Справа № 817/3409/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3409/15

31 березня 2016 року 15год. 02хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача 1: представник не з'явився

відповідача 2: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Управління МВС України у Волинській області Ковельського МВ УМВС України у Волинській області
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинення певних дій та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Управління МВС України у Волинській області, Ковельського МВ УМВС України у Волинській області про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтованні тим, що наказом №322 о/с від 05.11.15 року капітана міліції ОСОБА_2 - слідчого Слідчого відділення Ковельського міського відділу (з обслуговування міста Ковеля та Ковельського району) (перебуває у відпустці для догляду за дитиною, не подала рапорту про приступлення до роботи та заяви щодо продовження служби в Національній поліції) звільнено у запас (з постановкою на військовий облік) Збройних Сил з органів за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 06.11.2015 року. Позивач отримала повідомлення №3/1-6798 від 06.11.2015 року про те, що звільнена з роботи. Будь- яких документів до повідомлення додано не було. Із наказом її про звільнення не ознайомлено, трудову книжку не видано, повний розрахунок при звільненні не проведено. З даним звільненням ОСОБА_2 не погоджується, вказуючи про недотримання роботодавцем ряду вимог, передбачених трудовим законодавством. Крім того, на час звільнення позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, а Закон України Про Національну поліцію в частині звільнення особи під час перебування у відпустці, на думку позивачки, суперечать національному законодавству, а тому не може бути застосований.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач- Управління МВС України у Волинській області не з'явився, у поданому до суду клопотанні просив розглянути справу без участі представника.

З поданих до суду письмових заперечень позов не визнає, зазначає, що при прийнятті оскаржуваного наказу начальник УМВС України у Волинській області діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню. Також зазначено, що у визначений Законом України "Про Національну поліцію" у належний спосіб позивач повідомлена про наступне вивільнення та у трьохмісячний термін вона не подала будь-яких заяв, клопотань, рапортів про бажання працювати у поліції, як то передбачено пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону. Таким чином, ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ, як таку, яка не подала рапорт про приступлення до роботи та заяви про продовження служби в Національній поліції України. Відтак, оскаржуваний наказ прийнятий у відповідності до чинного законодавства.

Відповідач- Ковельський МВ УМВС України у Волинській області заперечень на адміністративний позов не подав, в судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Судом не визнавалась обов'язковою участь сторін у судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів.

Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Дослідженими судом доказами встановлено, що 29.11.2003 року ОСОБА_2 прийнята на роботу та призначена на посаду дільничного інспектора міліції Ковельського МВ УМВС України в Волинській області (а.с.62) .

12.07.2012 року переведена на посаду слідчого Ковельського МВ УМВС України в Волинській області. Відповідно, з листопада 2003 року, ОСОБА_2 безперервно перебуває у трудових відносинах з Ковельським МВ УМВС України в Волинській області .

Згідно з наказом №34 о/с від 28.02.2014 року ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, а саме з 11.02. 2014 року по 30.11. 2016 року (включно) (а.с.75).

Наказом №322 о/с від 05.11.15 року капітана міліції ОСОБА_2 - слідчого Слідчого відділення Ковельського міського відділу (з обслуговування міста Ковеля та Ковельського району) (перебуває у відпустці для догляду за дитиною, не подала рапорту про приступлення до роботи та заяви щодо продовження служби в Національній поліції) звільнено у запас (з постановкою на військовий облік) Збройних Сил з органів за п. 64 «г» (через скорочення штатів) (а.с.27).

Надаючи правову оцінку досліджуваним обставинам справи, суд вважає за необхідне врахувати наступні вимоги чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства.

Регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року.

Відповідно до п. 8 цього Положення, дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться: зокрема за станом здоров'я - відповідно до висновків військово-лікарської комісії; у зв'язку із скороченням штатів- у разі відсутності можливості використання на службі; за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації; за службовою невідповідністю; у зв'язку з набранням законної сили судовим рішенням щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; у зв'язку з прямим підпорядкуванням близькій особі.

02.07.2015 року Верховною Радою України був прийнятий Закону "Про Національну поліцію".

Відповідно до пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім, пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

В силу вимог пункту 8 розділу XI "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №580-VІІІ з 06.08.2015 (з дня опублікування вказаного Закону) всі працівники міліції вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Однак з врахуванням пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_2 вважається попередженою про майбутнє звільнення через скорочення штатів з 07.08.2015 року, так як пункт 8 розділу XI "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №580-VІІІ набрав чинності з наступного дня після 06.08.2015 року (дня опублікування Закону №580-VІІІ).

Згідно п. 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

При цьому, відповідно до пункту 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію, перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Таким чином ОСОБА_2 мала право подати заяву про проходження подальшої служби у період з 07.08.2015 року по 07.11.2016 року включно. В той же час наказ №322 о/с про звільнення ОСОБА_2 з 06.11.2016 року прийнятий начальником Управління МВС України у Волинській області 05.11.2015 року, тобто до закінчення наданого Законом терміну.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням того, що законодавство дозволяло позивачу подати рапорт про продовження служби до 07.11.2015 року включно, а наказ про звільнення позивача з огляду на неподачу такого рапорту виданий відповідачем 05.11.2015 року, тобто до закінчення вказаного терміну, оспорюваний наказ, відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України, оцінюється судом як такий, що не відповідає таким критеріям правомірності, як законність, обґрунтованість та розсудливість.

На думку суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваного наказу №322 о/с від 05.11. 2015 року.

А відтак позовні вимоги, щодо скасування наказу про звільнення та поновлення ОСОБА_2 на посаді підлягають до задоволення.

Стосовно позовної вимоги про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по день винесення судом рішення про поновлення на службі в органах внутрішніх справ, то такі до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Як встановлено судом, на момент звільнення ОСОБА_2 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та не отримувала заробітної плати. Що стосується допомоги по догляду за дитиною, вказана допомога нараховується та виплачується Фондом соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Відповідно суд позбавлений можливості зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать до часткового задоволення.

Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував, відтак підстави для його повернення відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління МВС України у Волинській області №322 о/с від 05.11.2015 про звільнення ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_2 на посаді слідчого Слідчого відділення Ковельського міського відділення (з обслуговування міста Ковеля та Ковельського району).

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді слідчого Слідчого відділення Ковельського міського відділу (з обслуговування міста Ковеля та Ковельського району) допустити до негайного виконання відповідно до п.3 ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.