Справа № 826/1735/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 березня 2016 року 10:04 № 826/1735/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Стеценка О.Л,

представника відповідача - Берегової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Тренд» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Рітейл Тренд» (надалі - позивач або ТОВ «Рітейл Тренд») з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.09.2015 № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що висновки акта перевірки з питань своєчасності сплати суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість від 10.09.2015 № 3569/26-56-15-01-18 щодо порушення ТОВ «Рітейл Тренд» терміну сплати самостійно визначених грошових зобов'язань - податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумах 963,70 грн. і 412 130,40 грн., задекларованих в уточнюючих розрахунках до податкових декларацій з цього податку, нормативно не підтверджується. Зокрема, позивач наголошує на тому, що нормами Податкового кодексу України не передбачений строк, протягом якого платник податків повинен сплатити грошове зобов'язання, визначене ним в уточнюючому розрахунку до декларації. Також, відповідно до п. 40 підрозд. 2 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України штрафні санкції та пеня, передбачені цим Кодексом, за порушення строків, установлених цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, не застосовуються за умови наявності у такі строки коштів на рахунках платника у системі електронного адміністрування податку на додану вартість у сумі, достатній для сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість до бюджету. Зокрема, відповідно до витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість від 19.05.2015 № 19051. у товариства обліковувалась переплата у сумі 2 903 076 грн.,, тобто у розмірі, достатньому для сплати податкового зобов'язання, нарахованого по уточнюючому розрахунку з ПДВ за квітень 2015 року. Таким чином, позивач вважає, що контролюючий орган не мав законних підстав для застосування штрафу по уточнюючому розрахунку та винесення податкового повідомлення-рішення від 18.09.2015 № .

В судовому засіданні, призначеному на 29.03.2016, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено про правомірність висновків акта перевірки та законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 10.09.2015 ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві проведена перевірка з питань своєчасності сплати ТОВ «Рітейл Тренд» грошових зобов'язань з податку на додану вартість, за результатами якої складений акт від 10.09.2015 №3569/26-56-15-01-18.

Так, під час проведення такої перевірки перевіряючим встановлено порушення товариством граничного строку сплати узгоджених грошових зобов'язань з цього податку, передбаченого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме:

- граничний термін сплати податку в сумі 963,70 грн. по уточнюючому розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість (реєстр. № від 30.01.2015) - 30.01.2015, дата фактичної сплати - 04.02.2015, що становить затримку на 5 днів;

- граничний термін сплати податку в сумі 412 130,40 грн. по уточнюючому розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість (реєстр. № від 19.05.2015) - 19.01.2015, дата фактичної сплати - 20.05.2015, що становить затримку на 1 день.

18.09.2015 на підставі вказаного акта перевірки ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняла спірне у справі податкове повідомлення-рішення форми «Ш» за № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення ТОВ «Рітейл Тренд» граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 413 094,10 грн. з податку на додану вартість всього на 5 і 1 календарних днів, нарахувала товариству штраф у сумі 41 309,41 грн., що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання).

За результатами процедури адміністративного оскарження в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення від 18.09.2015 № залишено без змін згідно рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 25.11.2015 № 17983/10/26-15-10-06 про результати розгляду первинної скарги та рішення Державної фіскальної служби України від 27.01.2016 №1535/6/99-99-10-01-02-25 про результати розгляду скарги.

Зокрема, в тексті рішення ГУ ДФС у м. Києві від 25.11.2015 № 17983/10/26-15-10-06 зазначено, що під час розгляду скарги було встановлено наступне: ТОВ «Рітейл Тренд» подало до податкової інспекції уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2014 року (реєстраційний № від 30.01.2015), в якому задекларувало в ряд. 25.1 «Сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету» збільшення розміру податкового зобов'язання на 1 390 грн.

Також товариство подало уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2015 року (реєстраційний № від 19.05.2015), в якому задекларувало в ряд. 25.1 «Сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету» збільшення розміру податкового зобов'язання на 412 279 грн., та податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року (реєстраційний № від 19.05.2015), в якій задекларувало в ряд. 23 «Сума від'ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ» показник у розмірі 424 647 грн.

