Справа № 521/14902/14-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м.Київ К/800/40355/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тулби Ольги Олександрівни, третя особа - ОСОБА_4, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, третя особа - ОСОБА_4, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними дії відповідача щодо проведення державної реєстрації права власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,6 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № НОМЕР_1) за гр.ОСОБА_4 та зобов'язати відповідача скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 22 липня 2014 року № 14612486 і вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № НОМЕР_2 на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,6 кв.м. за гр. ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем здійснено державну реєстрацію права власності всупереч вимог п.1 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні рішень суди попередніх інстанцій виходили із правомірності дій відповідача щодо реєстрації спірного нерухомого майна за третьою особою, яке здійснено у відповідності до положень чинного законодавства.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У касаційній скарзі зазначає, що судами не взято до уваги те, що державним реєстратором не було перевірено наявність чи відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на спірний об'єкт нерухомості, тобто проведено державну реєстрацію прав з порушенням вимог ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, 25 березня 2010 року між ОСОБА_5, від імені якого діяв ОСОБА_3 (продавець), та ОСОБА_2 (покупець) укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 251.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03 липня 2013 року у справі №1519/2-1964/11, яке набрало законної сили, суд визнав за ОСОБА_4 право приватної власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,6 кв.м., в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної власності подружжя; витребував у ОСОБА_2 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1; скасував у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,6 кв.м., зареєстровану за ОСОБА_2

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 13 лютого 2014 року задоволено заяву ОСОБА_4 про роз'яснення судового рішення та роз'яснено його наступним чином: «зазначити, що на підставі даного судового рішення підлягають анулюванню записи про реєстрацію права власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,6 кв.м. за ОСОБА_2; реєстрації право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,6 кв.м…».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2014 року скасовано вищезазначену ухвалу та постановлено нову, якою відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення.

17 липня 2014 року ОСОБА_4 подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірний об'єкт нерухомості, до якої було додано, зокрема, зазначені вище судові рішення, технічний паспорт та свідоцтво про право власності.

На підставі вказаної заяви та доданих до неї документів, державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тулбою О.О. за громадянкою ОСОБА_4 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,6 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Згідно п.1 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час розгляду заяви про реєстрацію встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Підставою для державної реєстрації прав, відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п.10 п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, є, зокрема рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

В силу п.2 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Підстави для відмови в державній реєстрації перелічені в статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.1 якої (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Пунктом 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, визначено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавець визначив перелік підстав, встановивши наявність яких державний реєстратор може прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав. При цьому вказані норми визначають вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації.

Оскільки державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тулбою О.О. встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень або зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень не встановлено, колегія суддів вважає правильними є висновки судів про відсутність суперечностей між відомостями про нерухоме майно, наявними у Державному реєстрі прав, та поданих документах, та правомірність проведення відповідачем державної реєстрації прав на нерухоме майно, у зв'язку з чим судами обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді