Справа № 810/3446/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м.Київ 810/3446/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротранс - холдінг"

до Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії, скасування

податкової вимоги, рішення та податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротранс - холдінг" з позовом до Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії, скасування податкової вимоги № 1645-23 від 07.05.2015, скасування Рішення № 123 від 12.05.2015 про опис майна в податкову заставу та скасування податкового повідомлення - рішення № від 08.06.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, які викладені в Акті № 35/10-13-15-01/01354987 від 05.05.2015 про результати камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року ТОВ "Агротранс - холдінг" є необґрунтованими, а також такими, що не відповідають дійсності.

Спростовуючи вказані висновки Акта, позивач зауважив, що у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року ТОВ "Агротранс - холдінг" дійсно було попущено помилку. Водночас, з метою самостійного виправлення даної помилки підприємством 30.04.2015 було направлено до податкового органу уточнюючий розрахунок.

Проте, зауважив позивач, вказаний уточнюючий розрахунок не був прийнятий до уваги податковою інспекцією в ході проведення камеральної перевірки та складанні Акта № 35/10-13-15-01/01354987 від 05.05.2015.

З огляду на зазначене, позивач стверджує, що податкове повідомлення-рішення від 08.06.2015 № (прийняте на підставі висновків Акта № 35/10-13-15-01/01354987 від 05.05.2015), відповідно до якого відповідачем збільшено ТОВ "Агротранс - холдінг" суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на загальну суму 256885,00 грн. є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, на думку позивача, рішення № 123 від 12.05.2015 про опис майна в податкову заставу та податкова вимога № 1645-23 від 07.03.2013 також були прийняті контролюючим органом за відсутності належних підстав.

Позивач зазначив, що ТОВ "Агротранс - холдінг" своєчасно та в повному обсязі виконало свій обов'язок щодо сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2015 року шляхом неодноразового звернення до відповідача з листами про зарахування суми переплати з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 299250, 00 грн.

У свою чергу, відповідач, в порушення встановлених законодавством вимог не виконав свого обов'язку та не здійснив зарахування зазначеної суми переплати.

Позивач зауважив, що безпідставне невиконання податковим органом обов'язків визначених чинним законодавством свідчить про протиправну бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

За наведених обставин, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та зобов'язати відповідача зарахувати суму переплати з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

В ході судового розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги (заява від 04.11.2015) та просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо незарахування суми переплати з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 105508,00грн. в рахунок податкового зобов'язання з податку на додану вартість, зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області зарахувати суму переплати з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 105508,00грн. в рахунок податкового зобов'язання з податку на додану вартість;

скасувати податкову вимогу № 1645-23 від 07.05.2015 ДПІ у Києво- Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області;

скасувати рішення № 123 від 12.05.2015 про опис майна в податкову заставу ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області;

скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 08.06.2015 ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області.

Відповідачем заперечень проти адміністративного позову суду надано не було.

У подальшому, суд за клопотанням представника відповідача зупинив провадження у справі надавши Державній податковій інспекції у Києво - Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області додатковий час для підготовки та надання суду додаткових доказів по справі, а також заперечень на адміністративний позов.

Проте, станом на 04.11.2015 відповідач жодних доказів, а також заперечень проти адміністративного позову суду не надав.

04.11.2015 від представників сторін надійшли клопотання про здійснення судового розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі викладеного, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження, в межах строку розгляду адміністративних справ.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротранс-Холдінг", ідентифікаційний код 01354987, зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку у ДПІ у Києво - Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області та з 10.10.2003 є платником ПДВ.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 20.04.2015 позивачем було направлено до контролюючого органу декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року (а.с. 13-21).

Виявивши наявність помилок у вказаній декларації ТОВ «Агротанс-Холдінг» 30.04.2015 було направлено уточнюючий розрахунок, який був отриманий податковим органом 30.04.2015 (а.с. 22-30).

У рядку 25 зазначеного уточнюючого розрахунку підприємством визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за березень 2015 року в розмірі 205508,00 грн.