На підставі даних КОР нарахування та погашення податкових зобов'язань ТОВ «Рітейл Тренд» здійснювалось наступним чином:

- сума податку 1 390 грн., нарахована до сплати 30.01.2015 на підставі уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за листопад 2014 року (реєстраційний № від 30.01.2015), була погашена 30.01.2015 у сумі 426.26 грн. за рахунок наявної переплати, та 04.02.2015 у сумі 963,74 грн. згідно платіжного доручення від 04.02.2015 №100690669;

- сума податку 412 279 грн., нарахована до сплати 19.05.2015 на підставі уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за березень 2015 року (реєстраційний № від 19.05.2015), була погашена 19.05.2015 у сумі 148,57 грн. за рахунок наявної переплати, та 20.05.2015 у сумі 412 130,43 грн. - у зв'язку з поданням платником податків податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року (реєстраційний № від 19.05.2015).

Відповідно до доданої до скарги платника податків копії витягу з системи електронного адміністрування з ПДВ від 19.05.2015 за № 19051 показники у ряд. 1 «стан рахунку» та у ряд. 5 «загальна сума поповнення електронного рахунка з поточного рахунка платника податку» таблиці «Дані системи електронного адміністрування ПДВ» відсутні. Згідно ряд. 9 «сума збільшення, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних» складає 2 903 076 грн. Таким чином, твердження платника податків в його скарзі про наявність у ТОВ «Рітейл Тренд» переплати в сумі 2 903 076 грн. на рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ не відповідає дійсним обставинам справи.

При цьому, на думку контролюючого органу згідно положень п. 25 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» розрахунок з бюджетом у зв'язку з поданням уточнюючого розрахунку в порядку п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України здійснюється платником податків лише з поточного рахунку до відповідного бюджету, а не з використанням рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 18.09.2015 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За нормою ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Зокрема, базові звітні (податкові) періоди для подання податкових декларацій з податку на додану вартість визначені нормами п. 49.18 ст. 49 ПК України.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, п. п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Питання, пов'язані з обчисленням, нарахуванням і сплатою податку на додану вартість врегульовані розділом V ПК України. Так, згідно п. 203.1 ст. 203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.1 ст. 203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.2 ст. 203 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 ст. 203 ПК України для подання податкової декларації.

Дана норма п. 203.2 ст. 203 Кодексу кореспондується з нормою абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, відповідно до якої платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

При цьому в розумінні ПК України «податковим зобов'язанням» визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк)(пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України), а «грошовим зобов'язанням платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Положеннями п. 87.1 ст. 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Крім того, нормами ст. 50 цього Кодексу передбачено право платника податків на здійснення коригування показників, задекларованих у раніше поданій звітності, в тому числі шляхом їх збільшення чи зменшення. Так, згідно із положеннями норм п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Спеціального строку для сплати грошових зобов'язань з податків, визначених шляхом подання уточнюючих розрахунків для податкової декларації норми ПК України не визначають.

Разом з тим, з контексту процитованих вище норм ПК України слідує, що сплата суми грошового зобов'язання за уточнюючим розрахунком здійснюється з урахуванням закінчення граничного строку подання податкової декларації до якої подається такий уточнюючий розрахунок.

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 217/24994, визначено наступне.

У відповідності до п. 1 і 2 розд. ІІІ Порядку нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов'язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов'язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Зокрема, в інтегрованій картці платника відображаються зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності.

Також п. 4 розд. ІІІ цього ж Порядку передбачено, що нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Відповідно до п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ПК України).

Зокрема, згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В силу норми пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

За приписами норм п. 87.9 ст. 87 зазначеного Кодексу закріплено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як вбачається з наявних матеріалів справи (а саме: уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2015 року (датований 30.01.2015, період коригування - листопад 2014 року), уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2015 року (датований 19.05.2015, період коригування - березень 2015 року), витягу з картки особового рахунку платника податку на додану вартість ТОВ «Рітейл Тренд» за 2015 рік) позивач задекларував до сплати 30.01.2015 податкове зобов'язання з податку в сумі 1 390 грн., а 19.05.2015 - 412 279 грн.

