роздрібна або оптова, включаючи імпорт або експорт, торгівля спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібна торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору).

29.02.2016 р. Котовським міськрайонним судом Одеської області розглянуто матеріали, які надійшли від ВП Котовського ГУПН в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальністі за ч. 1 ст. 156 КУпАП ОСОБА_6 (справа № 505/360/16-п) та за наслідками розгляду провадження по справі закрито на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку із відсутністю складу правопорушення (а/с. 63).

Надаючи належну оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії, а також ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видаються за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік.

Згідно з вимогами п. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового , коньячного і плодового , алкогольних напоїв і тютюнових виробів», до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (далі Порядок № 790).

За приписами пункту 5 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до вимог пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Як встановлено в судовому засіданні Котовська ДПІ ГУ ДФС в Одеській області 01.02.2016 року отримала матеріали правоохоронних органів щодо недотримання ФОП ОСОБА_3 вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового , коньячного і плодового , алкогольних напоїв і тютюнових виробів», які і стали підставою, як то передбачено п. 5 Порядку № 790, для прийняття податкового повідомлення - рішення № від 05.02.2016 року.

З урахуванням встановленого суд критично ставиться до доводів позивача щодо відсутності у відповідача правових підстав для прийняття спірного рішення. При цьому, слід зауважити, що відповідач додаткових перевірок не проводив, оскільки це не передбачено національним законодавством.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні стверджувала, що ОСОБА_6 була допущена до роботи як стажист без укладання трудового договору. Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 також підтверджувала вказаний факт. Крім того, свідок, пояснила, що алкогольний напій придбала у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» та подала відвідувачу кафе. Це також підтверджується і Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.02.2016 року.

З огляду на викладене, факт допуску ОСОБА_6 до роботи без укладання трудового договору встановлений рішенням суду та відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доведенню не підлягають.

При цьому, слід також звернути увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII (далі - Закон № 77), що набрав чинності 1 січня 2015 року, до статті 24 КЗпП України, яка регламентує укладення трудового договору, були внесені зміни: ч. 3 викладена в редакції: Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України»; частина четверта виключена.

Так, при оформленні трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.

Згідно ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, у разі:

· фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

Слід звернути увагу, що змінами до цієї статті КЗпП України не лише визначено перелік порушень та збільшено розмір штрафів, а й конкретизовано осіб, які несуть відповідальність: посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій; юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю.

Зміни щодо посилення відповідальності за порушення законодавства про працю внесені також до Кодексу України про адміністративні правопорушення (статті 41 та 1651) та до Кримінального кодексу України.

КЗпП України забороняє допускати до роботи працівника без видання наказу про прийняття на роботу: Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням.

Тобто, починаючи з 1 січня 2015 року, роботодавець, приймаючи на роботу працівника, зобов'язаний видати наказ про прийняття на роботу (чи розпорядження).

Отже, роботодавцеві необхідно видавати накази про прийняття на роботу на всіх працівників, яких він приймає на роботу після 1 січня 2015 року, не допускати таких осіб до роботи, доки наказ (розпорядження) про прийняття на роботу не буде виданий.

Крім того, зміни до статті 24 КЗпП України містять таке: роботодавець повинен забезпечити повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Без такого повідомлення роботодавцеві заборонено допускати працівника до роботи.

Функція реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування покладена на Державну фіскальну службу, відповідно до пункту першого Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236.

З урахуванням викладеного суд критично ставиться до посилань представника позивача, що ФОП ОСОБА_3 не несе відповідальність за працівника, який знаходиться на стажуванні і допущений до роботи.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративний позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

28 березня 2016 року.