Крім того, у рядку 25.3 позивач визначив суму штрафу в зв'язку з виправленням помилки в розмірі 6165,00 грн.

Суд звертає увагу, що вказані обставини не заперечувались відповідачем.

Судом встановлено, що 05.05.2015 посадовою особою ДПІ у Києво - Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року ТОВ «Агротранс-холдінг».

При цьому, суд звертає увагу, що при перевірці податковим органом було використано: податкову декларацію з ПДВ за березень 2015 року (реєстр. від 20.04.2015 № ); додаток 5 «розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за березень 2015 року»; додаток 2 «довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» за березень 2015 року.

За результатами перевірки складено Акт № 35/10-13-15-01/01354987 від 05.05.2015 (далі - Акт перевірки) та зафіксовано порушення суб'єктом господарювання вимог статті 256 Цивільного кодексу України, пункту 102.6 статті 102 Податкового кодексу України, а також Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість № 966 від 23.09.2014.

Вказані порушення призвели до завищення підприємством суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за березень 2015 року та відповідно занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду на суму 205508,00 грн.

Непогоджуючись з даними висновками контролюючої особи податкової інспекціїї ТОВ «Агротранс-холдінг» 27.05.2015 було направлено до податкового органу заперечення на Акт перевірки (а.с. 39-41).

За результатом розгляду вказаних заперечень Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби 03.06.2015 надано відповідь в якій вказано, що висновки Акта перевірки залишено без змін.

При цьому, у даній відповіді податковим органом також зазначено про те, що на період розгляду заперечення на Акт перевірки ТОВ «Агротранс-холдінг» виправлення помилки не проводилось (а.с. 44).

З огляду на виявлені в ході проведення камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року порушення ТОВ «Агротранс-холдінг» вимог законодавства відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 08.06.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів в розмірі 256885,00 грн., в тому числі за основним платежем 205508,00 грн., за штрафними санкціями 51377,00 грн. Зазначене податкове повідомлення - рішення було отримано позивачем 19.06.2015 (а.с. 38).

Вваажаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом щодо його скасування.

Крім того, судом також встановлено, що з метою сплати задекларованої суми ПДВ за березень 2015 року позивач неодноразово (27.04.2015, 29.04.2015, 30.04.2015, 05.05.2015, 06.05.2015, 08.05.2015) звертався до податкового органу з заявами ( вих. № 03-54/1, вих. № 03-52, вих. № 03-56, вих. № 03-57, вих. № 03-58, вих. № 03-60) про перерахування надміру сплачених грошових коштів ( у розмірі: 49770,00 грн., 49790,00 грн., 49890,00 грн., 49980,00 грн.,49920,00 грн., 49900,00 грн.) з розрахункового рахунку № 0356 (авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств по коду платежу 11024000) на розрахунковий рахунок № 0356 (податок на додану вартість - код платежу 14010000).

Проте, 07.05.2015 відповідачем прийнято податкову вимогу форми «Ю» № 1645-23.

У вказаній вимозі зазначено, що станом на 06.05.2015 сума податкового боргу ТОВ «Агротранс-холдінг» за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість становить 211672,58 грн.

Платника податків було попереджено, що починаючи з 01.05.2015 на будь-яке його майно, що перебуває у власності і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно на яке він набуде прав власності у майбутньому розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України.

Листом від 14.05.2015 ДПІ у Києво-Святошинському районі повідомлено ТОВ «Агротранс-холдінг» про те, що надміру сплачені грошові суми авансових внесків з податку на прибуток зараховуються в сплату грошових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Крім того, 12.05.2015 відповідачем було направлено на адресу ТОВ «Агротранс-холдінг» лист у якому зазначено, що станом на 12.05.2015 у підприємства наявна податкова заборгованість. За наведених обставин у даному листі позивачу було запропоновано податковим органом протягом 10 днів з моменту отримання даного листа надати до ДПІ перелік майна, яке перебуває у власності підприємства, балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, з метою складання опису майна, на яке поширюється право податкової застави, а також зазначити місце розташування вказаного майна.

Даний лист був отриманий підприємством 17.06.2015 вхід. № 03-624 (а.с.42).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2015 ДПІ у Києво-Святошинському районі було прийнято рішення № 123 про опис майна, що перебуває у власності ТОВ «Агротранс-холдінг» у податкову заставу.

Вважаючи бездіяльність податкової інспекції щодо не зарахування суми переплати з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 105508,00 грн. в рахунок податкового зобовязання податку на додану вартість - неправомірною, а податкову вимогу форми «Ю» № 1645-23 від 07.05.2015 та рішення № 123 від 12.05.2015 про опис майна у податкову заставу протиправними, позивач звернувся до суду з вимогами щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії та скасувати вказані рішення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

В силу положень частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; добросовісно; розсудливо тощо.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України.

Приписами статті 16 вказаного нормативно-правового акту визначається, що платник податків зобов'язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, а також подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Аналогічне визначення передбачено і статтею 36.1 Податкового кодексу України, в якій законодавцем зазначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Статтею 38.1. Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку (стаття 46.1 Податкового кодексу України).

Податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (стаття 203.1. Податкового кодексу України).

Крім того, статтею 50.1. Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті, зокрема, надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Водночас, у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення (стаття 58.1 Податкового кодексу України).

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Крім того, статтею 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічний обов'язок платника податків передбачений і в статті 203.2. Податкового кодексу України - сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Тобто, в даному випадку, враховуючи, що граничним строком подання декларації з податку на додану вартість (згідно статті 203.1. Податкового кодексу України) є 20й календарний день, що настає за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, то граничним стоком сплати податкового зобовязання є 10й день після відповідної календарної дати.

За нормами підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків визначається, як сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статті 87.1. Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

При цьому, статтею 43 Податкового кодексу України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (стаття 43.1).

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (стаття 43.3).

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (стаття 43.4).

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (стаття 43.5).

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що законодавствцем визначено право платника податків сплатити суму грошового зобов'язання (в тому числі і з податку на додану вартість) за рахунок надміру сплаченої суми інших платежів (в тому числі з податку на прибуток, а також авансових внесків податку на прибуток) з урахуванням стоків позовної та в порядку визначеному Податковим кодексом України.

Наявність такого права платника податків породжує і відповідні обов'язки суб'єкта владних повноважень (податкового органу), невиконання яких тягне за собою відповідальсть цього суб'єкта.

У свою чергу, в разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (стаття 59.1 Податкового кодексу України).

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків (стаття 59.2 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (стаття 59.3 Податкового кодексу України).

У разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку відповідно до статті 89.1. Податкового кодексу України у податкового органу виникає право податкової застави

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно (стаття 89.2. Податкового кодексу України).

Як було встановлено судом, 20.04.2015 позивач направив до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року, тобто в межах строку визначеного законодавством.

Разом з цим, самостійно виявши помилку, ТОВ «Агротранс-холдінг» 30.04.2015 відповідно до приписів статті 50 Податкового кодексу України було подано уточнюючий розрахунок, який відповідач отримав того ж дня.

Тобто, позивачем не було допущено порушень вимог податкового законодавства та виконано обов'язок щодо обчислення та декларування податку на додану вартість за березень 2015 року в порядку і строки, визначені Податковим кодексом.

Водночас, судом встановлено, що вказаний уточнюючий розрахунок не був прийнятий податковим органом до уваги як під час проведення камеральної перевірки, за результатами якої складено Акт № 35/10-13-15-01/0135498 від 05.05.2015 так і під час розгляду заперечень позивача на вказаний Акт.

За наведених обставин Державною податковою інспекцією у Києво - Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було неправомірно прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 08.06.2015 ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області та збільшено ТОВ «Агротранс-холдінг» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 205508,00 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 51377,00 грн., оскільки позивач діяв в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Під час судового розгляду справи, відповідач - суб'єкт владних повноважень вказаних обставин та доводів позивача - не спростував та заперечень до суду не надав.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 08.06.2015 є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, судом також було встановлено, що з метою сплати задекларованої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2015 року, позивач, керуючись правом наданим державою та закріпленого в Податковому кодексі України звертався (в межах встановленого законодавством строку) до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області з заявами про перерахування надміру сплачених коштів з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок погашення податку на додану вартість на суму 149450,00 грн. (станом на 30.04.2015), а також суму 149800, 00 (станом на 08.05.2015), що загалом складає 299250,00 грн.

Тобто, позивачем були виконані вимоги законодавства щодо визначення джерела сплати грошових зобов'язань та відповідно обов'язок щодо своєчасної сплати суми самостійно визначеного грошового зобов'язання в податковій декларації та уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за березень 2015 року.

Водночас, всупереч вказаних норм податкового законодавства, відповідачем було безпідставно відмовлено у перерахуванні визначеної позивачем суми коштів, зазначивши, що такі надміру сплачені суми авансових внесків з податку на прибуток зараховуються в сплату грошових зобов'язань майбутні податкових періодів.

При цьому, суд звертає увагу, що Податковим кодексом України не передбачено випадків, за яких податковий орган може відмовитися від сплати платником податків грошового зобов'язання за рахунок наявної у нього переплати.

Крім того, як вже зазначалось, відповідно до статтей 43 та 87 ПК України, подання відповідної заяви платником податків є достатньою та єдиною необхідною дією з боку платника податків для зарахування переплати певного платежу в погашення грошового зобов'язання чи податкового боргу з іншого платежу.

Як вбачається з Акта звірення розрахунків платника (за період 01.01.2015-01.01.2015) № 6926-20 від 05.10.2015 проведеним між сторонами у справі податковою інспекцією, стверджує позивач та не заперечує відповідач, ДПІ у Києво - Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області було здійснено зарахування частини переплати з податку на прибуток в рахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 100000,00 грн.

Таким чином, станом на час розгляду справи, не перерахована податковим органом сума коштів на погашення грошового зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2015 року, задекларованого ТОВ «Агротранс-холдінг» складає 105508,00 грн.

Тобто, судом встановлено, що відповідач не здійснив покладені на нього приписами статей 17, 43, 87 Податкового кодексу України обов'язки, чим порушив норми Податкового кодексу України та законні права ТОВ «Агротранс-холдінг».

Таким чином бездіяльність Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області щодо незарахування суми переплати з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 105508,00 грн. в рахунок податкового зобов'язання з податку на додану вартість є протиправною.

У свою чергу, суд звертає увагу, що завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права.

Оскільки судом встановлено недотримання відповідачем вимог законодавства, а також визнано протиправною бездіяльність щодо незарахування суми переплати з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 105508,00 грн. в рахунок податкового зобов'язання з податку на додану вартість в добровільному порядку, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області зарахувати суму переплати з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 105508,00грн. в рахунок податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Разом з цим, суд також звертає увагу, що вказана протиправна бездіяльність відповідача призвела несвоєчасного надходження до відповідного бюджету грошових коштів в погашення ТОВ «Агротранс-холдінг» податкового зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2015 року.

У свою чергу, як було встановлено судом, позивач своєчасно та в помній мірі виконав свій податковий обов'язок щодо сплати задекларованої ним суми грошового зобов'язання.

Отже, підстави для прийняття податкової вимоги № 1645-23 від 07.05.2015 та рішення № 123 від 12.05.2015 про опис майна в податкову заставу (з метою притягнення позивача до відповідальності за несвоєчасну сплату суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2015 року) - відсутні, тобто вказані рішення податкового органу є неправомірними, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жодних доказів та обґрунтованих пояснень, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволеннюу повному обсязі.

Відповідно до частиною першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки вимог про відшкодування судових витрат позивач не заявляв, судові витрати стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 122, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 08.06.2015.

3. Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо незарахування суми переплати з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 105508,00грн. в рахунок податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області зарахувати суму переплати з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 105508,00грн. в рахунок податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

5. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 1645-23 від 07.05.2015.

6. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 123 від 12.05.2015 про опис майна в податкову заставу.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.