Справа № 816/4845/15
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/4845/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

представників позивача - Медвідь Є.В., Назаренка Є.О.,

представників відповідача - Лазька А.А., Прокопчука О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брейн - Полтава" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Брейн - Полтава" (надалі - позивач, ТОВ "Брейн - Полтава") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві), просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 21.12.2015:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "Податок на прибуток приватних підприємств, 11021000" у загальному розмірі 306551,25 грн (у т.ч., 245241,00 грн - за основним зобов'язанням, 61310,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом у розмірі 14536,25 грн (у т.ч., 11629,00 грн - за основним платежем, 2907,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, " загалом у розмірі 1270,63 грн (у т.ч., 1016,50 грн - за основним платежем, 254,13 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав про незгоду із висновками акта перевірки від 04.12.2015 №2957/16-01-22-01-09/37237857 та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи, що висновки перевірки не відповідають фактичним обставинам. Стверджував, що податковий кредит з ПДВ та витрати за результатами господарських відносин із постачальником ТОВ "Макролоджик" сформовано в порядку, встановленому чинним законодавством, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та первинних документів бухгалтерського обліку, натомість доводи податкового органу про безтоварність вказаних господарських операцій є необґрунтованими. Зауважував, що ТОВ "Макролоджик" на день здійснення господарських операцій перебувало на обліку в податкових органах, знаходилося за місцем реєстрації, було зареєстроване платником ПДВ, мало фізичні, технічні та технологічні можливості для вчинення господарських операцій з постачання матеріальних цінностей. Крім того, зауважував, що за даними бухгалтерського обліку ТОВ "Брейн - Полтава" відсутні відомості про сплату у грудні 2014 року коштів у розмірі 5760,00 грн за ремонт автомобіля.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях посилався на обставини, встановлені плановою виїзною документальною перевіркою позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, викладені у акті перевірки від 04.12.2015 №2957/16-01-22-01-09/37237857.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги визнали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача заперечували проти позову та просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях ДПІ у м. Полтаві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "Брейн - Полтава" (ідентифікаційний код 37237857) 19.08.2010 зареєстроване як юридична особа /т. 2, а.с. 21/. Позивач перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві та є платником податку на додану вартість з 09.09.2010 /т. 2, а.с. 22, 23/.

У період з 09.11.2015 по 20.11.2015 працівниками ДПІ у м. Полтаві згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статтею 77, пунктом 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до наказу ДПІ у м. Полтаві від 15.10.2015 №1188, проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Брейн - Полтава" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оскаржені.

За результатами перевірки контролюючим органом 04.12.2015 складено акт №2957/16-01-22-01-09/37237857 /т. 1, а.с. 18-67/, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 245241,00 грн, з них: за IV квартал 2012 року - 11989,00 грн, за 2013 рік - 225604,00 грн, за 2014 рік - 7648,00 грн;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 2016 статті 201 Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість на суму 2045,00 грн;

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, що призвело до несплати податку на доходи фізичних осіб за грудень 2014 року у розмірі 1016,50 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки, ДПІ у м. Полтаві сформовано податкові повідомлення-рішення від 21.12.2015:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "Податок на прибуток приватних підприємств, 11021000" у загальному розмірі 306551,25 грн (у т.ч., 245241,00 грн - за основним зобов'язанням, 61310,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями) /т. 1, а.с. 82, 86/;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом у розмірі 14536,25 грн (у т.ч., 11629,00 грн - за основним платежем, 2907,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями) /т. 1, а.с. 83, 85/;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, " загалом у розмірі 1270,63 грн (у т.ч., 1016,50 грн - за основним платежем, 254,13 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями) /т. 1, а.с. 84, 87/.

Не погодившись із правомірністю збільшення сум грошових зобов'язань зі сплати податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб, а також застосуванням штрафних (фінансових) санкцій, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.12.2015 №, №, №.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню ДПІ у м. Полтаві від 21.12.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 306551,25 грн (у т.ч., 245241,00 грн - за основним зобов'язанням, 61310,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), суд встановив такі обставини.

Підставою для донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств є доводи контролюючого органу про завищення ТОВ "Брейн - Полтава" витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, загалом у розмірі 1286967,00 грн (у т.ч., за IV квартал 2012 року - 57092,00 грн, за 2013 рік - 1187388,00 грн, за 2014 рік - 42488,00 грн) у зв'язку з безпідставним віднесенням до їх складу витрат, пов'язаних з придбанням товарно-матеріальних цінностей (комп'ютерної техніки, оргтехніки, комплектуючих та витратних матеріалів до неї, програмного забезпечення) у ТОВ "Макролоджик" (ідентифікаційний номер 35876881).

При цьому контролюючий орган виходив з того, що позивачем на письмові запити ДПІ у м. Полтаві не надано договорів, укладених з ТОВ "Макролоджик", товарно-транспортних накладних, договорів, укладених з перевізниками товарів, акти звірок з інформацією про період здійснення операцій, суми взаєморозрахунків, початкове та кінцеве сальдо; документи, що підтверджують ліцензійність програмного забезпечення.

Відповідач зауважив, що за даними бухгалтерського обліку обсяг придбання позивачем у ТОВ "Макролоджик" товарів становить 1286967,00 грн, а відповідно до наданих на перевірку податкових та видаткових накладних - 1106597,00 грн.

У наданих на перевірку товарно-транспортних накладних відповідачем встановлено невідповідність між адресою доставки вантажу та юридичними адресами вантажовідправника і вантажоодержувача, оскільки у ході перевірки не виявлено наявність у позивача складських та/або офісних приміщень за адресою пункту розвантаження: м. Київ, пр-т Перемоги, 67.

Крім того, відповідач врахував наявну податкову інформацію щодо ТОВ "Макролоджик" - акт ДПІ у Подільському районі м. Києва від 20.11.2014 №178/7/26-56-22-01-11 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Макролоджик" за період з 01.09.2011 по 31.12.2013, у якому зафіксовано факт здійснення даним контрагентом безтоварних господарських операцій та їх відображення у податковому обліку.

Оцінюючи наведені доводи у їх сукупності з фактичними обставинами справи, суд дійшов таких висновків.

Як пояснили у судовому засіданні представники позивача, ТОВ "Брейн - Полтава" у спірний період придбало у ТОВ "Макролоджик" товарно-матеріальні цінності (комп'ютерну техніку, оргтехніку, комплектуючі та витратні матеріали до неї, програмне забезпечення) без укладення письмового договору купівлі-продажу (поставки). Замовлення товарів відбувалось за допомогою Інтернет-мережі шляхом подання заявки на порталі ТОВ "Макролоджик" В2В, призначеному для здійснення замовлень у форматі бізнес-бізнесу. Для входу на даний портал та замовлення товару підприємство використовувало ідентифікатори доступу: логін та пароль /т. 4, а.с. 210/.

Підтвердження та погодження замовлення на поставку товарів здійснювалось шляхом складення постачальником рахунка на оплату.

Так, за приписами частини першої статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Суд зауважує, що Цивільний кодекс України не містить застережень щодо обов'язкового укладення договору купівлі-продажу комп'ютерної техніки та комплектуючих у письмовій формі. А відтак, придбання відповідного виду товарів може здійснюватись без укладення письмового договору купівлі-продажу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Як визначено пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

На підтвердження правомірності формування витрат по господарським правовідносинам з ТОВ "Макролоджик" позивач надав копії податкових накладних /т. 1, а.с. 133-173/ та видаткових накладних /т. 1, а.с. 90-123, 126-127, 130/.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця /пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України/.

Дослідивши в судовому засіданні надані позивачем копії податкових накладних, суд встановив, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що зауваження відповідача щодо змісту та форми податкових накладних в Акті перевірки та письмових запереченнях проти позову відсутні.

Також, ДПІ у м. Полтаві не спростовано того, що на момент складення зазначених податкових накладних контрагент позивача мав статус платника податку на додану вартість та був зареєстрований як юридична особа у встановленому законодавством порядку.

Отже, наведені податкові накладні підтверджують факт придбання позивачем у ТОВ "Макролоджик" товарів за спірними господарськими операціями та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом як належні докази у справі.

За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до приписів частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Отже, при дослідженні факту здійснення господарської операції мають перевірятись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Разом з цим, перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

Отже, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю.

