Справа № 740/1581/14
Суддя: Хандога В. М.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/1581/14
Провадження № 2-а/740/28/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі головуючої судді Хандоги В.М.

секретаря Бережняк О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до: відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, Головного управління юстиції у Чернігівській області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2, Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради, про визнання неправомірними дій, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2, щодо відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі його заяви від 20 березня 2014 року про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-а-2948 від 21 червня 2011 року, виданого Ніжинським міськрайонним судом, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26 березня 2014 року ВП № 42694899 та зобов»язання державного виконавця Петренка С.В. задовольнити його заяву від 20 березня 2014 року про прийняття виконавчого документа до виконання.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що 20 березня 2014 року він до відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Чернігівській області подав заяву, у якій просив прийняти до виконання виконавчий лист № 2-а-2948 від 21 червня 2011 року. Постановою державного виконавця Петренка С.В. від 26 березня 2014 року у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-2948 від 21 червня 2011 року відмовлено з тих підстав, що виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», про що 28 грудня 2012 року винесено постанову, яку не скасовано у встановленому порядк, а тому виконавче провадження, яке завершене, не може бути розпочате знову у зв»язку з тим, що ним пропущено строк пред»явлення виконавчого документа до виконання.

Дії державного виконавця Петренка С.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження вважає неправомірними, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження від 28 грудня 2012 року йому, як стягувачу, не направлялася, про наявність такої постанови він дізнався лише зі змісту постанови державного виконавця Петренка С.В. від 26 березня 2014 року, а відповідно він був позбавлений можливості оскаржити її у встановленому порядку. Також ні йому, ні суду не було повернуто виконавчий лист, та що оскаржувана постанова винесена без з»ясування наявності на рахунках у боржника коштів для даного виду виплат. Посилаючись на п.3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави, щодо виконання судових рішень» вважає, що строк для подання виконавчого документа до виконання ним не пропущено,

Позивач в судове засідання не з»явився. В письмовій заяві до суду просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою суду від 25 квітня 2014 року відповідно до ч.2 ст.52 КАС України до участі в справі залучено у якості другого відповідача ОСОБА_3 управління юстиції у Чернігівській області. Представникі відповідачів в судове засідання не зявилися, заперечень проти позову не надали, про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа державний виконавець Петренко С.В. в судове засідання не з»явився. У запереченні у задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити, мотивуючи тим, що постанова від 28 грудня 2012 року про закінчення виконавчого провадження позивачем не оскаржувалася і у встановленому порядку не скасовувалася, тому за її наявності завершене виконавче провадження на підставі заяви позивача не могло бути розпочатим знову, та крім того, стягувачем пропущено строк пред»явлення виконавчого документа до виконання і судом пропущений строк не поновлювався. Також зазначив, що позивачем не наведено норми закону, яку він вважає порушеною винесенням державним виконавцем постанови про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа, та що виконавчий документ разом із супровідним листом був повернутий суду 05 лютого 2013 року.

25 березня 2016 року ухвалою суду, постановленою із занесенням в журнал судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, у заяві просить справу розглядати без участіпредставника.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, заперечення третьої особи, дійшов наступного висновку.

01.11.2012 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області видано виконавчий лист № 2-а/2948/11 про зобов'язання УПСЗН Ніжинської міської ради провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 недоплаченої йому разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту», ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням отриманої суми /а.с.24/.

07.11.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Чернігівській області ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області /а.с.25/.

28 грудня 2012 року державним виконавцем Петренком С.В. винесено постанову, в якій зазначено, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-а-2948/11 судове рішення боржником виконано частково - проведено перерахунок допомоги ОСОБА_1, а її виплата не проведена через відсутність коштів на рахунках боржника для даного виду виплат, тому виконавче провадження закінчено /а.с.26/.

Повторно ОСОБА_1 звернувся 20 березня 2013 р. до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Чернігівський області про прийняття до виконання виконавчого листа №2-а-2948/11 /а.с.3/.

26.03.2014 року головним державним виконавцем управління ДВС ГУЮ в Чернігівський області ОСОБА_2 була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження, з тих підстав, що виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» про що 28.12.2012 р. було винесено постанову, яку не скасовано у встановленому порядку, а тому виконавче провадження, яке завершене, не може бути розпочате знову /а.с.6/.

Супровідним листом від 26.03.2014 №02.1-25/296/6 постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26.03.2014 була направлена на адресу ОСОБА_1 /а.с.5/.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 1 даного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 8 частини 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Отже, у разі наявності передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, про що виносить відповідну постанову.

Частиною першою статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно з частиною першою ст.51 даного Закону у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків чітко встановлених Законом України «Про виконавче провадження», вичерпний перелік яких закріплено в частині першій ст.51 зазначеного Закону.

Сторонами визнається той факт, що зазначений виконавчий лист вже перебував на примусовому виконанні у відповідача, та виконавче провадження з його примусового виконання було закінчено відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.12.2012 р. /а.с.26/.

Вищевказана постанова сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась та є чинною на момент розгляду даної справи.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №2677) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Для виконання судових рішень строк пред'явлення до виконання встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Строк пред»явлення виконавчого листа №2а-2948 визначений до 20 вересня 2013 року.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ч.2 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником . Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Частиною 3 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення

Повторно виконавчий лист стягувачем ОСОБА_1 було пред»явлено до виконання на підставі його заяви 20 березня 2014 року, тобто після спливу річного строку.

На підставі ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у відкриті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-2948, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 01 листопада 2012 року, так як позивачем суттєво порушено строк пред'явлення його до виконання, у зв'язку з чим адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про поновлення такого строку.

Крім того, як вбачається з матеріалів адміністративної справи №2-а-2948/11, яка розглядалася Ніжинським міськрайсудом 3 червня 2014 року, постанова управління ДВС від 28.12.2012 року надійшла до суду 07 лютого 2013 р. разом з виконавчим листом, який повторно 13 лютого 2013 року судом був направлений на виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС. 27 лютого 2013 року, згідно штампу реєстрації вхідної кореспонденції, він знову повернутий суду з посиланням на те, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, а підстав для скасування постанови від 28.12.2012 р. про закінчення виконавчого провадження немає. 13 березня 2013 року Ніжинським міськрайонним судом виконавчий лист був направлений стягувачу ОСОБА_1, хоча відомості про його отримання ОСОБА_1 у матеріалах справи № 2а-2948/2011 відсутні.

20.05.2014 року ОСОБА_1 до Ніжинського міськрайонного суду була подана заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання. Ухвалою суду від 03 червня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви. Як вбачається з ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014, апеляційна скарга ОСОБА_1 про скасування ухвали Ніжинського міськрайонного суду від 03 червня 2014 р., залишена без задоволення з підстав, що державною виконавчою службою відповідно до покладених на неї повноважень закінчено виконавче провадження з виконання постанови суду від 21.06.2011 р. по справі 2а-2948/11, тобто виконання судового рішення є завершеним. Вказана ухвала суду набрала законної сили.

Відповідно до частини 1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, та враховуючи той факт, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 28.12.2012 р. з виконання виконавчого листа Ніжинського міськрайонного суду по справі №2а-2948 від 01.11.2012 є чинною, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були наявні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження та винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №42694899 від 26.03.2014.

Посилання позивача на п.3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в заяві від 20.03.2014 р. про прийняття виконавчого документу до виконання не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються даних правовідносин. Вказаним Законом визначено особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу, здійснюється Державною казначейською службою України за зверненням стягувача за рішенням суду до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом Про виконавче провадження, із заявою про виконання рішення суду. (ст.3 Закону).

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 ст.2, частини 1 ст.11 та частини 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.122, ч.6. ст.128 ст. 158, 160-163, 167 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до: відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, Головного управління юстиції у Чернігівській області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2, Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради, про визнання неправомірними дій, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов»язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_4