Справа № П/811/3175/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2016 рокусправа № П/811/3175/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимовій Д.В.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року

у справі № П/811/3175/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про часткове скасування наказу та визнання наказів чинними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просила:

- скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 16.04.2014 № 11-1/14-14-СГ в частині, що відміняє накази від 23.09.2013:

№ КР/:02:000/00000302,

№КР/:02:000/00000303,

№ КР/:02:000/00000304,

№КР/:02:000/00000305;

- визнати накази від 23.09.2013 № КР/:02:000/00000302, №КР/:02:000/00000303, № КР/:02:000/00000304, №КР/:02:000/00000305 такими, що є чинними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що переліченими вище наказами від 23.09.2013 позивачу надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, однак оскаржуваним наказом Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області визнало такими, що втратили чинність накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Наказ від 16.04.2014 № 11-1/14 14СГ є необґрунтованим та протиправним, оскільки не містить правових підстав для його винесення, натомість єдиною підставою у ньому вказано подання прокурора, яке не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не має обов'язкової сили для виконання і не спричиняє інших наслідків, ніж обов'язок відповідного органу щодо його розгляду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 16.04.2014 №11-1/14-14-СГ в частині, що відміняє накази від 23.09.2013:

- №КР/:02:000/00000302,

- №КР/:02:000/00000303,

- №КР/:02:000/00000304,

- №КР/:02:000/00000305.

В іншій частині позову відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що приймаючи наказ від 16.04.2014 № 11-1/14-14-СГ в його оскаржуваній частині, відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, оскільки подання прокурора, як акт прокурорського реагування на виявлені ним порушення, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, який має обов'язкову силу для виконання, і не спричиняє виникнення наслідків для суб'єктів публічно-правових відносин інакших, ніж обов'язок відповідного органу щодо його розгляду. Крім того, накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою вже вичерпали свою дію фактом їх виконання, а тому не можуть бути в подальшому скасовані відповідачем.

В іншій частині постанову суду мотивовано тим, що, задовольняючи позов щодо скасування наказу № 11-1/14-14-СГ від 16.04.2014 в частині, що відміняє накази від 23.09.2013, суд тим самим відновлює дію цих наказів і, оскільки друга позовна вимога фактично дублює первісну і не створює окремих чи додаткових правових наслідків, потреба визнавати такий наказ чинним відсутня.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального процесуального права, просить скасувати постанову суду та ухвали нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначає, що оскаржуваний наказ є законним, винесений на виконання подання прокурора Кіровоградської області від 08.04.2014 №05/3-191 вих.14 «Про усунення порушень вимог земельного законодавства».

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, у вересні 2013 року позивач -ОСОБА_1 (голова фермерського господарства) звернулась до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 45,8800 га ріллі для ведення фермерського господарства в оренду строком на 49 років за рахунок земель сільськогосподарського призначення на землях резервного фонду на території Синьківської селищної ради Ульянівського району Кіровоградської області.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви та доданих до неї документів, Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області прийнято накази від 23.09.2013 №КР/:02:000/00000302,№КР/:02:000/00000303, №КР/:02:000/00000304, №КР/:02:000/00000305 (а.с.10-17), якими надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 49 років, розташованих на території Синьківської селищної ради Ульянівського району Кіровоградської області.

ПП «Геопроект» відповідно до договору № 69/10-13У від 28.10.2013, укладеного з позивачем, розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства (а. с.36-38). Даний проект погоджений відділом Держземагенства у Ульянівському районі (а. с.61).

Також Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області у грудні 2013 року надано висновки державної експертизи землевпорядної документації (а. с.104-113), КФ ДУ «Держгрунтохорона» виготовлено агрохімічні паспорти полів (а. с.114-119), Ульянівською районною радою винесено рішення від 20.12.2013 № 347, яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданих в оренду ОСОБА_1 (а.с.99, 100).

08.04.2014 заступником прокурора Кіровоградської області Кобяковим О. у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» внесено подання № 05/3-191 вих.14 «Про усунення порушень вимог земельного законодавства», мотивоване тим, що має місце значна кількість випадків задоволення необґрунтованих заяв громадян, внаслідок чого всупереч ст.ст.1, 5 Закону України «Про фермерське господарство» видано накази певним громадянам, серед яких, вказана і ОСОБА_1, з посиланням на вищенаведені накази про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду від 23.09.2013 (а. с.134-137).

З огляду на порушення вказаних норм Закону України «Про фермерське господарство» у даному поданні вимагалось, крім іншого, вжити заходів до припинення дії наказів про надання дозволу на розробку документації із землеустрою.

На виконання вищевказаного подання заступника прокурора Кіровоградської області Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області винесено наказ від 16.04.2014 № 11-1/14-14-СГ «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області», в якому наведений перелік наказів, які визнані такими, що втратили чинність, серед яких і накази від 23.09.2013 стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_1 (а. с.101-103).

Листом від 21.09.2015 № ДС-31-11-0,31,5000/22-15 Головне управління Держегокадастру у Кіровоградській області повідомило позивача про прийняття вищезазначеного наказу від 16.04.2014 № 11-1/14-14-СГ на виконання подання прокуратури Кіровоградської області (а.с.98).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного наказу.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності дій (рішень) суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч.3 ст.2 КАС України, згідно яким, зокрема, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» від 14.01.2015 № 5, згідно пункту 2 якої ухвалено реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2.

Додаток 2 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 містить перелік територіальних органів Держземагентства, які реорганізуються, в тому числі, Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, що реорганізується в Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Водночас статтею 122 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття наказів від 23.09.2013) визначено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, відповідно до частини 4 якої центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є належним відповідачем у даній справі, в той час як на момент виникнення спірних відносин саме Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, яке було територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Держземагентства України, мало повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в користування для всіх потреб.

З наведених вище обставин вбачається, що позивачем за її заявою отримані у повноважного органу виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства в оренду строком на 49 років, за укладеним з ПП «Геопроект» договором розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який погоджено відділом ДЗА у Ульянівському районі, отримано висновки державної експертизи землевпорядної документації та рішення районної ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданих в оренду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 23.09.2013, скасовані наказом Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 16.04.2014 № 11-1/14-14-СГ, на час визнання їх нечинними вже вичерпали свою дію фактом їх виконання.

По суті прийнятого відповідачем оскаржуваного наказу від 16.04.2014 № 11-1/14-14-СГ апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду визначений ст.124 ЗК України

Згідно частин 1, 2 цієї статті передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

У ч.2 ст.134 ЗК України встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрем, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

За приписами ч.3 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Отже, виходячи з наведених норм ст.ст.124, 134 ЗК України та огляду на положення ст.ст. 22, 31, 93 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. При цьому при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч.4 ст.123 ЗК України).

Згідно приписів ч.6 ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч.10 ст.123 ЗК України).

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч.13 ст.123 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суд (ч.14 ст.123 ЗК України)у.

Отже, стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім Земельного кодексу України, Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України.

У таких правовідносинах Закон № 973-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України - загальним.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону № 973-IV фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (ст.8 Закону № 973-IV).

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом № 973-IV.

Згідно з абз.1 ч.1 ст. 7 Закону № 973-IV для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абз.2 ч.1 ст. 7 Закону № 973-IV).

Частинами другою та четвертою статті 7 Закону № 973-IV передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Отже, спеціальний Закон № 973-IV визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених ст.123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинно бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону № 973-IV).

За змістом статей 1, 7, 8 Закону № 973-IV заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону № 973-IV умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Такий висновок щодо застосування норм права міститься в постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі №6-2902цс15 і відповідно до ст.244-2 КАС України враховується колегією суддів при розгляді даної справи.

Проте, приймаючи оскаржуваний наказ від 16.04.2014 № 11-1/14-14-СГ і скасовуючи накази про надання позивачеві дозволу на розробку документації із землеустрою від 23.09.2013, відповідач не встановив обставин, за яких надання позивачеві таких дозволів здійснено з порушенням наведених вище приписів ст.7 Закону № 973-IV, якою врегульовано порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства і встановлені обов'язкові вимоги до заяв громадян про надання земельних ділянок для створення фермерського господарства.

Єдиною підставою для скасування наказів від 23.09.2013 відповідачем визначено подання прокуратури Кіровоградської області від 08.04.2014.

Втім, виходячи з статей 20, 23 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91 № 1789-XII, подання прокурора щодо усунення порушень закону не є безумовним розпорядженням щодо виконання приписів, зазначених у поданні, а є підставою для розгляду такого подання органом виконавчої влади, який, на думку прокурора, допустив порушення закону, з подальшим прийняттям таким органом рішення в залежності від результатів розгляду подання прокурора.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у своєму поданні прокурор послався на порушення положень ст.ст.1, 5 Закону України «Про фермерське господарство» при винесенні відповідачем наказів від 23.09.2013.

Стаття 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV визначає поняття та принципи діяльності фермерських господарств, у статті 5 цього Закону наведені вимоги, які висуває законодавець до громадян для виникнення у них права на створення фермерського господарства.

Разом з тим, в поданні прокурора і в наказі ГУ ДЗА у Кіровоградській області від 16.04.2014 № 11-1/14-14-СГ не визначено, у чому саме полягає невідповідність наказів від 23.09.2013 зазначеним нормам ст.ст.1, 5 Закону України «Про фермерське господарство», і, як вже встановлено вище, не виявлено фактів надання позивачеві дозволів на розробку документації із землеустрою з порушенням вимог ст.7 Закону № 973-IV, що свідчить про необґрунтованість (безпідставність) означеного наказу від 16.04.2014 № 11-1/14-14-СГ в оскаржуваній позивачем частині.

Наявні в матеріалах справи свідчать, що ані прокурор, ані відповідач фактично не надали оцінки обставинам та умовам, зазначеним позивачем у відповідній заяві про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, які стали підставою для прийняття наказів від 23.09.2013, дійшли передчасного висновку про порушення земельного законодавства при розгляді Головним управлінням Держземагенства у Кіровоградській області означеної заяви позивача.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи ухвали вірне за своєю суттю рішення, передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 (відповідач мав сплатити судовий збір у розмірі 1339,80 грн.) і Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 23.02.2016 відстрочено сплату судового збору відповідно до ст.88 КАС України до 22.03.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Приймаючи до уваги, що фактично до встановленої судом дати судовий збір не сплачено, згідно з вимогами ч.2 ст.88, ст..94 КАС України належить до стягнення з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1339,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 88, 94, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 у справі № П/811/3175/15 залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1339,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко