Справа № 820/1268/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 квітня 2016 р. № 820/1268/16

Харківський окружний адміністративний суд в особі судді Самойлової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Шишакової Олесі Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 19.02.2016 р. № 28342405 про відмову йому у державній реєстрації прав та їх обтяжень, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте всупереч вимог діючого законодавства України, що порушує його прав, свободи та інтереси і потребує судового захисту.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, згідно до вимог ст. 35 КАСУ, в судове засідання не прибув без повідомлення про причини неприбуття, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надав.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних осіб на підставі наявних в ній доказів, у письмовому провадженні, згідно до приписів ч. 6 ст. 128 КАСУ.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою № 15661656 та відповідним пакетом документів для здійснення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: машиномісця АДРЕСА_1, про що була видана картка прийому заяви № 53361491 та зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.02.2016 р. о 15:52:52 за реєстраційним номером 15661656.

Відповідно до картки прийому заяви, позивачем були надані наступні документи:

- заява про державну реєстрацію права АДРЕСА_1, оригінал та копія;

- технічний паспорт на квартирний (багатоквартирний) житловий будинок машиномісце АДРЕСА_1, оригінал та копія;

- інвестиційний договір № КУ/23П-02-05 від 08.02.2005 р., оригінал та копія;

- договір відступлення права вимоги б/н від 27.12.2010 р., оригінал та копія;

- сертифікат відповідності № ХК 000373 від 31.12.2010 р. копія;

- сертифікакт готовності об'єкта до експлуатації № 02 від 28.12.2010 р., копія;

- рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 566 від 03.08.2011 р., копія;

- перелік інвесторів (пайовиків), що приймали участь і інвестуванні і фінансуванні об'єкта будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 № 0026/16 від 11.01.2016 р., копія;

- договір оренди землі б/н від 30.04.2004 р., копія;

Так, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданої позивачем Державним реєстратором прав на нерухоме майно Шишаковою Олесею Миколаївною 19.02.2016 року було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28342405, з посиланням на ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. п. 18 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127, а саме: те, що з поданих документів встановити підстави передачі машиномісця згідно інвестиційного договору № КУ/023-02-05 від 08.02.2005 р., неможливо, та твердження про те, що розглянувши у сукупності заяву, документи заявника та відомості реєстрів однозначно встановити підстави проведення державної реєстрації згідно поданих документів заявника - неможливо.

Із наведеним суд не погоджується та при вирішенні даного спору, суд враховує наступні обставини та нормативні положення.

Так, відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У відповідності до положень п.1 ч. 1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Основними загальними засадами державної реєстрації прав є обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, публічність державної реєстрації прав та внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (п. 2, п. 4, п. 4 ч. 1 ст. З ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень)

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з п. 12. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. N 1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч.2 ст. 11 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень")

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (ч. 2 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена (ч. 5. ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Так, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що фактичною підставою для винесення вказаного рішення є твердження суб'єкта владних повноважень про неможливість встановити з поданих документів підстав передачі машиномісця згідно інвестиційного договору № КУ/023-02-05 від 08.02.2005 р. та твердження про те, що неможливо однозначно встановити підстави проведення державної реєстрації згідно поданих документів заявника.

Суд звертає увагу на те, що законодавець визначив перелік підстав, за яких державний реєстратор, встановивши їх наявність, може прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав, при цьому вказані норми визначають вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації.

Стаття 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не містить такої підстави для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав, як неможливість встановити з поданих документів підстав передачі машиномісця згідно інвестиційного договору № КУ/023-02-05 від 08.02.2005 р. та неможливість однозначно встановити підстави проведення державної реєстрації згідно поданих документів заявника.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Проте, вказаною нормою законодавства визначено вичерпний перелік обов'язків державного реєстратора щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Вказаний перелік обов'язків державного реєстратора не містить у собі такого обов'язку як встановлення з поданих документів підстав передачі машиномісця згідно інвестиційного договору № КУ/023-02-05 від 08.02.2005 р. та однозначне встановлення підстав проведення державної реєстрації згідно поданих документів заявника.

Вказана норма законодавства визначає обов'язок державного реєстратора щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, але оскаржуване рішення відповідача не містить жодного посилання на невідповідність законодавству поданих позивачем для реєстрації права власності документів та не містить посилань на конкретні норми діючого законодавства, яким би подані документи не відповідали.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування (п. 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. N 1127)

Як зазначалося раніше, оскаржуване рішення відповідача не містить вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що державний реєстратор при прийнятті рішення про відмову позивачеві у державній реєстрації прав та обтяжень № 28342405 від 19.02.2016 р. на об'єкт нерухомого майна - машиномісце АДРЕСА_1, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що привело до порушення прав, свобод та інтересів позивача, оскільки позивач надав до державного органу всі документи, отримані у встановленому законом порядку, для здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідач не дотримав вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його оскаржуване рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірним, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Шишакової Олесі Миколаївни про відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28342405 від 19.02.2016 р. на об'єкт нерухомого майна, а саме: машиномісця АДРЕСА_1.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Самойлова В.В.