Справа № 826/19109/15
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" звернулося до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про визнання протиправним та скасування рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" у частині признання уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови №150 виконавчою дирекцією Фонду 02 березня 2015 року прийнято оскаржуване рішення, яким із 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці із 03 березня по 02 червня 2015 року. Призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08 квітня 2015 року №71 внесено зміни до оскаржуваного рішення шляхом зазначення, що тимчасову адміністрацію запроваджено на шість місяців із 03 березня по 02 вересня 2015 року.

03 серпня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №147, яким продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". Продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" до 02 жовтня 2015 року.

02 жовтня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду 02 жовтня 2015 року прийнято рішення, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" із 05 жовтня 2015 року включно. Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Дельта Банк", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 на два роки із 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

Підставою для звернення позивача до суду з позовом стало те, що він дізнався, що ОСОБА_2, згідно з інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України, є адвокатом. Інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю у вказаному реєстрі відсутня.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону, працівникам Фонду за переліком посад, що затверджується адміністративною радою Фонду, забороняється: займатися підприємницькою діяльністю, виконувати роботу за сумісництвом, крім викладацької, наукової та іншої творчої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Відповідно до розділу 2 Рекомендацій Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури "Щодо оподаткування адвокатських об'єднань та адвокатів як самозайнятих осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність", затвердженої Рішенням ВККА за № VІ/4-97 від 18 березня 2014 року, випливає, що адвокатська діяльність не є господарською і, зокрема, підприємницькою у значенні ст. З Господарського кодексу України, а адвокат не є суб'єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність відповідно до Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. N 2755-VI.

Особи, що здійснюють незалежну професійну діяльність, у тому числі й адвокати, підпадають під визначення поняття самозайнятої особи.

На виконання п. 2 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката (фізичної особи, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом) щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Виходячи з викладеного вище, доводи Позивача про те, що діяльність ОСОБА_2 порушує положення ст. 16 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також позбавляє його можливості займатися будь-якою діяльністю (у тому числі незалежною професійною діяльністю) та отримувати за це грошову винагороду - є необґрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 1, п. 17 ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 3, ч.ч. 1-2 ст. 16 Закону, метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Для цілей цього Закону працівниками Фонду вважаються особи, які займають посади, передбачені штатним розписом.

Працівникам Фонду за переліком посад, що затверджується адміністративною радою Фонду, забороняється: 1) бути керівником, учасником або пов'язаною особою банку (крім перехідного банку); 3) перебувати у трудових відносинах з банками; 4) займатися підприємницькою діяльністю, виконувати роботу за сумісництвом, крім викладацької, наукової та іншої творчої діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 дійсно є адвокатом. У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутня інформації про зупинення або припинення ОСОБА_2 права на заняття адвокатською діяльністю.

Разом з тим, позивачем не було надано доказів, які б свідчили про зайняття ОСОБА_2 адвокатською діяльністю та отримання ним відповідного доходу на час зайняття посади уповноваженої особи Фонду.

Так, представником відповідача було надано відомості із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела доходів за період із 01 жовтня 2012 року по 30 червня 2015 року, з яких вбачається що, ОСОБА_2 за вказаний період отримував доходи за кодами класифікації "101", "126", "127".

Інформація про отримання ОСОБА_2 доходів від провадження адвокатської діяльності у вказаних відомостях відсутня.

Таким чином, у період із 01 жовтня 2012 року по 30 червня 2015 року ОСОБА_2 не провадив адвокатську діяльність та не отримував прибутку від неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону, тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації. Уповноваженою особою Фонду не може бути особа, яка: 1) є кредитором, пов'язаною особою або учасником банку, щодо якого здійснюється тимчасова адміністрація; 2) має судимість, не погашену і не зняту у встановленому законом порядку, або якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину; 3) має прострочені зобов'язання перед будь-яким банком; 4) має конфлікт інтересів з банком, щодо якого здійснюється тимчасова адміністрація.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Закону, конфліктом інтересів є наявність у відповідного працівника Фонду або його/її дружини (чоловіка), батька, матері, дітей, рідних братів і сестер особистих або ділових інтересів у відповідному банку, зокрема щодо: 1) заборгованості перед банком, заборгованості банку, володіння будь-якими майновими правами щодо майна банку; 2) відносин за попередні п'ять років з банком як його пов'язаною особою; 3) невиконання будь-яких зобов'язань по відношенню до будь-якого банку за останні п'ять років; 4) володіння майном, яке конкурує з майном банку; 5) перебування у трудових відносинах з банком за останні п'ять років; 6) інших інтересів, що можуть зашкодити неупередженому виконанню функцій у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Судом першої інстанції було встановлено, що у ОСОБА_2, як уповноваженої особи Фонду, відсутній конфлікт інтересів з підстав, передбачених ч. 3 ст. 35 Закону.

Згідно з п.п. 8, 2, 7 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 26, п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", конфлікт інтересів - суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов'язками, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов'язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Враховуючи вище викладені норми, суд зазначає, що конфлікт інтересів між клієнтами ПАТ "Дельта Банк" та уповноваженою особою Фонду можливий виключно у випадку наявності між клієнтом та вказаною особою, у даному випадку ОСОБА_2 як адвокатом, договору про надання правової допомоги.

Однак, доказів наявності такого договору або інших документів, які б підтвердили факт наявності конфлікту інтересів, позивачем надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" у частині признання уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст рішення виготовлено 04.04.2016 р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.