Справа № 810/3531/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Київ №810/3531/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Макаренко К.Ю., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівської районної державної нотаріальної контори , треті особи, які не заявляють вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Прокуратура Обухівського району Київської області, Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання дій протиправними та скасування записів

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Обухівської державної нотаріальної контори, в якому позивач, з урахування поданих заяв про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправними дії державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, в особі Обухівської районної державної нотаріальної контори та скасувати реєстраційні записи, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме:

- реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 06.06.2012 року та зареєстровано за номером обтяження № 12585531, обєкт обтяження: земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:005:0047;

- реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 02.06.2012 року та зареєстровано за номером обтяження № 12575644, обєкт обтяження: земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:004:0064;

- реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 02.06.2012 року та зареєстровано за номером обтяження № 12575647, обєкт обтяження: земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:004:0073;

- реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 07.06.2012 року та зареєстровано за номером обтяження №12588161, обєкт обтяження: земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:011:0125;

- реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 07.06.2012 року та зареєстровано за номером обтяження №12589918, обєкт обтяження: земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:011:0273;

- реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 07.06.2012 року та зареєстровано за номером обтяження №12588104, обєкт обтяження: земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:011:0094;

- реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 07.06.2012 року та зареєстровано за номером обтяження №12588130, обєкт обтяження: земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:011:0118.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду про закінчення підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду від 13.08.2015 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області та Реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 виключено ОСОБА_2 управління Служби Безпеки України у місті Києві та Київській області з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Прокуратуру Обухівського району Київської області.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що державним реєстратором на нерухоме майно Обухівської районної державної нотаріальної контори безпідставно внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обтяження (арешту) майна позивача, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами: :06:005:0047, :06:004:0064, :06:004:0073, :06:011:0125, :06:011:0273, :06:011:0094, :06:011:0118, право власності на які посвідчено державними актами про право власності на земельні ділянки серії ЯД 666788 від 15.08.2006, серії ЯД №666777 від 15.08.2006, за реєстраційними номерами обтяжень №12585531, №12575644, №12575647 від 02.06.2012 та №12588161, №2589918, №12588104, №12588130 від 07.06.2012.

Позивач зазначає, що вказані реєстраційні записи про обтяження нерухомого майна позивача були внесені на підставі постанови слідчого управління СБУ в Київській області від 30.05.2012, якою земельні позивача було визнано речовими доказами.

Позивач стверджує, що накладення арешту на належні йому на праві приватної власності земельні ділянки на підставі постанови слідчого про визнання ділянок речовими доказами є незаконним та протиправним, оскільки жодною нормою Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (який був чинний на момент винесення постанови слідчого) не встановлено, що з моменту визнання майна, речей чи предметів речовими доказами, таке майно, речі чи предмети вважаються такими, що знаходяться під арештом.

Крім того, позивач вказує, що він не є ані підозрюваним, ані обвинуваченим, ані особою, яка за законом несе матеріальну відповідальність за дії інших осіб, жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, немає, а тому постанова Слідчого управління СБУ у Київській області від 30.06.2012 не є постановою про накладення арешту на майно позивача, з огляду на це підстав для внесення державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомостей про накладення арешту на обєкти нерухомого майна не було.

Відповідач позов не визнав з підстав, зазначених в письмових запереченнях проти позову, згідно яких, зокрема, зазначив, що підставою для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомостей про арешт майна стали заяви про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна, що подані слідчими органами у звязку з накладенням ними арешту на обєкти нерухомого майна, а тому відповідач діяв у порядку та способом, передбаченими Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №31/5 від 09.06.1999, що діяло на день реєстрації заборон.

Представник позивача у судовому засіданні 03.12.2015 позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 03.12.2015 не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представники третіх осіб у судове засідання 03.12.2015 на зявились, про дату, час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином та завчасно, про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні 03.12.2015 було поставлено на обговорення питання про можливість здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №666788, виданого Обухівським районним відділом земельних ресурсів Київської області 15.08.2006, є власником земельної ділянки площею 4,68 га, яка, зокрема, включає земельні ділянки із кадастровими номерами :06:005:0047, :06:004:0064, :06:004:0073, що розташовані на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, СТ «Українська земля» (т.1, а.с.7-8).

Також, ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №666777, виданого Обухівським районним відділом земельних ресурсів Київської області 15.08.2006, є власником земельної ділянки площею 7,36 га, яка, зокрема, включає земельні ділянки із кадастровими номерами :06:011:0125, :06:011:0273, :06:011:0094, :06:011:0118, що розташовані на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, СТ «Українська земля» (т.1, а.с.197-198).

Судом встановлено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме на земельні ділянки, розташовані на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області з кадастровими номерами:

1) :06:005:0047 запис внесено 06.06.2012 року, реєстраційний номер обтяження №12585531, тип обтяження: арешт нерухомого майна;

2) :06:004:0064 запис внесено 02.06.2012 року, реєстраційний номер обтяження №12575644, тип обтяження: арешт нерухомого майна;

3) :06:004:0073 запис внесено 02.06.2012 року, реєстраційний номер обтяження №12575647, тип обтяження: арешт нерухомого майна;

4) :06:011:0125 запис внесено 07.06.2012 року, реєстраційний номер обтяження №12588161, тип обтяження: арешт нерухомого майна;

5) :06:011:0273 запис внесено 07.06.2012 року, реєстраційний номер обтяження №12589918, тип обтяження: арешт нерухомого майна;

6) :06:011:0094 запис внесено 07.06.2012 року, реєстраційний номер обтяження №12588104, тип обтяження: арешт нерухомого майна;

7) :06:011:0118 запис внесено 07.06.2012 року, реєстраційний номер обтяження №12588130, тип обтяження: арешт нерухомого майна.

Наявність вказаних записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна підтверджується відповідними інформаційними довідками щодо обєктів нерухомого майна (т.1, а.с.9-11, 199-202, т.2, а.с.6-9).

Судом встановлено, що записи про обтяження обєктів нерухомого майна земельних ділянок внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі заяв про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна, що подані старшим слідчим Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Київській області старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області, в яких в графі «тип обтяження» зазначено тип обтяження - «заборона» (т.1 а.с.68, 70, 72, т.2, а.с.23, 25, 40, 42).

Підставою для реєстрації обтяжень на всі вищевказані земельні ділянки згідно поданих заяв є постанова старшого слідчого Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Київській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 від 30.05.2012, винесена в рамках розслідування кримінальної справи №195, порушеної 04.10.2011 року за фактом шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах та легалізації майна, одержаного шахрайським шляхом, за попередньою змовою групою осіб за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190 та ч.2 ст.209 КК України (т.1, а.с.237-239).

Відповідно до вищевказаної постанови Управління Служби безпеки України в Київській області від 30.05.2012 визнано речовими доказами у кримінальній справі №195 та приєднано до її матеріалів 128 земельних ділянок на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, в тому числі земельні ділянки позивача з кадастровими номерами :06:005:0047, :06:004:0064, :06:004:0073, :06:011:0125, :06:011:0273, :06:011:0094, :06:011:0118.

Пунктом 2 вищевказаної постанови Управління Служби безпеки України в Київській області від 30.05.2012 року заборонено відчуження означених земельних ділянок шляхом внесення їх до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Відповідно до пункту 3 постанови Управління Служби безпеки України в Київській області від 30.05.2012 року зобовязано копію даної постанови направити до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області, Головному управлінню Держкомзему в Київській області.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000006 слідує, що 28.11.2012 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване відповідне кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.190 КК України щодо шахрайських дій, вчинених невстановленими особами, які підробили установчі документи СТ «Українська земля» (а.с.240-241).

Також витягом з кримінального провадження №0000006 підтверджується, що 26.06.2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване відповідне кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.190 КК України щодо заволодіння невстановленою особою шляхом зловживання довірою та з використанням підробних документів земельними ділянками, що були оформлені на ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, чим спричинено матеріальну шкоду на суму 716520,00 грн. (а.с.240-241).

Судом встановлено, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснює Обухівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та на час розгляду судом цієї адміністративної справи досудове розслідування не завершене.

