Справа № 337/6500/15-а (2-а/337/3/2016)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2016 рокусправа № 337/6500/15-а (2-а/337/3/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Федосєєвої Ю.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19 лютого 2016 року у справі №337/6500/15-а за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання протиправними дій, покладання зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.12.2015 року звернулась до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя, в якому просила визнати протиправними дії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо надання соціальних послуг на належному рівні, що призвело до позбавлення її права не пенсію, розраховану згідно з Законом України «Про державну службу»; зобов'язати УПФУ перевести її з пенсії інваліда 2-ої групи загального захворювання на пенсію, розраховану згідно з Законом України «Про державну службу» та сплатити компенсацію по перерахованій пенсії, починаючи з 21.05.2015 року.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19 лютого 2016 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити.

Позивач та представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач надіслав до апеляційного суду заперечення, яким просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_3 перебуває на обліку УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з 27.03.2008 року та отримувала пенсію як інвалід III групи. В той же час позивачка обіймала посаду державного службовця та отримувала зарплату держслужбовця.

Виплати зазначеної пенсії по інвалідності були припинені з 01.04.2015 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» №213.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК АВ №0304155 від 21.05.2015 року позивачці встановлено другу групу інвалідності загального захворювання (а.с.6).

21.05.2015 року ОСОБА_3 звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про поновлення пенсії по інвалідності у зв'язку зі зміною групи інвалідності, про що надала до пенсійного органу довідку МСЕК від 21.05.2015 року (а.с.14-14 зворотня сторона, 34).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя №157317 від 28.05.2015 року ОСОБА_3 здійснено перерахунок пенсії по інвалідності з 21.05.2015 року (а.с.35).

10.06.2015 року ОСОБА_3, продовжуючи працювати, звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про перерахунок пенсії по інвалідності з урахуванням стажу та заробітку, про що надала копію трудової книжки (а.с.36-36 зворотна сторона).

Як вбачається з розпорядження УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя №157317 від 18.06.2015 року ОСОБА_3 був здійснений перерахунок пенсії по інвалідності у зв'язку зі зміною стажу та заробітку, починаючи з 01.06.2015 року (а.с.37).

З копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 звільнена з посади головного державного ревізора інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області з 27.10.2015 року за ст.36 КЗпП України (а.с.13).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 29.10.2015 року про перерахунок пенсії у зв'язку з звільненням, УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя своїм розпорядженням №157317 від 02.11.2015 року здійснило ОСОБА_3 перерахунок пенсії (а.с.39, 40, 41, 42).

ОСОБА_3 звернулась 06.11.2015 року до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про проведення перерахунку пенсії, якою вона просила перевести її з пенсії інваліда II групи загального захворювання на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу», починаючи з 21.05.2015 року (а.с.21-22).

Пенсійним органом 20.11.2015 року надана відповідь за №239/О-9, згідно якої, ОСОБА_3 повідомлено, що права на переведення з пенсії по інвалідності II групи, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію II групи згідно Закону України «Про державну службу» з 21.05.2015 року вона не має (а.с.24).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач оскаржила їх до суду, посилаючись, крім того, на те, що при отриманні консультації 21.05.2015 року, її не повідомив спеціаліст УПФУ про можливість втратити пенсію державного службовця. Вважає, що через неякісну консультацію, вона втратила право на призначення пенсії як державному службовцю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.06.2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначаються, а призначені до 01.06.2015 року - не перераховуються.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Управління Пенсійного фонду України відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, як місцевий орган державної виконавчої влади, діє лише на підставі, у спосіб та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та діючим законам України.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст.64 Закону України «Про Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов'язана надавати безоплатно страхувальникам і застрахованим особам в усній та письмовій формі, а також через засоби масової інформації консультації з питань застосування законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, роз'яснювати їхні права, обов'язки і відповідальність, порядок сплати страхових внесків, заповнення звітності та інші питання відповідно до цього Закону».

На підставі Затвердженої Постанови правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань проводить у межах своїх повноважень інформаційно-роз'яснювальну роботу серед населення, надає страхувальникам консультації з питань застосування законодавства про ведення обліку застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, роз'яснює їхні права і обов'язки.

На підставі ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 5 ст.45 Закону України «Про державну службу» від 17.11.2011 року № 4050-VI (який діяв до 31.12.2015 року), державним службовцям, яких у період проходження державної служби визнано інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в порядку та розмірі, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, за наявності не менш як 10 років стажу державної служби та страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Для призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» до заяви встановленого зразка необхідно надати довідку про стаж державної служби, надання якої передбачено Постановою КМУ № 283 від 03.05.1994 року, довідку про основні види оплати праці державного службовця на момент виходу на пенсію, довідку про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд, за формою, затвердженою постановою Правління ПФУ від 11.02.2011 року № 5-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.02.2011 року за № 210/18948.

Вимогами п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до де яких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» № 213, який набрав чинності 01.04.2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, а тому пенсія по інвалідності (I або II групи) відповідно до акону України «Про державну службу» з 01.06.2015 року не призначається.

Частиною 5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема згідно з Законом України «Про державну службу».

Відтак, з 01.06.2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначаються, а призначені до 01.06.2015 року - не перераховуються.

З тексту адміністративного позову ОСОБА_3 вбачається, що їй було відомо про існування Закону України «Про внесення змін до де яких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» № 213 (який набрав чинності 01.04.2015 року), оскільки саме за дією цього закону відповідачем було припинило виплату позивачу, як працюючому пенсіонеру, пенсії по інвалідності ІІІ групи.

З зазначений вище матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, звертаючись 21.05.2015 року до пенсійного органу з заявою про поновлення пенсії у зв'язку зі зміною групи інвалідності з ІІІ групи на ІІ групу, особисто зазначила, що на цей час працює та надала довідку МСЕК від 21.05.2015 року.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що ОСОБА_3 з заявами про перехід з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший вид пенсії (держслужбовця) до пенсійного органу в 2015 році взагалі не зверталась.

Вимоги позивача про зобов'язання пенсійного органу перевести ОСОБА_3 з пенсій по інвалідності на пенсію, розраховану згідно з Законом України «Про державну службу» з 21.05.2015 року задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не було виконано вимог ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто не було подано відповідної заяви з необхідними документами, та з цього питання відповідачем не приймалося рішення.

Посилання апелянта на те, що спеціалістом УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя під час прийому 21.05.2015 року, їй не було роз'яснено який вид пенсії більш вигідний для неї при призначенні пенсії, не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не доведено, що вона взагалі з такою консультацією зверталась, в матеріалах справи такі докази відсутні. Навпаки, наявна заява позивача про поновлення їй пенсії у зв'язку зі зміною групи інвалідності з ІІІ групи на ІІ групу та додані до неї відповідні документи.

Необхідний пакет документів для надання спеціалістом УПФУ належної консультації з зазначеного вище питання ОСОБА_3 до пенсійного органу в зазначений період не надавався.

Посилання позивача в апеляційній скарзі та її представника в судовому засіданні апеляційної інстанції на те, що спеціаліст УПФУ повинна була передбачити наступні зміни в законодавстві, а тому повинна була надати консультацію щодо призначення ОСОБА_3 пенсії як державному службовцю, не заслуговують на увагу, оскільки на час звернення до УПФУ позивачка повідомила, що працює, подала відповідну заяву, де зазначила про свою роботу держслужбовцем ( а.с.34).

Посилання апелянта на те, що вона не обізнана у питаннях пенсійного законодавства, не може бути підставою для визнання дій відповідача неправомірними, адже закони та інші нормативно правові акти є доступними для ознайомлення всіма громадянами, можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання людини.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_3 без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19 лютого 2016 року у справі №337/6500/15-а залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19 лютого 2016 року у справі №337/6500/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 04 квітня 2016 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак