Справа № 804/19452/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергонафта»
до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням додаткових пояснень, зазначалося, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за реальною господарською операцією з ПП «Олімп». Правочин, укладений з означеним контрагентом, недійсний в судовому порядку не визнавався та є реальним, що посвідчується відповідними первинними документами, які були надані до перевірки, а акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами даного правочину. Посилання контролюючого органу на висновки акту Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 06.10.2014р. №216/22-4/31414089 «Про результати зустрічної звірки ПП «Олімп» щодо документального підтвердження господарських відносин з підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями за період з 01.06.2014р. по 31.08.2014р., їх реальності та повноти відображення в обліку», яким встановлено відсутність обєктів оподаткування податком на додану вартість в господарських операціях ПП «Олімп» та не підтверджено операції з купівлі та продажу товарів (робіт, послуг) цим підприємством, не спростовує реальності правочинів позивача з цим контрагентом, оскільки, вказаний акт фактично складений про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Олімп», а, отже, первинні документи цього підприємства під час зустрічної звірки контролюючим органом не досліджувались взагалі, натомість вони були надані до перевірки позивача і податкова інспекція жодних недоліків в їх оформленні не встановила.
Представники позивача у судовому засіданні підтримали предявлений позов та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю його задовольнити.
Відповідач правом на подання письмових заперечень на адміністративний позов не скористався, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання його представник не зявився, про причину неявки суд не повідомив, тому, з урахуванням приписів ст.128 КАС України, суд розглянув справу за його відсутності.
Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
За результатами означеної перевірки складено акт від 31.10.2014р. №1350/22-02/31761265, яким зафіксовано встановлене перевіркою порушення позивачем приписів п.198.1, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого останнім занижено податок на додану вартість на загальну суму 166667,00грн. за липень 2014 року.
Висновки означеного акту перевірки обґрунтовані тим, що за результатами її проведення документально не підтверджено отримання позивачем послуг від ПП «Олімп» таких як: підготовка і зачистка резервуарів під ПММ, у зв'язку із ненаданням позивачем підтверджуючих документів, а саме: фактичної наявності у підприємства-контрагента відповідних виробничих потужностей, технічних та транспортних засобів, матеріальних і фінансових ресурсів для виконання робіт та послуг; наявності у підприємства-контрагента необхідної кількості працюючих з відповідною кваліфікацією для виконання робіт та надання послуг. Крім того за результатами перевірок/звірок контрагента-продавця не встановлено реальність здійснення господарських операцій по веденню підприємницької діяльності за відповідний перевіряємий період. Так, актом Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 06.10.2014р. №216/22-4/31414089 «Про результати зустрічної звірки ПП «Олімп» щодо документального підтвердження господарських відносин з підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями за період з 01.06.2014р. по 31.08.2014р., їх реальності та повноти відображення в обліку» встановлено відсутність обєктів оподаткування податком на додану вартість в господарських операціях ПП «Олімп» та не підтверджено операції з купівлі та продажу товарів (робіт, послуг) цим підприємством. У зв'язку з вищевикладеним у ТОВ «Енергонафта» відсутнє право на формування валових витрат та податкового кредиту по операціях з придбання послуг у постачальника ПП «Олімп». Операції з цим контрагентом не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Так, згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Енергонафта» та ПП «Олімп» було укладено договір №ОЛ-2207/14 від 22.07.2014р., згідно якого ТОВ «Енергонафта», як замовник, доручає, а ПП «Олімп», як підрядник, зобовязується виконати у відповідності до умов даного договору зачищення резервуарів на АЗС №1: резервуар №1 ДТ-8,500м3, резервуар №2А76-8,500м3, резервуар №3 А92-8,500м3, резервуар №4 А-95-8,500м3, резервуар №5 аварійний - 8,500м3, що знаходяться за адресою: м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 66Д; на АЗС №5: резервуар №1 А92-17,890м3, резервуар №2 А92Е-7,330м3, резервуар №3 А95Е-12,600м3, резервуар №4 А95-12,600м3, резервуар №5 ДТ-21,600м3, резервуар №6 аварійний 3,600м3, що знаходяться за адресою: Новомосковський район, с. Хащове, вул. Овчаренко, 2а.
