Справа № 565/1506/14-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/10019/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області щодо відмови у перерахунку пільгової пенсії за Списком 1 та такими, що порушують його право як громадянина на соціальний захист у законних розмірах; зобов'язати відповідача провести перерахунок пільгової пенсії за Списком 1 з 2010 року.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року залишено без змін постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2014 року.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року й прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач отримує пенсію за віком в УПФ та продовжує працювати в корпорації «Укртрансбуд» й відповідно до довідок №34 від 01.10.2012р., №40 від 30.09.2014р. в періоди із 11.08.2010р. по 30.09.2012р. та із 01.10.2012р. по 30.09.2014р. він був у зонах небезпеки ЧАЕС, визначених Рішенням Урядової комісії СРСР по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС №87 від 07.08.1986р., №108 від 19.08.1986р., №173 від 18.09.1986р., №339 від 05.01.1987р., №351 від 02.02.1987р., безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 5 червня 1986 року №665-195, Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року №1497-378, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 і Постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 09.03.1988р. №122.

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив зарахувати вищевказані періоди роботи до страхового стажу в полуторному розмірі, які зараховані в одинарному.

Однак листом № 1627/М-23 від 10.07.2014р. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області було відмовлено позивачу й роз'яснено, що для зарахування стажу роботи за Списком №1 після 01.01.2012р. на підприємствах, установах, організаціях, зазначених в Переліку, затвердженому наказом МНС України №576 від 13.03.2012р., йому необхідно надати до УПФ довідку про пільговий характер роботи, за формою згідно з додатком до постанови КМ України від 12.08.1993р. №637, виписку з наказу про проведення атестації робочих місць та перелік професій і посад, робочі місця яких атестовані, погоджений з державною експертизою умов праці.

Позивач, не погоджуючись з вказаною відмовою, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанції виходили з того, що рішення відповідача про відмову позивачу в перерахунку пенсії із врахуванням стажу за Списком №1 із 2010р. в пільговому розмірі, прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З таким висновком судів погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.24 ч.3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно із п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

У позиції 22.1-1г Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затв. постановою КМ України від 16.01.2003р. №36 із змінами, внесеними постановою КМ України від 24.02.2010р. №173) зазначено: працівники, зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується МНС за погодженням з Мінпраці та МОЗ.

Аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України, зокрема, у справі №21-183а13 від 25.11.2014р. та № 21-585а14 від 17.03.2015р.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Корпорація «Укртрансбуд» є в Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 (затв. Наказом МНС №576 від 13.03.2012р., який згідно із п.3 застосовується із 01.01.2010р.), проте, даних, що ОСОБА_4 у спірний період, працюючи в корпорації «Укртрансбуд», був зайнятий у зоні відчуження повний робочий день, позивачем не подано, не надавалися такі відомості й до пенсійного фонду; крім того, довідкою корпорації «Укртрансбуд» від 30.09.2014р. №80 підтверджено, що атестація робочих місць на підприємстві за період з 01.01.2010р. по 30.09.2014р. не проводилася.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, вважає, що постанова Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2014 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року, ґрунтуються на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець