Справа № 803/27/16
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 р. Справа № 876/1670/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Довгої О.І., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Кулик Т.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Багацького Є.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання відмову протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства в якому просить визнати протиправною відмову в задоволенні запиту на інформацію та зобов'язати відповідача надати достовірну, точну та повну інформацію на письмовий запит позивача на доступ до публічної інформації згідно Закону.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.12.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовим запитом № 1 на доступ до інформації, у якому просив: надати заявнику письмово повну, точну та достовірну інформацію щодо результатів проведеної зі сторони Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3 при прийнятті його на роботу в управління; надати заявнику належно завірені копію довідки Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства про результати проведеної спеціальної перевірки відносно працівника ОСОБА_3, яка подавалася до Держлісагенства при переведенні його на посаду тимчасово виконуючим обов'язки начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства, а також надати копію письмової згоди ОСОБА_3 щодо проведення відносно нього спеціальної перевірки; надати заявнику відомості, зазначені ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік. Вказаний запит відповідач отримав 17.12.2015 року.

Проте, станом на 11.01.2016 року відповідач жодної інформації на письмовий запит не надав, чим порушив вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації". Крім того, правових підстав не надати відповідь на зазначений запит у відповідача не було.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства в задоволенні запиту ОСОБА_1 від 15 грудня 2015 року № 1 на доступ до інформації, оформлену листом від 24 грудня 2015 року № 07-32/2014.

Зобов'язано Житомирське обласне управління лісового та мисливського господарства повторно розглянути та надати достовірну, точну та повну інформацію на запит ОСОБА_1 від 15 грудня 2015 року № 1 на доступ до інформації в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Житомирське обласне управління лісового та мисливського господарства подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 15.12.2015 року звернувся до апелянта із письмовим запитом № 1 на доступ до інформації, у якому просив: надати заявнику письмово повну, точну та достовірну інформацію щодо результатів проведеної зі сторони Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3 при прийнятті його на роботу в управління; надати заявнику належно завірені копію довідки Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства про результати проведеної спеціальної перевірки відносно працівника ОСОБА_3, яка подавалася до Держлісагенства при переведенні його на посаду тимчасово виконуючим обов'язки начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства, а також надати копію письмової згоди ОСОБА_3 щодо проведення відносно нього спеціальної перевірки; надати заявнику відомості, зазначені ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік (а.с. 8). Вказаний запит апелянт отримав 17.12.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 9).

Листом від 24.12.2015 року № 07-32/2014 Житомирське обласне управління лісового та мисливського господарства повідомило позивача, що йому відмовлено в задоволенні запиту на інформацію, зокрема, з тих підстав, що інформація про результати спеціальної перевірки та документи щодо її проведення є конфіденційними, тому їх надання не передбачено вимогами чинного законодавства, а декларацію про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_3 оприлюднено на офіційному інтернет-сайті Держлісагенства України в рубриці "Очищення влади" та на сайті Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства в рубриці "Запобігання проявам корупції" (а.с. 21-22). Вказаний лист було направлено позивачу звичайною кореспонденцією, що підтверджується листом апелянта від 03.02.2016 року № 07-32/158 та витягом з журналу реєстрації вихідних документів (а.с. 40-43).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 14 цього ж Закону, розпорядники інформації зобов'язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами 1-3 статті 19 вказаного Закону передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Згідно із ч. 1 ст. 20 цього ж Закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 цього ж Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Як встановлено пор справі, позивач звернувся із запитом на доступ до інформації № 1 від 15.12.2015 року, у якому просив надати інформацію, яка в розумінні статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" є публічною інформацію, відтак, апелянт, як розпорядник інформації в розумінні статті 13 цього ж Закону, зобов'язаний був надати відповідь на цей запит не пізніше п'яти робочих днів з дня його отримання, тобто враховуючи те, що запит було одержано 17.12.2015 року, а відповідь на цей запит була надана 24.12.2015 року, апелянтом не було пропущено строк розгляду запиту на інформацію, передбачений статтею 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Таким чином, апелянт вказаним листом безпідставно відмовив у наданні запитуваної інформації, оскільки не надав заявнику відомості, зазначені ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік з тих мотивів, що вказану декларацію оприлюднено на офіційному інтернет-сайті Держлісагенства України в рубриці "Очищення влади" та на сайті Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства в рубриці "Запобігання проявам корупції".

Однак, ч. 2 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Згідно ч. 6 ст. 6 цього ж Закону, не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці 4 ч. 1 ст. 47 вказаного Закону (тобто, відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться об'єкт).

З врахуванням зазначених норм чинного законодавства, відмова апелянта у наданні позивачу відомостей, зазначених ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, з підстав її оприлюднення на веб-сайтах управління та Держлісагенства України, тобто, з підстав можливості її одержання із загальнодоступних джерел, є неправомірною відмовою в наданні інформації.

Твердження апелянта про те, що декларація про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_3 відсутня в Житомирському обласному управлінні лісового та мисливського господарства не може бути надана через її відсутність не приймається до уваги, оскільки про таку обставину позивача не було повідомлено листом від 24.12.2015 року №07-32/2014 та не надано доказів на підтвердження такої.Крім того, такі доводи суперечать змісту листа від 24.12.2015 року №07-32/2014, у якому вказано, що така декларація розміщена на сайті управління.

Згідно ч.3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. Отже, якщо у апелянта була відсутня декларація про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_3 і він не мав об'єктивної можливості надати відомості з цієї декларації, то у такому випадку йому слід було направити запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Також не можна погодитись із мотивами відмови позивачу у наданні запитуваної інформації про результати спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3 та документів щодо її проведення з огляду на їх конфіденційність, виходячи з такого.

Згідно письмових заперечень апелянта від 21.01.2016 року (а.с. 16-20), 15.07.2014 р. Житомирським обласним управлінням лісового та мисливського господарства було оголошено конкурс на заміщення вакантної посади заступника начальника відділу бухгалтерського обліку, економіки та фінансів, інформацію про що було опубліковано в газеті "Житомирщина" та оприлюднено на офіційному веб-сайті управління. ОСОБА_3 подав до конкурсної комісії заяву про участь у конкурсі та документи, за результатами письмового іспиту та співбесіди його було рекомендовано призначити на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку, економіки та фінансів. Крім того, Житомирським обласним управлінням лісового та мисливського господарства було проведено спецперевірку відомостей при призначенні ОСОБА_3 на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку, економіки та фінансів, у зв'язку із чим було складено довідку про результати такої спецперевірки, яку долучено до особової справи державного службовця. При цьому, довідка про результати спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3 при переведенні його на посаду т.в.о. начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства Житомирським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не готувалася і не подавалася до Держлісагенства України.

При цьому, згідно листа Держлісагенства України від 27.08.2015 року №10-08/6235-15 вбачається, що наказом від 21.07.2015 року №339-к зараховано ОСОБА_3 для стажування на посаду начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства в період з 21.07.2015 року по 30.07.2015 року. Відтак, Житомирським обласним управлінням лісового та мисливського господарства була надана Держлісагенству копія довідки про результати спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3, оскільки така перевірка проводилася щодо нього при призначенні його на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку, економіки та фінансів Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, та згідно із цією довідкою інформації, що перешкоджає зайняттю ОСОБА_3 посади, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування не виявлено. За результатами успішного стажування та спеціальної перевірки наказом Держлісагенства України від 10.08.2015 року №381-к ОСОБА_3 в порядку переведення 11.08.2015 року звільнений з посади заступника начальника Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, а наказом Держлісагенства України від 10.08.2015 року №382-к з 12.08.2015 року призначений в порядку переведення т.в.о. начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства на період до призначення в установленому законодавством порядку керівника цього управління, питання щодо його призначення погоджене з Міністерством аграрної політики та продовольства України (лист від 07.08.2015 року № 37-25-4-7/13459) (а.с. 31-34).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону.

Частиною 2 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Частинами 1, 2 ст. 7 цього ж Закону визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до частин 1-3 статті 21 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 року №2657-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 11 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" від 07.04.2011 року № 3206-VI (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на час проведення спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3 у з2014 році в Житомирську обласному управлінні лісового та мисливського господарства) інформація про результати спеціальної перевірки та документи щодо її проведення є конфіденційними, якщо вони не містять відомостей, що становлять державну таємницю. Такі документи зберігаються в порядку, встановленому відповідно до закону.

Поряд з цим, згідно ч. 3 ст. 58 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 року №1700-VII (з наступними змінами та доповненнями) інформація про результати спеціальної перевірки та документи щодо її проведення є конфіденційними, якщо вони не містять відомостей, що становлять державну таємницю.

Посилання апелянта на те, що інформація про результати поведеної спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3 та документи щодо її проведення є конфіденційними є вірними, однак за змістом ч. 1 ст. 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до конфіденційної інформації може бути обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень.

А тому, апелянт, - як розпорядник інформації має право обмежити в доступі та відмовити в задоволенні запиту про надання інформації про результати спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3 та документів щодо її проведення з врахуванням вимог, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Однак, апелянт не довів, що ненадання позивачу інформації про результати проведеної спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3 та запитуваних документів щодо її проведення здійснено виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, а розголошення такої інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам, і шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Оскільки призначення ОСОБА_3 т.в.о. начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства викликало значний суспільний резонанс серед жителів Волинської області через неоднакове сприйняття такого призначення, що є загальновідомою обставиною та не підлягає доказуванню в силу ч. 2 ст. 72 КАС України, запитувана позивачем інформація стосується публічної особи, яка тимчасово обіймає достатньо високу посаду та відіграє значну роль в економічному житті регіону (зокрема, в галузі лісового та мисливського господарства), а тому надання інформації про результати проведеної спеціальної перевірки відносно ОСОБА_3 не завдасть шкоди охоронюваним законом інтересам та можлива шкода від оприлюднення такої інформації не переважатиме суспільний інтерес в її отриманні.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства та встановленні обставини справи колегія суддів констатує, що відмова апелянта в задоволенні запиту позивача від 15.12.2015р. №1 на доступ до інформації з підстав, зазначених у листі від 24.12.2015 р. №07-32/2014, є неправомірною, а відтак позов є таким, що підлягає безумовному задоволенню.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року у справі №803/27/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: О.І. Довга

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено 01.04.2016 року