Справа № 820/1250/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 квітня 2016 р. № 820/1250/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд про визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги за кожен повний рік роботи у зв"язку з виходом на пенсію та зобов'язати відповідача вчинити останнє.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що оскаржувані дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його права, свободи та законні інтереси і потребують судового захисту.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Зеленський М.С. проти позову заперечував, посилаючись на те, що в даному випадку прокуратура Харківської області діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.1991 року був прийнятий на роботу в органи прокуратури Харківської області.

Наказом прокурора Харківської області від 03.09.2007 р. №1221 позивача звільнено з органів прокуратури Харківської області на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно ч. 16 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-XII (яка була чинною на час виходу позивача на пенсію) у разі виходу на пенсію за вислугою років виплачувалась грошова допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи, проте у зв'язку з тим, що наказом прокурора Харківської області від 10.09.2007 року №1261 позивача було прийнято на роботу в органи прокуратури Харківської області на посаду старшого помічника Ізюмського міжрайонного прокуратура, йому не була призначена та виплачена зазначена грошова допомога.

Так, ОСОБА_1 продовжував працювати в органах прокуратури Харківської області до 23.02.2016 року та грошову допомогу за весь цей час не отримував.

Як свідчать докази у справі, наказом прокурора Харківської області від 23.02.2016 за №329к позивача звільнено з органів прокуратури Харківської області за власним бажанням відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", у зв"язку з чим 24.02.2016 року він звернувся із заявою до прокурора Харківської області, у якої просив видати наказ, нарахувати та виплатити йому грошову допомогу, згідно ч. 16 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ, яку він повинен був отримати станом на 03.09.2007 року при звільнені, у зв'язку з виходом на пенсію, в чому йому було відмовлено листом прокуратури Харківської області від 03.03.2016 р. за №18-9-16, де зазначено, що позивач втратив право на нарахування та виплату грошової допомоги на підставі Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 р. № 1166, згідно до якого ч. 16 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратила чинність.

Із зазначеним суд не погоджується та при вирішенні даного спору, суд враховує наступні обставини та нормативні положення.

Згідно статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вини пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням НБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно - правових актів) від 9 лютого 1999 р. зазначено, що дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набуття цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у ЗСУ, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державній пожежній охороні. Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсації і гарантії). Також у рішенні Конституційного Суду України №5-рп/2002 зазначено, що зупинення пільг, компенсації і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Виходячи з рішень Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення (в т.ч. виплати грошової допомоги) виникають не в момент звернення за призначенням пенсії (грошової допомоги), а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином, відмова прокуратури Харківської області в нарахуванні та виплати позивачу грошової допомоги, у зв"язку з виходом на пенсію, з посиленням на Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 р. №1166, згідно до якого ч. 16 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратила чинність, є неправомірною, оскільки в даному випадку повинні враховуватися норми основного закону держави, які мають вищу юридичну силу - ст. 8 Конституції України та принцип приоритетного права громадянина на реалізацію гарантованих державою прав на соціальний захист.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувані дії, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірним, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову прокуратури Харківської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги за кожен повний рік роботи на прокурорсько-слідчих посадах, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

Зобов'язати прокуратуру Харківської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги за кожен повний рік роботи на прокурорсько-слідчих посадах, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 06.04.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.