Справа № 816/217/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/217/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

представника позивача - Шульгіна Г.Л.,

представника відповідача - Боровик Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства " Кременчуцький завод металевих виробів " до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство " Кременчуцький завод металевих виробів" ( надалі - позивач, ПАТ " Кременчуцький завод металевих виробів"), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області , де просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного Управління ДФС у Полтавській області від 04.02.2016 № , № , № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на незгоду із висновками акта перевірки відповідача від 19.01.2016 №22/16-31-22-01-09/01181618, вважаючи, що висновки перевірки не відповідають фактичним обставинам. Пояснював, що господарські операції із контрагентами ТОВ "Промтехсервіс" та ТОВ "Юртрансервіс" оформлені належними первинними документами, мали реальний характер та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках позивача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на висновки акту вищевказаної перевірки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ПАТ "КРЗМВ", ідентифікаційний код 01181618, є юридичною особою, знаходиться на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ та в перевіряємому періоді було зареєстроване платником податку на додану вартість з 18.07.1997, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ № 100337400 від 20.05.2011, індивідуальний податковий номер 64 /том 7 а.с. 161-164/.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ПАТ "КРЗМВ" займається таким видом економічної діяльності за КВЕД: 25.29 - виробництво інших металевих баків, резерварів і контейнерів; 25.62 - є механічне оброблення металевих виробів, 25.99 - виробництво інших готових металевих виробів та інш. /том 2 а.с. 162-163/.

У термін з 14.12.2015 по 28.02.2013 року посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області проведено планову документальну виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький завод металевих виробів" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 19.01.2016 № 22/16-31-22-01-09/01181618 /том 1 а.с. 19-70/.

За висновками перевірки встановлено наступні порушення:

- п.п. 139.1.1, 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 14 164 грн., в тому числі за 4 квартал 2012 рік - 1408 грн, 2013 рік - 7009 грн, 2014 рік - 5747 грн.;

- п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 14 207 грн., у тому числі: листопад 2012 - 894 грн., грудень 2012 - 447 грн., січень 2013 - 447 грн., лютий 2013 - 447 грн., березень 2013 - 447 грн., травень 2013 - 894 грн., червень 2013 - 447 грн., жовтень 2013 - 3800 грн., листопад 2013 - 447 грн., грудень 2013 - 447 грн., січень 2014 - 1467 грн., лютий 2014 - 447 грн., березень 2014 - 447 грн., квітень 2014 - 447 грн., травень 2014 - 447 грн., червень 2014 - 447 грн., липень 2014 - 447 грн., вересень 2014 - 894 грн., жовтень 2014 - 447 грн.

- 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на загальну сумму 894 грн., в тому числі за грудень 2014 в сумі 894 грн.

За висновками перевірки вищевказані порушення виникли у зв'язку із включенням позивачем у перевіряємому періоді до складу валових витрат та податкового кредиту фінансових результатів безтоварних господарських операцій із контрагентами ТОВ «Промтехсервіс» та ТОВ «Юртрансервіс».

Так, перевіркою встановлено, що між позивачем (замовник) та ТОВ «Юртрансервіс» (виконавець) укладено договір від 09.07.2008 /том 1 а.с. 127-129/, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується виконати роботи, пов'язані з юридичним обслуговуванням господарської діяльності замовника, виходячи з видів робіт, зазначених у статті 2 цього договору, а замовник зобов'язується оплатити дані роботи.

Статтею 2 договору встановлено наступні види робіт, що виконуються в інтересах замовника: 2.1 надання усних та письмових консультацій, довідок, висновків по договорам (контрактам), що укладаються підприємством - замовником, внутрішнім документам підприємства: наказам, розпорядженням, інструкціям, положенням, підготовка та пред'явлення претензій, запитів, заяв, скарг, відповідей на скарги, запити, претензії, заяви з питань діяльності підприємства - замовника; 2.2. надання усних та письмових консультацій, довідок, інформації, висновків за окремими усними або письмовими дорученнями замовника, пов'язаними з господарською діяльністю останнього; 2.3. підготовка та подання позовних заяв, представлення інтересів та захист прав підприємства замовника в судових та інших органах регулюється сторонами окремим договорами або додатковими угодами до даного договору; 2.4 інші види робіт за згодою між виконавцем і замовником в межах компетенції виконавця.

Згідно п. 5.1 договору вартість робіт, обумовлених у п.п. 2.1-2.2, які виконуються в інтересах замовника протягом місяця, визначається сторонами згідно прейскуранта послуг виконавця по пакету абонентського обслуговування «Підприємець» та складає 8 годин роботи виконавця в місяць по ціні 108 грн., в тому числі 18 грн. ПДВ за 1 годину роботи. Всього абонентська плата в місяць складає 864 грн., в тому числі ПДВ - 144 грн. За результатами роботи за місць, сторони не пізніше 5 числа наступного за звітним місяця, підписують акт приймання-передачі виконаних робіт.

Додатковою угодою № 1 від 04.01.2010 визначено, що вартість робіт, обумовлених у п.п. 2.1-2.2, які виконуються в інтересах замовника протягом місяця, визначається сторонами згідно прейскуранта послуг виконавця та складає 12 годин роботи виконавця в місяць по ціні 162 грн., в тому числі 27 грн. ПДВ за 1 годину роботи. Всього абонентська плата в місяць складає 1944 грн., в тому числі ПДВ - 324 грн. /том 1 а.с. 130/.

Додатковою угодою № 2 від 10.01.2011 визначено, що вартість робіт, обумовлених у п.п. 2.1-2.2, які виконуються в інтересах замовника протягом місяця, визначається сторонами згідно прейскуранта послуг виконавця та складає 12 годин роботи виконавця в місяць по ціні 162 грн., без ПДВ за 1 годину роботи. Всього абонентська плата в місяць складає 1944 грн. без ПДВ згідно п.п. 196.1.14 п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України /том 1 а.с. 131/.

Додатковою угодою № 3 від 18.04.2011 доповнено п. 5 договору від 09.07.2008 підпунктом 5.6 у наступній редакції: "За результатами розгляду судових справ згідно п. 2.3 договору за позитивний результат розгляду справ замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі вартості 12 годин по ціні 162 грн. за 1 годину послуг виконавця" /том 1 а.с. 132/.

Додатковою угодою № 4 від 01.07.2011 визначено, що вартість робіт, обумовлених у п.п. 2.1-2.2, які виконуються в інтересах замовника протягом місяця, визначається сторонами згідно прейскуранта послуг виконавця по пакету абонентського обслуговування "Підприємець" та складає 12 годин роботи виконавця в місяць по ціні 194,4 грн., в тому числі ПДВ - 32,4 грн. за 1 годину роботи. Всього абонентська плата в місяць складає 2332,8 грн., в тому числі ПДВ - 388,8 грн. /том 1 а.с. 133/.

Додатковою угодою № 5 від 03.01.2012 визначено, що вартість робіт, обумовлених у п.п. 2.1-2.2, які виконуються в інтересах замовника протягом місяця, визначається сторонами згідно прейскуранта послуг виконавця по пакету абонентського обслуговування "Підприємець" та складає 12 годин роботи виконавця в місяць по ціні 223,56 грн., в тому числі ПДВ - 37,26 грн. за 1 годину роботи. Всього абонентська плата в місяць складає 2682,72 грн., в тому числі ПДВ - 447,12 грн. /том 1 а.с. 134/.

Також між позивачем (замовник) та ТОВ "Юртрансервіс" (виконавець) укладено договір від 01.02.2013 /том 1 а.с. 135/, за умовами якого виконавець бере обов'язок підготувати та надати необхідні процесуальні документи та здійснити представництво інтересів та захист прав підприємства замовника в судових та інших органах по спору стосовно договору с ПП Остапенко для повернення майна замовнику, переданого згідно договору.

Згідно п. 2 договору вартість робіт, обумовлених у п.1, які виконуються в інтересах замовника визначається сторонами в актах прийому- передачі виконаних робіт в залежності від кількості витраченого часу на виконання послуг, за результатами роботи за 6 місяців. Вартість 1 години роботи, згідно прейскуранту послуг виконавця, складає 223,56 грн. в тому числі ПДВ 37,26 грн.

01.03.2013 між позивачем (замовник) та ТОВ «Юртрансервіс» (виконавець) укладено договір /том 1 а.с. 136/, за умовами якого виконавець бере на себе обов'язок підготувати та надати необхідні процесуальні документи та здійснити представництво інтересів та захист прав підприємства замовника в судових та інших органах по спору стосовно акту перевірки підприємства замовника працівниками КОДПІ, а також винесених повідомлень - рішень на підставі цього акту.

Згідно п. 2 договору вартість робіт, обумовлених у п.1, визначається та зазначається сторонами згідно в актах прийому-передачі виконаних робіт в залежності від кількості витраченого часу на виконанння послуг, за результатами роботи за кожні 6 місяців. Вартість 1 години роботи, згідно прейскуранту послуг виконавця, складає 223, 56 грн., в тому числі ПДВ 37,26 грн.

Фактичне виконання умов договору про надання юридичних послуг позивач підтверджує актами приймання - передачі виконаних робіт до договору про надання юридичних послуг та звітами про виконані роботи по договору про надання юридичних послуг, податковими накладними та рахунками на оплату юридичних послуг, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1 а.с. 137-250, том 2 а.с. 1-33/, та оплачені на загальну суму 84 506 грн., в т.ч. ПДВ - 14 084 грн., що не заперечувалося Кременчуцькою ОДПІ.

Оцінюючи первинні документи із даним контрагентом ревізори дійшли висновку, що надані акти виконаних робіт не містять повного змісту господарських операцій та її вимірників у натуральному виразі. Тому на думку перевіряючих неможливо встановити безпосередній зв'язок із господарською діяльністю позивача та економічного обгрунтування, тим більше, що позивач і названий контрагент є пов'язаними особами, оскільки член Наглядової ради ПАТ «Кременчуцький завод металевих виробів» Приходько Павло Володимирович є засновником ТОВ «Юртрансервіс» та має 75% статутного фонду останнього, а згідно повноважень, покладених на наглядову раду і її членів має вплив на на укладення угод, припинення повноважень директора підприємства, а також на ведення господарської діяльності підприємства.

На підставі даних первинних документів відповідач дійшов висновку, що позивачем неправомірно включено до складу витрат підприємства до рядку 06.2 Декларацій з податку на прибуток "Адміністративні витрати" в сумі 70 421 грн., а саме по періодах: 4 квартал 2012 року - 6 707 грн., 2013 рік - 36 887 грн., 2014 рік - 26 827 грн.

Також перевіркою встановлено, що позивачем за наслідками цих же господарських операцій неправомірно сформовано податковий кредит відповідних періодів на суму 14 084 грн.

Одночасно перевіркою встановлено, що у перевіряємому періоді ПАТ «КРЗМВ» (покупець) мало господарські взаємовідносини із ТОВ «Промтехсервіс» (продавець) на підставі договору поставки від 26.11.2013 № 49/11, згідно умов якого покупець замовляє та оплачує, а постачальник поставляє товар - дріт СВ 08Г2С, ф 1,2 мм на касетах К 300 /т.1 а.с. 89-91/.

Виконання даного договору оформлено сторонами видатковими накладними від 02.12.2013 № ПТ-0002334 на загальну суму 6120 грн., в т.ч. ПДВ - 1020 грн., від 08.01.2014 № 0000001 на загальну суму 6120 грн., в т.ч. ПДВ - 1020 грн., від 06.02.2014 № 0000142 на загальну суму 3750 грн., в т.ч. ПДВ - 750 грн.; податковими накладними від 02.12.2013 № 1, від 08.01.2014 № 1 та від 06.02.2014 № 28 /т. 1 а.с. 101-106/.

Фінансові результати за наслідками цих операцій позивачем включено до складу витрат операційної діяльності та до складу податкового кредиту відповідних періодів.

За змістом акту перевірки ревізорами встановлено відсутність обов'язкових реквізитів у товарно - транспортних накладних, якими було оформлено перевезення поставленого товару, згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, а саме:

- б/н від 02.12.2013 - відсутній порядковий номер товарно-транспортної накладної, не зазначено відомості щодо автоперевізника, відсутні підписи водія/експедитора про прийняття та здачу ТМЦ, відсутня печатка автоперевізника;

- № 1 від 08.01.2014 та № 2 від 07.02.2014 - відсутні підписи водія/експедитора про прийняття та здачу ТМЦ, відсутня печатка автоперевізника.

В наданих ТТН відсутні дані щодо дати і часу виїзду з підприємства-вантажовідправника, дати і часу прибуття до вантажоодержувача.

Виходячи із вищенаведеного, перевіркою встановлено, що угоди, укладені між ПАТ «КРЗМВ» та ТОВ «Промтехсервіс» за період грудень 2013 - лютий 2014 носять безтоварний характер.

Однак завищення задекларованих позивачем показників витрат перевіркою встановлено лише у розмірі 5 100 грн. та визнано недійсним податковий кредит лише за січень 2014 у розмірі 1020 грн.

На питання суду чому лише одна з трьох поставок (від 08.01.2014) не була визнана податковим органом, при тому що дві інші (від 02.12.2013 та 06.02.2014) за тих самих умов залишилися врахованими у бухгалтерському та податковому обліках позивача представник відповідача пояснила, що висновки перевірки в цій частині ґрунтувалися на висновках акту ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 18.07.2014 №1975/04-66-22-04-6/38545890 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Промтехсервіс» ( ) під час здійснення господарських відносин з ТОВ «Денекс» за січень 2014 року", яким охоплювався лише період січня 2014.

За висновками перевірки дані порушення мали також вплив на нарахування податку на додану вартість, у зв'язку із завищенням податкового кредиту відповідних періодів протягом перевіряємого строку.

04.02.2016 року на підставі акту перевірки від 19.01.2016 року № 22/16-31-22-01-09/01181618 Головним управлінням ДФС у Полтавській області винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № /632, яким ПАТ "КРЗМВ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" в розмірі 15 945 грн., з них: за основним платежем - у сумі 12 756 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 3189 грн. /том 1 а.с. 13/;

- № , яким ПАТ "КРЗМВ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" у розмірі 16 082 грн., з них: за основним платежем - у сумі 12 866 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 3216, 50 грн. /том 1 а.с. 14/;

- № , яким ПАТ "КРЗМВ" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 894 грн, у тому числі: за грудень 2014 на суму 894 грн. /т.1 а.с.

Позивач не погодився з даними податковими повідомленнями-рішеннями, у зв'язку з чим оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням рішенням, суд приходить до таких висновків.

Правила формування доходу, витрат та податкового кредиту підприємства у перевіряємому періоді визначалися Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755 - VI (із змінами та доповненнями в редакції, чинній на момент здійснення спірних правовідносин) (надалі - ПКУ).

Відповідно до п.п. 14.1.27 п.14.1 ст.14 вказаного Кодексу витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Поняття господарської діяльності визначено в п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Стаття 135 Податкового кодексу України містить у собі склад витрат та порядок їх визнання, так, відповідно п.138.1 витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті, та інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 ст.138 Кодексу визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Кодексу.

Згідно п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПКУ витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п.п. г) та е) п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 ПКУ до складу інших витрат включаються такі адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, як винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності та витрати на врегулювання спорів у судах.

Таким чином, зі змісту викладених положень законодавства випливає, що до складу витрат підприємства належать лише витрати, які прямо передбачені вищевказаним Кодексом, що використовувалися для забезпечення господарської діяльності підприємства, та не зазначені в переліку у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу, а визначальною ознакою для віднесення витрат до складу валових вважається безпосереднє використання реально придбаних товарів (робіт послуг) у господарській діяльності, а саме: у підготовці, організації та веденні виробництва, продажу продукції (робіт, послуг) та охороні праці і належне документальне підтвердження факту понесення таких витрат.

Відповідно до чинного законодавства ПДВ є податком на споживання товарів (робіт, послуг) на митній території України і платником його виступає кожний суб'єкт (юридична чи фізична особа), який є споживачем цих товарів (робіт, послуг), незалежно від факту походження товарів. При цьому особи за умови реєстрації їх як платників ПДВ мають право відшкодовувати свої витрати із сплаченого податку за рахунок податку, отриманого з покупця. Тобто в нашій країні, як і в більшості країн, де є цей податок, застосовується непрямий метод оцінки доданої вартості - метод податкового кредиту, тобто сума ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, визначається як різниця між сумами податку, отриманого від покупців, і сумами податку, сплаченого постачальникам.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України є податкова накладна, яка повинна містити обов'язкові реквізити, визначені цією ж нормою.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду (п. 198.3 ст. 198 ПКУ).

За приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, Вищий адміністративний суд України листом від 02.06.2011, № 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" звернув увагу судів на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. При цьому окремі недоліки документів не спростовують фактичності та реальності господарських операцій.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми. Таким чином, господарська операція, яка не відбулась, не може бути об'єктом оподаткування.

Виходячи із принципу «офіційного з'ясування всіх обставин у справі» судом досліджено зміст та фактичність проведення господарських операцій позивача із вище переліченими контрагентами та надано оцінку документації, якою сторони оформлювали свої фінансово - господарські взаємовідносини.

Згідно пояснень представника ПАТ «КРЗМВ» зміст господарських операцій із контрагентом ТОВ «Промтехсервіс» полягав у необхідності придбання позивачем зварювального дроту, який було використано ним в оподатковуваних операціях у рамках господарської діяльності, а саме на виконання умов договору від 04.12.2012 № 210, укладеного між ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» (покупець) та ПАТ «Кременчуцький завод металевих виробів» (постачальник), де останній використовував отриманий зварювальний дріт для виконання зварювально-складальних робіт кришок люка та контейнерів КМ - 9.

Позивачем надано суду всі необхідні документи для підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «Промтехсервіс», а саме товарно-транспортні накладні, витяги з Книги доручень на отримання ТМЦ, приходні ордери, за яким поставлений дріт був оприбуткований на складі позивача, аналіз кореспонденції балансових рахунків та бухгалтерські проводки, які відображають зміну стану активів підприємства у зв'язку із вищевказаними поставками, лімітно-забірні картки, за якими отриманий зварювальний дріт передавався на виробництво кришок люків та контейнерів, докази подальшої реалізації виготовленої продукції ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» /т. 1 а.с. 89-126, т.2 а.с. 138-175/.

Оцінюючи доводи контролюючого органу щодо окремих недоліків заповнення ТТН, суд приходить до висновку, що сукупність доказів з приводу фактичності поставки зварювального дроту від ТОВ «Промтехсервіс» у січні 2014 року спростовує висновки відповідача щодо безтоварності даної операції.

Доводи відповідача з посиланням на висновки акту ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 18.07.2014 №1975/04-66-22-04-6/38545890 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Промтехсервіс» ( ) під час здійснення господарських відносин з ТОВ «Денекс» за січень 2014 року" судом до уваги не приймаються, з огляду на таке.

Пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у постанові Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1232 "Про затвердження порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), якою визначено механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок.

Єдиний порядок направлення запитів на проведення зустрічних звірок, а також оформлення, передачі та накопичення матеріалів зустрічних звірок органами державної податкової служби затверджений наказом ДПА України від 22.04.2011 №236 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок" /чинних на момент виникнення спірних відносин/ (надалі - Методичні рекомендації).

Відповідно до п. 4.4 вищевказаних Методичних рекомендацій у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із зняттям з обліку, встановлення відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

При цьому акт податкового органу про неможливість проведення зустрічної звірки є службовим документом, який стверджує факт неможливості проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання та вказує на причини неможливості її проведення.

Відсутність у розпорядженні податкового органу первинних документів бухгалтерського обліку унеможливлює проведення зустрічної звірки та відповідно формування будь-яких висновків, крім висновку про неможливість проведення такої звірки з підстав відсутності підприємства за своїм місцезнаходженням.

Натомість посадовою особою ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 18.07.2014 №1975/04-66-22-04-6/38545890 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Промтехсервіс» ( ) під час здіснення господарських відносин з ТОВ «Денекс» за січень 2014 року", крім висновку про неможливість проведення такої звірки з підстав відсутності ТОВ «Промтехсервіс» за своїм місцезнаходженням, зроблено висновки щодо нереальності здійснення ТОВ «Промтехсервіс» господарських операцій та про не підтвердження документально господарських відносин із ТОВ «Денекс».

Однак, такі висновки можуть бути складені податковим органом лише у довідці за наслідками проведення зустрічної звірки шляхом співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання із даними первинних бухгалтерських та інших документів осіб, реальність господарських операцій між якими потребує перевірки з метою підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

В будь-якому випадку дана зустрічна звірка стосувалася взаємовідносин ТОВ «Промтехсервіс» та ТОВ «Денекс», та не охоплює взаємовідносин ПАТ «КРЗМВ» та ТОВ «Промтехсервіс».

Зустрічна звірка щодо господарських правовідносин між ПАТ «КРЗМВ» та ТОВ «Промтехсервіс» фактично не проводилася, відповідна довідка за її результатами не складалася, а тому посилання на акт контролюючого органу про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача у зв'язку з відсутністю такого за місцезнаходженням, без дослідження необхідних документів та з'ясування фактів здійснення господарських операцій між контрагентами, є безпідставним.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на витрати та податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Крім того, у постановах від 09 вересня 2008 року у справі №21-500во08, від 01 червня 2010 року у справі №21-573во10, від 31 січня 2011 року у справі №21-47а10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Так само, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 22 січня 2009 року у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) зазначив, що "… компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності." /пункт 71/.

Зважаючи на доведеність позивачем реальності здійснення господарських операцій із ТОВ «Промтехсервіс» та використання результатів цих операцій у своїй господарській діяльності суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано витрати та податковий кредит відповідних періодів, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо висновків ГУ ДФС у Полтавській області щодо неправомірності віднесення до складу витрат та податкового кредиту юридичних послуг, придбаних у ТОВ «Юртранссервіс» суд дійшов таких висновків.

Відповідач свої висновки обґрунтовує неможливістю визначити необхідність виробничої потреби позивача в отриманні юридичних послуг та віднесення їх до складу витрат.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодекс України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Таким чином, корисний ефект від діяльності з надання послуги не виступає у вигляді певного осяжного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги.

У актах приймання наданих послуг згідно договору на юридичне обслуговування від 09.07.2008, зокрема, зазначено перелік послуг, які передбачені пунктом 2 договору та надані контрагентом, вказано період за який надано послуги та їх вартість.

Як вбачається із звітів про виконані роботи по договору б/н від 09.07.2008 про надання юридичних послуг ТОВ "Юртрансервіс" надавалися позивачу юридичні послуги, що полягали у розгляді, визначенні на відповідність діючому законодавству та візуванні внутрішніх документів; участі у нарадах, переговорах, засіданнях комісій позивача; участі у судових засіданнях за участю Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький завод металевих виробів"; наданні усних консультацій з питань, пов'язаних з застосуванням податкового законодавства України та по іншим питанням, які безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю замовника.

Із пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено, що у перевіряємому періоді в штаті Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький завод металевих виробів" була відсутня посада юриста, що підтверджується штатними розкладами з 01.01.2010 р., з 01.10.2013 р., з 01.01.2014 р., копії яких наявні у матеріалах справи /том 2 а.с. 47- 49/.

Беручи до уваги наведене вище, суд приходить до висновку, що витрати позивача на оплату юридичних послуг згідно укладеного з ТОВ "Юртрансервіс" договору від 09.07.2008 підтверджені відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, та здійснені для провадження господарської діяльності платника податку Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький завод металевих виробів".

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Полтавській області № від 04.02.2016, № від 04.02.2016 від 04.02.2016, № від 04.02.2016 є необґрунтованими, тобто винесені без врахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішень, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький завод металевих виробів " до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Головного Управління ДФС у Полтавській області № від 04.02.2016.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Головного Управління ДФС у Полтавській області № від 04.02.2016.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Головного Управління ДФС у Полтавській області № від 04.02.2016.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький завод металевих виробів " ( ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 28 березня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько