Справа № 404/153/16-а
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/153/16-а
Номер провадження 2-а/404/69/16
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі : головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі Домарецькому Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, яким просить визнати неправомірним та скасувати рішення Головного Управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.02.2015 року № про відмову в продовженні виплати їй пенсії в разі втрати годувальника. Вимоги мотивує тим, що 02.05.2014 року її чоловік ОСОБА_2 загинув в зоні АТО виконуючи військовий обов`язок. 01.06.2014 року їй відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було призначено пенсію в разі втрати годувальника. Однак, 09.11.2015 року отримала копію рішення відповідача від 06.02.2015 року № про відмову в продовженні виплати пенсії. Вважає, таку відмову незаконною та нобгрунтованою, оскільки відповідач просто перекрутив норму визначену п. »є» ст.1-2 Закону №2262-XII та створив власну, яка не має ніякого відношення до Закону і відмовив у продовженні виплати з надуманих підстав.

В судовому засіданні позивач, її представник вимоги підтримали, на їх обґрунтування послались на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач , зокрема його представник в суді позов не визнав, подав письмові заперечення, зазначивши, що управлінням було прийнято оскаржуване рішення з дотриманням норм чинного законодавства, оскільки позивач, як дружина загиблого в АТО перебуває на військовій службі, тому право на призначення пенсії в разі втратити годувальника за нормами Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пункту «є» ст.1- 2 , у неї відсутнє.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, в тому числі оглянувши пенсійну справу, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог, з наступного.

За приписами ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.06.2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» .

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно статті 29 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно п. «є» статті 1-2 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби: особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках.

Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 м. Кіровограда, має звання прапорщик ( а.с. 19).

04.02.2015 року на адресу Головного Управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області надійшла пенсійна справа , призначена на двох неповнолітніх дітей та дружину ОСОБА_1 за загиблого 02.05.2014 року в зоні АТО ОСОБА_2 .

Відповідач, розглянувши пенсійну справу ОСОБА_1 рішенням від 06 лютого 2015 року № відмовив у подовженні виплати пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , так як позивача не звільнено з військової служби, та право на призначення пенсії в разі втрати годувальника у неї відсутнє ( а.с. 7).

Зазначене було підтверджено також листом Пенсійного фонду України від 17.03.2015 року за вих.9908/02-30 ( а.с. 23).

Таким чином, враховуючи те що дружина загиблого в зоні АТО , позивач в справі, перебуває на військовій службі, з якої не звільнена , а відтак право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за нормами Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у неї відсутнє, тому відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Посилання позивача на ст. 30 Закону « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , зокрема , що дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених в пункті "а"статті 20 цього Закону, незалежно від того, працює вона (він) чи ні, має право на пенсію в разі втрати годувальника, суд вважає безпідставним .

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-11, 71, 86, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо визнання неправомірним та скасування рішення Головного Управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.02.2015 року № про відмову в продовженні виплати пенсії ОСОБА_1 в разі втрати годувальника - відмовити.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Бершадська