Згідно п.1.4 договору строк виконання робіт 30 календарних днів з моменту підписання договору.
Пунктом 1.5 договору передбачено, що прийняття виконаних робіт оформляється актом здачі-прийняття.
Відповідно до п.2.1 вартість робіт по договору складає 1000000,00грн.
На підтвердження виконання робіт за договором №ОЛ-2207/14 від 22.07.2014р. позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0731/07 та №ОУ-0731/08 від 31.07.2014р., в яких зазначено, що підрядником проведено роботи з підготовки та зачистки резервуарів під ПММ на АЗС №1 та на АЗС №5 на загальну суму 1000000,00грн., в тому числі податок на додану вартість 166666,66грн., а також податкові накладні №103 та №104 від 31.07.2014р. на вказану суму.
Щодо оплати позивачем наданих послуг судом встановлено, що фактично така оплата була здійснена частково у сумі 250000,00грн. на рахунок ТОВ «ОСОБА_4 Сервіс», якому ПП «Олімп» уступило право вимоги за договором з позивачем.
Разом з тим, вищеозначені документи не відображають в повній мірі зміст та обсяг вказаної господарської операції, а, отже, не можуть бути визнані належним документальним підтвердженням реальності її здійснення.
Представник позивача суду пояснив, що такі роботи зазвичай складаються з декількох етапів: викачки палива з резервуарів, дегазації ємкостей (викачки небезпечного пару) та зачистки стін резервуарів від бруду.
Водночас, в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не зазначено конкретно які саме роботи (їх зміст) були виконані та щодо яких резервуарів.
З наданих позивачем документів також не вбачається чиє та яке саме обладнання використовувалося при здійсненні робіт з підготовки та зачистки резервуарів та які витрати на це здійснені позивачем.
Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що обладнання надавалося виконавцем, тобто ПП «Олімп», однак, доказів цього надано не було.
При цьому суд зауважує, що контрагент позивача ПП «Олімп» знаходиться у м. Ірпінь Київської області по вул. Стрілецької Дивізії, в той час як обєкти (АЗС), на яких надавалися послуги позивачу, знаходяться в Новомосковському районі Дніпропетровської області.
Водночас, позивачем не надано відомостей відносно витрат на транспортування обладнання контрагента з Київської області до Дніпропетровської області, на відрядження (проїзд, проживання, харчування тощо) працівників ПП «Олімп» та їх включення (не включення) у вартість робіт.
Враховуючи відстань між контрагентами та відсутність належного документального підтвердження реальності означеної вище господарської операції, не вбачається економічної доцільності та фактичної можливості її здійснення за таких умов, з урахуванням часу, оперативності проведення, місцезнаходження та віддаленості осіб, що приймали участь в цій операції.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що сукупність наданих доказів не підтверджує факт реальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентом ПП «Олімп».
Наявність податкових накладних, за відсутності інших первинних документів, які відображають реальний економічний зміст господарських операцій, підтверджують перевезення товарно-матеріальних цінностей, прийняття та передачу, а також рух активів, не дає платнику податків права формувати на підставі таких податкових накладних свій податковий кредит.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність віднесення платником податків до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними в рамках таких господарських операцій, незважаючи на наявність у останнього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного податкового законодавства.
Тим більше, що приписи абз.2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України прямо забороняють платнику податків формувати показники податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності та іншими документами, пов'язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на те, що ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Оскільки позивачем при подачі цього адміністративного позову, який носить майновий характер, було сплачено лише частину судового збору у розмірі 487,20грн., з нього має бути стягнута решта суми судового збору у розмірі 4384,80грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергонафта» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5