Не погоджуючись з накладенням арешту на належні позивачу земельні ділянки позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам судом встановлено наступне.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції, чинній на момент внесення записів про обтяження нерухомого майна позивача) (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав.

Частина 3 ст. 10 Закону № 1952-IV встановлює, що відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх

невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться, зокрема, в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.

Згідно ч. 8 ст. 16 Закону № 1952-IV державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу або посадової особи, якою встановлюється заборона на розпорядження нерухомим майном, або особи, в інтересах якої встановлюється обтяження.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі:

1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном;

2) рішень судів, що набрали законної сили;

3) постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно;

4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом;

5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення

об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

6) інших актів відповідних державних органів та посадових

осіб згідно із законом;

7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Отже, виходячи зі змісту прямої норми, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно, відтак постанови органів досудового слідства про заборону відчуження нерухомого майна не є підставою для державної реєстрації обтяжень.

На час виникнення спірних правовідносин порядок ведення Єдиного реєстру

заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, унесення (одержання) інформації до (з) нього був визначений у Положенні про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 (який втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року N 1844/5) (далі - Положення про Єдиний реєстр заборон).

Згідно з пп. 1.1.1 п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - Реєстр заборон) - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна.

Пунктом 1.5 Положення про Єдиний реєстр заборон встановлено, що реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор), зокрема, є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп'ютерну мережу.

Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є реєстраторами, судів, слідчих органів та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон. Реєстратори також уносять та вилучають до (з) Реєстру заборон відомості про тимчасові застереження щодо нерухомого майна (абз. 3 п. 1.5 Положення про Єдиний реєстр заборон).

Відповідно до п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є:

2.1.1. Накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

2.1.2. Заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна (додатки 1 - 3), що подається:

- державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, - у зв'язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна

- судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту);

- органами державної виконавчої служби - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

Відповідно до п. 2.3 Положення про Єдиний реєстр заборон Реєстратор відмовляє у внесенні відомостей до Реєстру заборон, якщо:

у заяві в паперовій, електронній формах відсутні або вказані не повністю, не чітко або не розбірливо відомості, передбачені пунктами 2.6.1 - 2.6.3 цього Положення;

формат та засоби подання заяв в електронній формі не відповідають вимогам, установленим Адміністратором;

у заяві в електронній формі відсутній електронний цифровий підпис або сертифікат (посилений сертифікат) відкритого ключа електронного цифрового підпису скасований або заблокований.

Відповідно до пункту 2.5 Положення про Єдиний реєстр заборон відомості про накладені (зняті) заборони та арешти на об'єкти нерухомого майна вносяться Реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження.

Пунктом 2.6 Положення про Єдиний реєстр заборон передбачено які відомості про обтяження вносяться до реєстру, а саме дані про підстави виникнення обтяження: назва документа, його номер та дата, повне найменування органу, що накладає обтяження; дані про обтяжувача та про особу (осіб), щодо майна якої (яких) встановлено обтяження: для фізичних осіб - громадян України - прізвище, власне ім'я та по батькові (за наявності останнього), ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів (за наявності) та, за наявності, дата та місце народження, місце проживання, дані документа, що посвідчує особу (номер та серія, ким виданий), а також дані про об'єкт обтяження: ідентифікаційні номери об'єкта нерухомого майна та відомості про його місцезнаходження.

Наказом Міністерства юстиції України № 85/5 від 18.04.2004, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2004 року №1021/9620, розроблена Інструкція про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (яка була чинною на момент реєстрації обтяжень).

Відповідно до п.2. Інструкції про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна унесення до Реєстру відомостей про обтяження об'єкта нерухомого майна здійснюється Реєстратором на підставі "Заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна" (додаток 1 до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна).

Про внесення запису до Реєстру Реєстратор видає заявнику примірник "ОСОБА_8 про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна".

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог суд вважає за необхідне встановити правильність внесення відомостей під час реєстрації обтяжень обєктів нерухомого майна до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, наявність підстав для державної реєстрації обтяжень земельних ділянок та відсутність підстав для відмови у реєстрації таких обтяжень.

Як вже встановлено судом, записи про обтяження обєктів нерухомого майна земельних ділянок внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі заяв про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна, що подані старшим слідчим Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Київській області старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області, в яких в графі «тип обтяження» зазначено тип обтяження - «заборона» (т.1 а.с.68, 70, 72, т.2, а.с.23, 25, 40, 42).

Перевіряючи відповідність даних про наявність інформації та відповідних документів, що свідчать про накладення заборони, суд зазначає, що подані для державної реєстрації обтяжень заяви відповідали вимогам, які предявляються законом для їх заповнення.

При цьому судом встановлено, що в усіх семи поданих для державної реєстрації обтяжень заявах зазначено тип обтяження обєктів нерухомого майна - «заборона», що відповідало визначеному способу та типу обтяження згідно постанови Управління Служби безпеки України в Київській області від 30.05.2012, пунктом 2 якої заборонено відчуження земельних ділянок шляхом внесення їх до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Судом встановлено, що державним реєстратором Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області проведено державну реєстрацію обтяжень спірних земельних ділянок в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна згідно поданих заяв та зазначено тип обтяження обєктів нерухомого майна «арешт» замість «заборона».

З приводу правильності визначення нотаріусом як державним реєстратором типу обтяження нерухомого майна під час реєстрації обтяження на підставі отриманих заяв слідчого в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна суд зазначає таке.

Досліджуючи питання повноважень слідчого визначати такий тип обтяження обєкту нерухомого майна як заборона відчуження земельних ділянок суд зазначає, що чинним на час винесення постанови Управління Служби безпеки України в Київській області від 30.05.2012 про визнання земельних ділянок речовими доказами та заборону їх відчуження Кримінально-процесуальним кодексом України, введеним в дію з 1 квітня 1961 року Законом Української РСР від 28 грудня 1960 року, у слідчого не було повноважень для заборони відчуження земельних ділянок шляхом внесення їх до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Так, відповідно до статті 125 Кримінально-процесуального кодексу України від 28.12.1960 року, що визначає обов'язок забезпечення цивільного позову і передбаченої законом конфіскації майна, слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов'язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову. В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов'язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.

Згідно статті 126 КПК від 28.12.1960 року, що встановлює порядок забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна, передбачено, що забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду. Майно, на яке накладено арешт, описується і може бути передане на зберігання представникам підприємств, установ, організацій або членам родини обвинуваченого чи іншим особам. Особи, яким передано майно, попереджаються під розписку про кримінальну відповідальність за його незбереження. Не підлягають описові предмети першої потреби, що використовуються особою, у якої проводиться опис, і членами її родини. Перелік цих предметів визначено в Додатку до Кримінального кодексу України. Арешт майна і передача його на зберігання оформляються протоколом, який підписується особою, що проводила опис, понятими і особою, яка прийняла майно на зберігання. До протоколу додається підписаний цими особами опис переданого на зберігання майна. Для встановлення вартості описаного майна в необхідних випадках запрошується спеціаліст, який також підписує протокол і опис майна з його оцінкою. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Таким чином, аналіз наведених норм КПК від 28.12.1960 року дає підстави суду стверджувати про те, що слідчий уповноважений на арешт майна обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії і не має повноважень забороняти відчуження нерухомого майна шляхом внесення їх до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Проте, суд в адміністративній справі позбавлений повноважень надавати правову оцінку наявній в матеріалах справи постанові Управління Служби безпеки України в Київській області від 30.05.2012 про визнання земельних ділянок речовими доказами у кримінальній справі №195, якою заборонено відчуження означених земельних ділянок шляхом внесення їх до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, оскільки відповідно до п.9 Розділу ХІ Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року № 4651-VI запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Приймаючи до уваги положення частини 6 статті 126 КПК України в редакції 1960 року про те, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба, то вирішення питання про скасування арешту віднесено до компетенції коли за наявності умови про те, що в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Суд також зазначає, що у державного реєстратора нотаріуса не було підстав для відмови в реєстрації обтяжень, виходячи з такого.

Питання накладення заборони відчуження нерухомого майна визначені главою 10 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (в редакції станом на момент звернення слідчого із заявою про реєстрацію обтяження).