За даними витягу з картки особового рахунку платника ПДВ (позивача) за 2015 рік погашення задекларованої товариством суми податку в розмірі 1 390 грн. відбулося частково 30.01.2015 року (тобто, в день нарахування до сплати) за рахунок переплати коштів у розмірі 426,26 грн., а решта суми узгодженого податкового зобов'язання (963,74 грн.) - 04.02.2015 за рахунок суми коштів, сплаченої позивачем до бюджету згідно платіжного доручення № 100690669 від 04.02.2015 про сплату податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Таким чином, враховуючи те, що позивач задекларував у січні 2015 року до сплати податкове зобов'язання по податку на додану вартість за звітний період листопад 2014 року, тобто вже після граничного строку сплати податку за вказаний звітний період, то суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що строк сплата цього грошового зобов'язання в розмірі 1 390 грн. у відповідності до норм ПК України та Порядку № 765 настав в день подання платником податку уточнюючого розрахунку реєстр. № від 30.01.2015 (тобто, 30.01.2015).

Крім того, з наявного у справі витягу з картки особового рахунку платника ПДВ (ТОВ «Рітейл Тренд») за 2015 рік вбачається, що погашення задекларованого позивачем до сплати 19.05.2015 податкове зобов'язання з названого податку в сумі 412 279 грн. за звітний період березень 2015 року відбулося частково 19.05.2015 - за рахунок суми переплати в розмірі 148,57 грн., а решта суми грошового зобов'язання (412 130,43 грн.) - 20.05.2015 у зв'язку з поданням платником податків податкової декларації з ПДВ за звітний період квітень 2015 року (звітна, датована 19.05.2015). Зокрема, в даній податковій декларації за квітень 2015 року позивачем в ряд. 23.1 було задекларовану суму від'ємного значення податку, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 424 647 грн.

При цьому, як вбачається з доданої позивачем до матеріалів позову роздруківки електронної квитанції № 2, та не було спростовано відповідачем, дана податкова декларація була доставлена до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві 19.05.2015 о 18 год. 40 хв.

З урахуванням положень пп. 7.5 п. 7 розд. ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року за № 320/15011, факт отримання платником податків другої квитанції є достатнім підтвердженням такому платнику податків про прийняття його податкових документів до бази даних державної фіскальної служби.

Таким чином, оскільки податкова декларація за квітень 2015 року була подана позивачем до податкової інспекції та фактично отримана (прийнята) останньою без заперечень 19.05.2015, то, на думку суду, ТОВ «Рітейл Тренд» не допустило порушення строку сплати податкового зобов'язання в сумі 412 279 грн., задекларованого 19.05.2015 згідно уточнюючого розрахунку реєстраційний № від 19.05.2015.

Разом з тим, при вирішенні питання правомірності притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов'язання з ПДВ згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд враховує наступне.

В силу положень норм пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 і п. 58.2 ст. 58, Порядком направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2012 за № 2135/22447, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення), притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу за затримку сплати узгодженої суми грошового зобов'язання можливе лише за податковим повідомленням-рішенням форми «Ш», що приймається контролюючим органом на підставі акту перевірки, яким встановлено порушення граничного строку сплати грошового зобов'язання.

В свою чергу види, порядок і строки проведення перевірок, оформлення їх результатів регламентовано главою 8 розділу ІІ ПК України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 цього ж Кодексу камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За приписами п. 200-1.1 ст. 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 цього ж Кодексу камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як передбачено пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 зазначеного Кодексу, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Системний аналіз вказаних норм ПК України дає суду підстави дійти висновку про те, що контролюючі органи мають право проводити виключно такі види перевірок, як камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, при цьому, питання своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів може бути предметом лише документальної перевірки.

Як слідує із матеріалів справи, відповідач провів перевірку дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання ТОВ «Рітейл Тренд» (акт від 10.09.2015 № 3569/26-56-15-01-18). В тексті цього акта відсутні відомості про те, що перевірка, оформлена актом від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007, була проведена саме камерально. Також предметом камеральної перевірки не можуть бути питання своєчасності нарахування та сплати податків та зборів.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач провів перевірку дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання ТОВ «Рітейл Тренд» (акт від 10.09.2015 № 3569/26-56-15-01-18), право на проведення якої нормами ПК України не передбачено, факт вчинення податкового правопорушення (порушення позивачем строків сплати податкових зобов'язань з ПДВ) у встановленому законодавством порядку не задокументований (не проведена документальна перевірка з оформленням акту), а тому ДПІ при проведенні перевірки діяла не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, на думку суду, акт перевірки від 10.09.2015 № 3569/26-56-15-01-18 не може мати правових наслідків та не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТДВ «Рітейл Тренд» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Тренд» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 18.09.2015 № .

Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Тренд» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов