Справа № 826/22812/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 грудня 2015 року № 826/22812/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Гарника К.Ю., Кобилянського К.М. розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр промислової безпеки»

до Державної служби гірничого нагляду промислової безпеки України

про визнання протиправним та скасування Наказу №60 від 27.08.2015р.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр промислової безпеки» (далі по тексту - Позивач, ТОВ «Інженерний центр промислової безпеки»), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної служби гірничого нагляду промислової безпеки України в якому просить визнати протиправним та скасувати Наказ №60 від 27.08.2015р. Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України «Про анулювання дозволів Держгірпромнагляду України».

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржуваний наказ відповідачем винесено безпідставно та з порушенням чинного законодавства. Крім того, зазначено, що наведення для анулювання дозволу підстави суперечать нормам чинного законодавства.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, у тому числі і у письмових запереченнях. Враховуючи, що в судове засідання 21.10.2015р. не з'явився представник відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України 08.06.2012 року видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр промислової безпеки» Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки №973.12.30. Строк дії дозволу встановлено з 08.06.2012 року по 08.06.2017 року. У в'язку із зміною юридичної адреси підприємства, зазначений дозвіл було переоформлено, та 23.01.2015р. було видано переоформлений Дозвіл №37.15.30.

Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України18.02.2015р. позивачу надано Дозвіл №91.15.30, на виконання робіт підвищеної небезпеки. Строк дії дозволу - з 18.02.2015р. по 17.02.2020р.

Наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, №60 від 27.08.2015р. «Про анулювання дозволів» анульовано дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки №37.15.30 від 23.01.2015 та №91.15.30 від 18.02.2015, видані Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки Товариству з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр промислової безпеки».

Позивач вважає зазначений наказ протиправним, оскільки встановлені відповідачем обставини не тягнуть за собою анулювання дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлено порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та державних адміністраторів.

Згідно вказаного Закону, анулювання дозволу може бути проведене дозвільним органом що видав дозвільний документ за підстав, визначених у законодавчих актах.

Відповідно до змісту частини 7 ст. 4-1 Закону Дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав: звернення суб'єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру; припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом); припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб'єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення

Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.

Спеціальним законом, що регулює відносини, пов'язані з одержанням дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки є Закон України "Про охорону праці"

Згідно зі ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 21 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці.

Проектування виробничих об'єктів, розроблення нових технологій, засобів виробництва, засобів колективного та індивідуального захисту працюючих повинні провадитися з урахуванням вимог щодо охорони праці. Не допускається виготовлення і впровадження нових для даного підприємства технологій і зазначених засобів без попередньої експертизи робочого проекту або робочої документації на їх відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці. Фінансування цих робіт може провадитися лише після одержання позитивних результатів експертизи. Експертиза проектів будівництва проводиться відповідно до статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов'язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Кабінетом Міністрів України винесено постанову від 26.10.2011 року № 1107 якою затверджено Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Згідно з п.п.6, 7 зазначеного Порядку передбачено, що дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається: роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3; виробникові або постачальникові машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - виробник або постачальник) - на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.

У разі коли дозвіл на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки отримано виробником або постачальником до прийняття зобов'язань щодо їх постачання, роботодавець може застосовувати зазначені машини, механізми, устаткування на підставі завіреної в установленому законодавством порядку копії дозволу, одержаної від такого виробника або постачальника.

Дозвіл видається: Держгірпромнаглядом - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у пунктах 1, 3-5 додатка 2; територіальним органом Держгірпромнагляду - на виконання робіт підвищеної небезпеки, крім тих, що зазначені в абзаці другому цього пункту, та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.

Пункт 15 Порядку передбачає, що строк дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки або на експлуатацію машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки становить п'ять років.

Строк дії дозволу продовжується органом, що його видав.

У разі коли під час строку дії дозволу роботодавцем не порушено його умов, строк дії такого дозволу продовжується на наступні п'ять років на підставі заяви роботодавця, поданої за формою згідно з додатком 5, та оригіналу дозволу.

Якщо під час строку дії дозволу роботодавцем порушено його умови, зокрема не дотримано вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у пункті 1 додатка 2, чи допущено виникнення аварій та/або нещасних випадків, пов'язаних з виробництвом, із смертельними або тяжкими наслідками, строк дії дозволу продовжується на підставі зазначеної заяви, оригіналу дозволу і нового позитивного висновку експертизи щодо додержання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання зазначених у дозволі робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Підставою для анулювання дозволу відповідно до змісту ст. 21 статті 21 Закону України «Про охорону праці» є: заява роботодавця або уповноваженої ним особи про анулювання дозволу; припинення юридичної особи (злиття, приєднання, поділ, перетворення або ліквідація) або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; виявлення у поданих роботодавцем документах недостовірних відомостей щодо виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; повторне порушення вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; виникнення аварії, вибуху, пожежі, нещасного випадку, якщо в акті розслідування встановлено, що причиною такої події стало недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; створення перешкод під час проведення посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або його територіального органу перевірки додержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл.

Згідно з частинами тринадцятою та чотирнадцятою статті 21 Закону України "Про охорону праці" перелік підстав для анулювання дозволу, наведений у частині дванадцятій цієї статті, є вичерпним. Про анулювання дозволу роботодавець повідомляється у письмовій формі із зазначенням підстав щодо анулювання цього дозволу протягом п'яти днів з дня прийняття рішення органом, який видав дозвіл.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що Держгірпромнагляд України може анулювати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, виключно за наявності підстав передбачених частиною дванадцятою статті 21 Закону України "Про охорону праці", у тому числі у випадку виявлення у поданих роботодавцем документах недостовірних відомостей щодо виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; повторне порушення вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України видано дозволи від 08.06.2012 року № 973.12.30 (переоформлений за № 37.15.30 від 23.01.2015 року) та від 18.02.2015 року № 91.15.30 на роботи підвищеної небезпеки за умови додержання законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки.

Відповідно до змісту зазначених дозволів, такі було видано на підставі заяв власника та на підставі висновків експертизи від 22.05.2012 року № -01-0349.12 та від 26.01.2015 року № -01-0029.15, проведених ТОВ "Науково-виробниче підприємство "ДОНТЕХЕКСПЕРТ"".

Листом Державного підприємства "Луганський експертно-технічний центр Держпраці" від 19.08.2015 за № 237 відповідача повідомлено про виявлення грубих порушень вимог нормативно-правових актів з охорони праці під час проведення вищевказаних експертиз.

Із змісту листа вбачається, що за результатами аналізу висновків експертизи від 22.05.2012 року № -01-0349.12 та від 26.01.2015 року № -01-0029.15 виявлено недостовірність даних, зокрема не підтверджено працевлаштування зазначених у висновках експертів у позивача, крім тог встановлено, що деякі із зазначених посвідчень видані на інших осіб, або взагалі не існують.

Так зокрема встановлено, що :

- висновки експертиз містять лише посилання на документи (відомості) про експертів технічних та спеціалістів з неруйнівного контролю, а саме, про фахівців та працівників по професіям, які пов'язані з роботами підвищеної небезпеки, при цьому посилання на посвідчення, що підтверджують навченість керівників позивача із загальних питань охорони праці відсутні.

- відповідно до змісту висновку експертизи № -01-0029.15 у позивача на постійних засадах працює ОСОБА_1, згідно запису в трудової книжці серія НОМЕР_1, наказ про прийняття на роботу від 16.12.2014 р. за № 24-ОК, та на момент проведення експертизи не є дійсним експертом технічним з промислової безпеки з правом проведення технічного огляду та/або експертного обстеження обладнання вибухпожежонебезпечних, хімічних, нафтохімічних, нафто газопереробних виробництв (посвідчення за № 138-02-10 строк дії до 12.11.2017р.)

Однак встановлено, вказана особа працює на постійних засадах в ПрАТ "СЄВЄРОДОНЕЦЬКИЙ НДІХІММАШ» на посаді заступника генерального директора з наукової роботи та виробництва.

Позивачем не заперечується вказана обставина, однак зазначається, що у висновку допущено помилку, оскільки між ОСОБА_1 та ТОВ «Інженерний центр промислової безпеки» було укладено строковий трудовий договір №26 від 17.02.2014 року строком на 1 рік, при цьому, запис у трудову книжку не вносився.

Слід зауважити, що за результатами проведення перевірки обставин, викладених у висновках експертиз, також встановлено що у Позивача працюють наступні технічні експерти: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, однак, такі особи у позивача ніколи не працювали, а згідно бази даних експертів ДП "ГНМЦ" вказані особи є працівниками інших підприємств.

Позивачем не надано суду доказів, щодо перебування із зазначеними особами у трудових чи договірних відносинах, більш того, позивачем не надано жодних пояснень з приводу встановлених невідповідностей.

Крім того встановлено, висновки експертиз складено технічними експертами ТОВ "ДОНТЕХЕКСПЕРТ", однак з бази даних експертів ДП "ГНМЦ" встановлено, що такі особи не являються працівниками ТОВ "ДОНТЕХЕКСПЕРТ", а щодо деяких з них узагалі відсутні відомості щодо вказаних у висновках посвідчень.

Зазначені обставити позивачем також не було спростовано, натомість позивач вказує, що Лист Державного підприємства "Луганський експертно-технічний центр Держпрації" від 19.08.2015 за № 237 не являється нормативно-правовим актом, а тому, не може слугувати підставою для прийняття рішення про анулювання дозволу.

Разом з тим, із змісту оскаржуваного наказу, та наданих відповідачем заперечень, вбачається, що зазначений лист не являється підставою для анулювання дозволу, а відображає обставини встановлені за результатами дослідженні відомостей, що слугували підставою для надання позивачу дозволів на роботи підвищеної небезпеки, натомість підставою для винесення оскаржуваного наказу слугувало саме виявлення у поданих позивачем документах недостовірних відомостей щодо виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл.

Позивачем не спростовано обставин, що слугували підставою для винесення спірного наказу, більш того, підтверджено інформацію щодо наявності невідповідності відомостей щодо ОСОБА_1, який фактично не являвся найманим працівником, як це значиться у висновку, а мали місце договірні відносини.

Крім того, цілком безпідставними є доводи позивача з приводу порушення відповідачем порядку винесення оскаржуваного наказу та встановлення допущення позивачем порушень законодавства, оскільки винесенню наказу не передувало проведення перевірки позивача та, відповідно, складання акту за результатами такої .

Відповідно до вимог чинного законодавства, на відповідача не покладено обов'язку з перевірки достовірності даних, що зазначаються суб'єктами господарювання у дозвільній документації, натомість обов'язок із надання саме достовірних відомостей покладено на такий суб'єкт господарювання.

Слід зауважити, що надходження інформації про наявність недостовірних даних у наданій документації, не тягне за собою іншого наслідку, ніж анулювання дозволу.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.Ю. Гарник

К.М. Кобилянський