Зокрема, стаття 73 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження:

за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири);

за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона;

при посвідченні договору довічного утримання;

при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;

за повідомленням іпотекодержателя;

в усіх інших випадках, передбачених законом.

Аналізуючи положення зазначеної статті Закону України «Про нотаріат» суд приходить до висновку про те, що даний перелік підстав для накладення заборони відчуження нерухомого майна не є вичерпним, проте інші випадки накладення заборони відчуження нерухомого майна повинні бути передбачені законом, а саме вчинення нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна є нотаріальною дією в розумінні положень цього закону.

В сукупності із приписами п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон норми Закону України «Про нотаріат» свідчать про те, що підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення заборони на об'єкти нерухомого майна є накладення самою державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна, а в разі подання заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна, то така подається або самою державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є реєстраторами, - у зв'язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна або судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна.

Отже, інших випадків накладення заборони відчуження нерухомого майна вказане Положення про Єдиний реєстр заборон не містить, а щодо подання заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна слідчими органами таке обтяження може бути повязане лише у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна.

Таким чином суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин реєстрація обтяження об'єкта нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відбувалась шляхом унесення до цього Реєстру відомостей про обтяження об'єкта нерухомого майна, яке здійснювалось реєстратором на підставі заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна.

Отже, державним реєстратором Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області правомірно внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про обтяження об'єктів нерухомого майна земельних ділянок з кадастровими номерами :06:005:0047, :06:004:0064, :06:004:0073, :06:011:0125, :06:011:0273, :06:011:0094, :06:011:0118, при цьому зазначення в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна типу обтяження обєктів нерухомого майна «арешт» було єдиним можливим способом виконання поданої заяви про реєстрацію обтяження.

Завданням державного реєстратора при отриманні заяви слідчих органів про реєстрацію обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна є здійснення державної реєстрації обтяження, за відсутності підстав для відмови в такій реєстрації.

Оскільки відомості для реєстрації обтяжень, передбачені пунктами 2.6.1 - 2.6.3 цього Положення, у поданих у паперовій формі заявах про реєстрацію обтяжень вказані повністю, чітко та розбірливо, та враховуючи відсутність підстав, визначених п. 2.3 Положення про Єдиний реєстр заборон для відмови у внесенні відомостей до Реєстру заборон, суд дійшов висновку про те, що відповідач правомірно здійснив реєстрацію обтяження спірних земельних ділянок.

При цьому адміністративний суд позбавлений можливості оцінювати правильність та правомірність визнання спірних земельних ділянок речовими доказами та обрання слідчим в постанові від 30.05.2012 типу обтяження обєктів нерухомого майна, позаяк така постанова винесена в порядку, визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України від 28.12.1960, а питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171 - 174 цього Кодексу (ч.9 ст.100 КПК у редакції 2012 року).

Доводи позивача про незаконність встановлення арешту земельних ділянок, оскільки позивач не є підозрюваним чи обвинуваченим у розумінні положень КПК, а допитаний лише як свідок, суд не бере до уваги, адже дані твердження не стосуються обставин, які встановлюються в межах розгляду даної адміністративної справи, а стосуються встановлення фактичних обставин вчинення злочину та осіб, причетних до його скоєння, тобто виходять за межі цього судового розгляду.

Як встановлено судом під час розгляду цієї справи досудове розслідування кримінального провадження, в рамках якого спірні земельні ділянки визнані речовими доказами, триває, а питання про речові докази вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи не вирішено, відтак підстав для вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про обтяження об'єктів нерухомого майна земельних ділянок з кадастровими номерами :06:005:0047, :06:004:0064, :06:004:0073, :06:011:0125, :06:011:0273, :06:011:0094, :06:011:0118 немає.

За таких обставин, враховуючи, що дії державного реєстратора Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області по внесенню до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про обтяження об'єктів нерухомого майна земельних ділянок позивача були правомірними, а підстави для вилучення відомостей про обтяження спірних земельних ділянок із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що про існування обтяжень земельних ділянок позивач дізнався наприкінці липня 2015 року, зворотного відповідачем не доведено, відтак строки звернення до суду з даним адміністративним позовом позивачем не пропущені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.