Дослідивши в судовому засіданні надані позивачем копії видаткових накладних, суд встановив, що вони містять необхідні реквізити та розкривають зміст господарських операцій. Отже такі видаткові накладні є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом в якості належних доказів у справі.

Акт перевірки на містить зауважень щодо форми та змісту видаткових накладних.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що надані позивачем видаткові накладні не відповідають вимогам закону, оскільки їх підписано неповноважними особами, суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи наявна копія довіреності ТОВ "Брейн - Полтава", виданої на ім'я завідуючого складом Опаріна Ю.В. /т. 4, а.с. 168/.

До того ж, чинне законодавство не містить вимог щодо того, що первинні документи бухгалтерського обліку мають підписуватись виключно керівником підприємства.

Залученими до матеріалів справи банківськими виписками та платіжними дорученнями з відмітками банку /т. 4, а.с. 219-250, т. 5, а.с. 1-139/ підтверджено, що позивач оплатив вартість придбаних у ТОВ "Макролоджик" товарів. Відповідач наведених обставин не заперечує.

З приводу відомостей про здійснення поставок товарів (зокрема, транспортування товарів від постачальника до покупця) представники позивача у судовому засіданні пояснили, що ТОВ "Брейн - Полтава" з метою організації поставок товарів укладено з ТОВ "Сток Матрікс Логістик" договори про надання логістичних послуг з відповідального зберігання товарів від 03.03.2014 №01/1-СТМ та від 30.05.2014 №04-СТМ, предметом якого визначено логістичні послуги - комплекс заходів, пов'язаних з організацією відповідального зберігання та обробкою товарів /т. 4, а.с. 148-154, 170-176/.

Судом надіслано запит на адресу ТОВ "Сток Матрікс Логістик" з проханням надати інформацію та її документальне підтвердження про господарські правовідносини з ТОВ "Брейн - Полтава".

29.03.2016 на адресу суду надійшла відповідь ТОВ "Сток Матрікс Логістик" разом з підтверджуючими документами, зі змісту яких встановлено, що ТОВ "Сток Матрікс Логістик" упродовж 2014 року надавало логістичні послуги позивачу щодо отримання товарів від ТОВ "Макролоджик", їх відповідального зберігання та передачі.

На підтвердження наведених доводів суду надано копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг), прибуткових складських ордерів, видаткових складських ордерів, товарно-транспортних накладних, довіреностей, реєстрів документів щодо надходження товарів, реєстрів документів на видачу товарів, реєстрів зберігання товарів по дням /т. 4, а.с. 155-169, 181, 182-206/.

Транспортування комп'ютерної техніки та комплектуючих здійснювалось позивачем орендованим транспортом відповідно до умов договору найму (оренди) транспортного засобу від 15.06.2012, укладеного з ТОВ "Медіашторм" /т. 2, а.с. 99-100/, ФОП Семкою А.М. на підставі договору перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.11.2011 №28 /т. 2, а.с. 103-107/, а також сторонніми перевізниками за замовленням ТОВ "Макролоджик", на підтвердження чого до матеріалів справи залучено копії товарно-транспортних накладних /т. 1, а.с. 124-125, 128-129, 131-132; т. 2, а.с. 114-119/.

Позивачем також надано відомості про придбання дизпалива, паливно-мастильних матеріалів та оплату вартості послуг з оренди автомобіля /т. 4, а.с. 94-119; т. 5, а.с. 140-153/, копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) з оренди автомобіля /т. 5, а.с. 154-158/, відомості про власний транспорт /т. 5, а.с. 160-161/.

З приводу посилань відповідача на невідповідність між адресою доставки вантажу та юридичними адресами вантажовідправника і вантажоодержувача, судом встановлено, що товар від ТОВ "Макролоджик" доставлявся на адресу складу ТОВ "Сток Матрікс Логістик" (м. Київ, пр-т Перемоги, 67), що прямо передбачено умовами згаданих вище договорів про надання логістичних послуг з відповідального зберігання товарів /пункт 4.1./.

Програмне забезпечення фактично не транспортувалось у зв'язку з відсутністю потреби, оскільки є продуктом інтелектуальної власності, а коди активації даного програмного забезпечення передавались електронною поштою, про що зазначено у письмових поясненнях позивача /т. 2, а.с. 92-98/.

Придбані у ТОВ "Макролоджик" товарно-матеріальні цінності позивач оприбуткував шляхом вчинення записів в регістрах бухгалтерського обліку "Обороти рахунку 631" /т. 5, а.с. 162-177/.

Суд враховує, що видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: оптова торгівля комп'ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням (46.51), оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (46.52), роздрібна торгівля комп'ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (47.41), роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах (47.42) /т. 2, а.с. 20/.

Так, придбані у ТОВ "Макролоджик" товарно-матеріальні цінності позивач реалізував ТОВ "Пума-2000", ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", ПАТ "Полтава-авто", ПП "Есмон-сервіс", ТОВ "ВМ", ТОВ "Вибір", ТОВ "Кернел-Трейд", АБ "Полтава-банк", ПП "Явір-2000", ПП "СЦ Ворд", ПП "ФЕБ-2012", КТФ "ЕлСит", ПАТ "Полтавський олійноекстракційний завод - Кернел Груп", ПП "Несс", ПП "Принтер Сервіс", ТОВ "Мобільні системи зв'язку", ДП "НЕК "Укренерго", ТОВ "Інфосвіт", ТОВ "Кононівський елеватор", ТОВ "Ай.Ті.Ес Україна", ТОВ "Інтерфейс Плюс", ТОВ "БФ "Астра", ТОВ "Агрофірма Хлібороб", ТОВ "Інфол", ТОВ "Сільф", ПП "КД Персонал", ПП "НЕО", Полтавська дистанція сигналізації та зв'язку СТГО "Південна залізниця", ТОВ "Білогір'я Молокопродукт", ТОВ "Офіс Техно", Полтавський регіональний фонд підтримки підприємництва, ТОВ "Спецмехсервіс", ТОВ "Солвер Трейд", ТОВ "Автомоторна компанія", ТОВ "Агропромцентр Полтава", ТОВ "Енселко Агро", ТОВ "Гутянський елеватор", ПП "Техмаркет", ТОВ "Агрофірма Добробут", ТОВ СП "Нібулон", КТ "Фірма "Елсит" /т. 2, а.с. 120-249; т. 3, а.с. 1-67/. Факт реалізації товарів третім особам відображено в оборотно-сальдових відомостях по рахунку 361 /т. 3, а.с. 68-184/. З приводу реалізації товарів позивачем також надано детальні письмові пояснення /т. 4, а.с. 209-216/.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено реальність спірних господарських операцій, факт сплати позивачем у ціні придбаних послуг податку на додану вартість, наявність в діях позивача ділової мети та розумних економічних причин для вчинення спірних господарських операцій.

З приводу посилань відповідача на акт ДПІ у Подільському районі м. Києва від 20.11.2014 №178/7/26-56-22-01-11 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Макролоджик", суд звертає увагу на таке.

Пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України (тут та надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у постанові Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1232 "Про затвердження порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), якою визначено механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок.

Єдиний порядок направлення запитів на проведення зустрічних звірок, а також оформлення, передачі та накопичення матеріалів зустрічних звірок органами державної податкової служби затверджений наказом ДПА України від 22.04.2011 №236 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок" /чинних на момент виникнення спірних відносин/ (надалі - Методичні рекомендації).

Відповідно до п. 4.4 вищевказаних Методичних рекомендацій у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із зняттям з обліку, встановлення відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

При цьому акт податкового органу про неможливість проведення зустрічної звірки є службовим документом, який стверджує факт неможливості проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання та вказує на причини неможливості її проведення.

Відсутність у розпорядженні контролюючого органу первинних документів бухгалтерського обліку унеможливлює проведення зустрічної звірки та відповідно формування будь-яких висновків, крім висновку про неможливість проведення такої звірки з підстав відсутності підприємства за своїм місцезнаходженням.

Натомість посадовою особою ДПІ у Подільському районі м. Києва у акті від 20.11.2014 №178/7/26-56-22-01-11 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Макролоджик" /т. 2, а.с. 66-68/, крім висновку про неможливість проведення такої звірки з підстав відсутності підприємства за своїм місцезнаходженням, зроблено висновки щодо нереальності здійснення ТОВ "Макролоджик" господарських операцій та про не підтвердження документально господарських відносин із ТОВ "Вітал-тех", ТОВ "Трембіта-Опт".

Однак, такі висновки можуть бути складені контролюючим органом лише у довідці за наслідками проведення зустрічної звірки шляхом співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання із даними первинних бухгалтерських та інших документів осіб, реальність господарських операцій між якими потребує перевірки з метою підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

В даному випадку зустрічна звірка щодо господарських правовідносин між ТОВ "Брейн - Полтава" та ТОВ "Макролоджик" фактично не проводилася, відповідна довідка за її результатами не складалася, а тому посилання на акт контролюючого органу про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача у зв'язку з відсутністю такого за місцезнаходженням, без дослідження необхідних документів та з'ясування фактів здійснення господарських операцій між контрагентами, є безпідставним.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частиною першою статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на витрати та податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Крім того, у постановах від 09 вересня 2008 року у справі №21-500во08, від 01 червня 2010 року у справі №21-573во10, від 31 січня 2011 року у справі №21-47а10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Так само, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 22 січня 2009 року у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) зазначив, що "… компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності" /пункт 71/.

Як висновок, суд зазначає, що допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару.

Суд акцентує увагу на тому, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов'язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Так само, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Враховуючи наведене вище в своїй сукупності, висновок податкової інспекції про порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства та фактичних обставин справи.

Виходячи з визначення поняття штрафна санкція, що міститься в підпункті 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого дана санкція може бути застосована до платника податків лише у разі вчинення останнім порушення вимог податкового законодавства, а такі порушення в діях позивача відсутні, суд дійшов висновку, що спірним податковим повідомленням-рішенням також неправомірно застосовано до ТОВ "Брейн - Полтава" штрафні (фінансові) санкції в розмірі 61310,25 грн /т. 1, а.с. 86/.

А відтак, податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 21.12.2015 № необхідно визнати протиправним та скасувати.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню ДПІ у м. Полтаві від 21.12.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у загальному розмірі 14536,25 грн (у т.ч., 11629,00 грн - за основним зобов'язанням, 2907,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), суд встановив такі обставини.

Перевіряючи правомірність декларування позивачем податкових зобов'язань зі сплати ПДВ за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 контролюючий орган встановив їх завищення на суму 256941,00 грн внаслідок не проведення коригування податкових зобов'язань (значення рядка 8.1. податкової декларації з ПДВ) у випадках повернення реалізованого товару кінцевим споживачам на суму ПДВ у загальному розмірі 256941,00 грн /аркуші акта перевірки 36-39/.

Представники позивача та допитаний судом як свідок бухгалтер ТОВ "Брейн - Полтава" Копил Р.В. у судовому засіданні наявність даного порушення визнали, суду пояснили, що дане порушення допущено у зв'язку з не проведенням ТОВ "Брейн - Полтава" коригувань податкових зобов'язань у випадках повернення реалізованих товарів від кінцевих споживачів.

Крім того, перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 встановлено його завищення на суму 258986,00 грн внаслідок таких порушень.

Так, контролюючим органом встановлено завищення позивачем значення рядка 10.1 податкових декларацій з ПДВ за спірний період внаслідок віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість від придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ "Макролоджик" на суму 253789,00 грн.

Також відповідачем зазначено, що перевіркою встановлено завищення позивачем податкового кредиту за спірний період на суму 5197,00 грн у зв'язку з не проведенням коригувань податкового кредиту у бік зменшення на підставі поданих постачальниками ТОВ "Брейн - Полтава" розрахунків коригувань.

Зокрема, за лютий 2014 року позивачем не проведено коригування податкового кредиту на суму ПДВ у розмірі 2234,40 грн у зв'язку з поверненням коштів та товару постачальнику ТОВ "Є.НОТ" (). Крім того, за червень 2014 року позивачем не проведено коригування податкового кредиту на суму ПДВ у сумі 2963,16 грн у зв'язку з поверненням коштів та товару постачальнику ТОВ "АІ Сервіс" () /т. 4, а.с. 35-38/.

З огляду на завищення позивачем податкових зобов'язань на суму 256941,00 грн та завищення податкового кредиту на суму 258986,00 грн, контролюючий орган дійшов висновку про заниження позивачем зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету у розмірі 2045,00 грн, про що зазначено у висновку до Акта перевірки /т. 1, а.с. 66/.

Разом з цим, як пояснила у судовому засіданні 11.03.2016 податковий ревізор-інспектор Швидь О.Б., оскільки на дату складення податкового повідомлення-рішення № (21.12.2015) порушення в частині завищення податкового зобов'язання за жовтень 2012 року у розмірі 9584,00 грн не підлягало врахуванню з огляду на закінчення строку давності, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України (1095 календарних днів), спірним податковим повідомленням-рішенням збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ "Брейн - Полтава" зі сплати ПДВ у розмірі 11629,00 грн (258986 грн - 256941 грн = 2045 грн + 9584 грн = 11629 грн).

У ході судового розгляду справи представники позивача не заперечували проти доводів контролюючого органу щодо завищення ТОВ "Брейн - Полтава" податкових зобов'язань у розмірі 256941,00 грн та завищення податкового кредиту у розмірі 5197,00 грн.

Натомість зазначали, що ТОВ "Брейн - Полтава" не погоджується з доводами відповідача щодо завищення податкового кредиту у розмірі 253789,00 грн внаслідок віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість від придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ "Макролоджик".

Надаючи правову оцінку спірним відносинам сторін, суд виходить з такого.

Так, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом а) пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу положень пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку із, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

З огляду на викладене, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними податковими накладними, первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Вище судом надано правову оцінку господарським операціям позивача з ТОВ "Макролоджик", за результатами чого визнано правомірним відображення позивачем у податковому обліку результатів господарських правовідносин з даним контрагентом.

З урахуванням наведеним вище висновків, суд зазначає, що позивач правомірно, на підставі виписаних ТОВ "Макролоджик" податкових накладних, сформував спірний податковий кредит.

Відповідно висновки ДПІ у м. Полтаві про завищення позивачем податкового кредиту по господарським правовідносинам з ТОВ "Макролоджик" на суму у розмірі 253789,00 грн не відповідають фактичним обставинам справи.

За приписами пунктів 200.1-200.3 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За таких обставин, відсутні підстави для збільшення позивачу грошового зобов'язання зі сплати ПДВ у спірних відносинах, адже визнана позивачем сума завищення податкових зобов'язань у розмірі 256941,00 грн в повному обсязі погасить визнану суму завищення невідкоригованого податкового кредиту у розмірі 5197,00 грн.

А тому податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 21.12.2015 № належить визнати протиправним та скасувати.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню ДПІ у м. Полтаві від 21.12.2015 №, суд виходить з такого.

За приписами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Обґрунтовуючи правомірність донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб відповідач виходив з того, що ТОВ "Брейн - Полтава" не утримано даний податок із суми доходу працівника підприємства, отриманого у вигляді додаткового блага, а саме - вартості ремонту легкового автомобіля директора товариства Медвідь Є.В.

При цьому відповідач виходив з того, що перевіркою встановлено факт сплати позивачем коштів у розмірі 5760,00 грн за ремонт легкового автомобіля на підставі рахунка від 09.12.2014 №3032.

Разом з цим у ході судового розгляду справи представники відповідача не змогли пояснити, чим саме підтверджується понесення позивачем відповідних витрат.

Натомість судом витребувано та досліджено у судовому засіданні оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 ТОВ "Брейн - Полтава" за грудень 2014 року /т. 4, а.с. 132/, зі змісту якої не встановлено проведення позивачем виплат у грудні 2014 року на суму 5760,00 грн.

За таких обставин, суд відхиляє як необґрунтовані та не підтверджені жодними доказами доводи відповідача про порушення позивачем вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.

А відтак, податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 21.12.2015 № належить визнати протиправним і скасувати.

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності. Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Разом з цим, долученими до матеріалів справи копіями податкових накладних, первинних документів бухгалтерського обліку та іншими зібраними судом письмовими доказами підтверджено правомірність позовних вимог ТОВ "Брейн - Полтава".

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ "Брейн - Полтава" повністю.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Брейн - Полтава" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 21.12.2015 №, №, №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний номер 39680655) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брейн - Полтава" (ідентифікаційний номер 37237857) судові витрати у розмірі 4835,37 грн (чотири тисячі вісімсот тридцять п'ять гривень тридцять сім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько