Справа № 204/1726/16-а
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/1726/16-а
Провадження № 2-а/204/44/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Старостенко Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача Калінчук О.Г.,

розглянувши у відкриоому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора п'ятої роти 6 батальйону ВПП м. Дніпропетровська рядового Калінчук Олександра Григоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектору п'ятої роти 6 батальйону ВПП м. Дніпропетровська рядового Калінчук Олександра Григоровича. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29 лютого 2016 року відносно нього, інспектору п'ятої роти 6 батальйону ВПП м. Дніпропетровська рядового Калінчук Олександра Григоровича було винесено постанову ПС 3 № 074515 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25,00 грн. В постанові зазначено, що він 29.02.2016 року 0 14 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Опель Вектра» д/н НОМЕР_1, здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, чим порушив вимоги п. 15.9 «е» ПДР України. Вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону з таких підстав. При притягненні позивача до адміністративної відповідальності повноваженої особою не було роз'яснено вимог ст. 268 КУпАП. А саме прав та обовзяків як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що свідчить графа в постанові, навпроти якої немає підпису позивача про ознайомлення з положеннями ст. 268 КУпАП. Позивач був неправомірно позбавлений можливості надати пояснення з приводу обставин події. Крім того, відповідно до п. 15.9 «е» ПДР України, забороняється зупинка ближче 30 метрів від посадочних майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а якщо їх не має ближче 30 метрів від дорожнього знаку такої зупинки з обох сторін. В дійсності позивач не здійснював зупинку в зоні зупинки громадського транспорту та в зоні дії відповідного знаку, оскільки знак зупинки громадського транспорту встановлений з порушенням вимог, передбачених п. 8.2-1 ПДР України, а інші ознаки зупинки відсутні. На підставі вище викладеного позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом та просив суд скасувати вищевказану постанову, оскільки вона винесена з порушенням вимог закону та без відповідних на те підстав.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити з підстав наведених ним у позовній заяві. Також повідомив, що знак зупинки розташований не у відповідності до вимог ПДР, він розгорнутий в іншу сторону та стоїть перпендикулярно дорозі, що позбавляє можливості водіїв та інших учасників дорожнього руху розгледіти його та виконати його вимоги. Крім того, знак закривають крони дерев, які розташовані вдовж дороги, а подія відбувалася в темну пору доби, що також вплинуло на те, що знак не можливо побачити. Під час винесення постанови усі його доводи Відповідачем до уваги прийняті не були та відхилені.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що оскільки знак там розташований його повинні виконувати усі учасники дорожнього руху. Також повідомив, що у зв'язку зі скаргами громадян на те, що знак розташований з порушенням вимог закону, працівники поліції неодноразово писали рапорти своєму керівництву з метою усунення порушень, та встановлення знака таким чином, аби його було видно. Однак вказані рапорти залишені без відповідного реагування. На час винесення оскаржуваної постанови йому було відомо про той факт, що знак розташований не у відповідності до вимог законодавства, однак він не прийняв до уваги пояснення Позивача та виніс оскаржувану постанови про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29 лютого 2016 року інспектором п'ятої роти 6 батальйону ВПП м. Дніпропетровська рядовим Калінчук Олександром Григоровичем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 3 № 074515 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. (а. с. 6).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 29.02.2016 року о 14 год. 40 хв. в м. Дніпропетровську, по вул. Кірова, 94 керував автомобілем «Опель Вектра» днз НОМЕР_1, здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, чим порушив вимоги п. 15.9 «е» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП до органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення відносяться органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 074515 від 29.02.2016 року, у відповідній графі, яка свідчить про ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з правами та обов'язками передбаченими ст. 268 КУпАП, відсутній підпис Позивача, що свідчить про порушення посадовою особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, встановленого законом порядку її розгляду.

Відповідно до п.п. е) п. 15.9 правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року N 1306, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він не вчиняв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та не порушував п.п. 15.9 правил дорожнього руху України, оскільки ознаки того, що на місці зупини його транспортного засобу є посадковий майданчик для зупинки маршрутних транспортних засобів, відсутні, а відповідний знак, встановлений з порушенням вимог п. 8.2-1 ПДР України, та розташований так, що його неможливо побачити з проїзної частини дороги, оскільки він розташований та повернутий в іншу сторону.

Положеннями п. 8.2-1 ПДР України передбачені загальні вимоги щодо розміщення та встановлення дорожніх знаків, а саме:

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

З наданих позивачем фотографій з місця події вбачається, що дорожній знак, яким позначений посадковий майданчик для зупинки маршрутних транспортних засобів, розташований з порушенням зазначених вимог, оскільки він повернутий в іншу сторону, внаслідок чого при русі по дорозі його не можливо сприймати та чітко визначити інформацію, яка передається за допомогою цього знаку.

Крім того, факт встановлення знаку з порушенням вимог встановлених законом визнавався також і Відповідачем у судовому засіданні, а тому доказуванню не підлягає.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з Додатком 5 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, затверджена форма та бланк «Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі».

Однак, як вбачається з «Постанови серії ПС3 № 074515 від 29.02.2016 року у справі про адміністративне правопорушення», вона не відповідає затвердженій Інструкцією формі «Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі».

Таким чином, оскільки на час винесення Постанови серії ПС3 № 074515 від 29.02.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, набрав чинності та діяв новий порядок з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, яким затверджена інша обов'язкова форма постанови, яку має право виносити посадова особа Управління патрульної поліції при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконливого висновку, що оскаржувана Постанови серії ПС3 № 074515 від 29.02.2016 року винесена з порушенням порядку встановленого законом, оскільки не відповідає затвердженій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту правомірності прийнятого ним рішення та винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене суд вважає встановленим той факт, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 074515 від 29.02.2016 року Відповідач діяв з порушенням встановленого законом порядку щодо винесення постанови.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню а постанова серії ПС3 № 074515 від 29.02.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

На підставі ст.ст. 122, 213, 222, 254, 258, 268, 288 КУпАП, п.п. 8, 15 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року N 1306, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора п'ятої роти 6 батальйону ВПП м. Дніпропетровська рядового Калінчук Олександра Григоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ПС3 № 074515 від 29.02.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. - скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Д.Л. Черкез