Справа № 826/24840/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 березня 2016 року 13:46 № 826/24840/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Україна"
доДержавної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
за участю представників сторін:

від позивача: Заїць Петро Костянтинович

від відповідача: Перепелюк Олег Вікторович

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15.03.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Україна" (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.09.2015 року № та № , прийняті Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені Податковим органом із порушенням чинного законодавства України, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому, підлягають скасуванню.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ «Фалькон-Україна» (код за ) бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 04.09.2015р. за № 385/ 26-57-28-30/37674718 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до завищення суму бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2015 року у розмірі 5 202 773,00 грн.; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України Позивачем завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 19 декларації з ПДВ) за травень 2015 року у розмірі 6 688 457,00 грн.

На підставі Акту перевірки Податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення: від 21.09.2015 р.: № , яким занижено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 14 944 008,00 грн.; № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 5 202 773,00 грн.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

В запереченнях та в Акті перевірки Податковий орган зазначає, що враховуючи інформацію щодо відсутності в господарства (СФГ «Слов'янин») земельних ділянок, відсутність документального підтвердження щодо використання фермерським господарством основних засобів, необхідних для обробітку ґрунту, посіву сої, соняшнику та збирання урожаю, складських приміщень а також відсутність на підприємстві персоналу, необхідного для забезпечення процесу вирощування сої та соняшнику, неможливо підтвердити реальність здійснення операції з реалізації сої та соняшнику урожаю. Таким чином, за результатами наведеної інформації можна зробити висновок, що виконання угод між ТОВ «Фалькон-Україна» та СФГ «Слов'янин» неможливе, оскільки СФГ «Слов'янин» немає можливості постачання вироблених ним сільськогосподарських товарів на власних або орендованих основних фондах.

Судом встановлено, що між Позивачем (Покупець), з однієї сторони, та Сільським (фермерським) Господарством "Слов'янин" (Постачальник), з іншої сторони, укладено Договір поставки сільськогосподарської продукції № 02-03/15/1-С від 02.03.2015 року (надалі - Договір № 02-03/15/1-С).

У відповідності до п. 1.1 - п. 3.4 Договору № 02-03/15/1-С, в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти та оплатити Соняшник (надалі іменується "Товар"). Найменування товару - соняшник. Одиниця виміру - тонна. Кількість та якість кожної партії Товару визначається в Специфікаціях до даного Договору, що є невід'ємними його частинами. Якість Товару повинна відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 та вимогам, вказаним в Специфікаціях до даного Договору. Приймання соняшника відбувається по заліковій вазі. Всі витрати, пов'язані з невідповідністю по якості та кількості Товару несе Постачальник. Поставка Товару здійснюється на умовах визначених у Специфікаціях до даного Договору на кожну партію Товару та згідно правил «Інкотермс» (редакція 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером даного Договору, а також їх особливостей, що випливають із умов даного Договору. Постачальник зобов'язується надати Покупцеві одночасно з Товаром наступні оригінали наступних документів: рахунок-фактуру; аналізні картки, видані сертифікованою лабораторією та підписані начальником даної лабораторії та директором Зернового складу; видаткові накладні на Товар; податкові накладні на Товар; акт прийому-передачі (при необхідності). Приймання товару за кількістю та якістю проводиться на підставі лабораторних експертиз та акту-розрахунку на зерновому складі Покупця. Дата поставки Товару визначається Сторонами в специфікаціях до даного Договору.

Позивачем надано суду Специфікації: №1 від 02.03.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 200 т, на загальну суму з ПДВ 1 940 000,00 грн., №2 від 05.03.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 55 т, на загальну суму з ПДВ 467 500,00 грн., №3 від 10.03.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 150 т, на загальну суму з ПДВ 1 305 000,00 грн., №4 від 11.03.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 70 т, на загальну суму з ПДВ 560 000,00 грн., №5 від 13.03.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 50 т, на загальну суму з ПДВ 410 000,00 грн., №6 від 15.03.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 500 т, на загальну суму з ПДВ 4 250 000,00 грн., №7 від 23.03.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 110 т, на загальну суму з ПДВ 962 500,00 грн., №8 від 23.03.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 300 т, на загальну суму з ПДВ 2 670 000,00 грн., №10 від 03.04.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 1000 т, на загальну суму з ПДВ 9 600 000,00 грн., №11 від 29.04.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 210 т, на загальну суму з ПДВ 2 079 000,00 грн., №13 від 07.05.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 260 т, на загальну суму з ПДВ 2 548 000,00 грн., №14 від 07.05.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 4000 т, на загальну суму з ПДВ 39 600 000,00 грн., №15 від 02.06.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 650 т, на загальну суму з ПДВ 6 305 000,00 грн., №16 від 02.06.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 2000 т, на загальну суму з ПДВ 19 200 000,00 грн., №17 від 05.06.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 2200 т, на загальну суму з ПДВ 21 560 000,00 грн., №18 від 15.06.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 800 т, на загальну суму з ПДВ 7 600 000,00 грн., №19 від 19.06.2015 р. на поставку соняшника врожаю 2014 р., 2200 т, на загальну суму з ПДВ 20 460 000,00 грн.

Суд звертає увагу, що в вищезазначених Специфікаціях відображено, що Товар (соняшника врожаю 2014 р.) поставляється за адресою: Одеса, вул. Мечнікова 132, також визначено терміни поставки Товару.

В підтвердження виконання умов договору Позивачем надано суду наступні документами: Довідки за формою № 37 - сг щодо сівби та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт яка надана СФГ «Слов'янин» і містить конфіденційну інформацію; Довідки за формою № 4 - сг щодо посівних площ сільськогосподарських культур яка надана СФГ «Слов'янин» і містить конфіденційну інформацію; платіжні доручення, згідно реєстру;

Видаткові накладні: №РН-0000037 від 02.05.2015 р. на поставку соняшника - 23,999 т., на загальну суму з ПДВ 230390,40 грн., №РН-0000038 від 03.05.2015 р. на поставку соняшника - 75,119 т., на загальну суму з ПДВ 736166,20 грн., №РН-0000039 від 04.05.2015 р. на поставку соняшника - 13,831 т., на загальну суму з ПДВ 135543,80 грн., №РН-0000040 від 05.05.2015 р. на поставку соняшника - 73,203 т., на загальну суму з ПДВ 717389,40 грн., №РН-0000041 від 06.05.2015 р. на поставку соняшника - 89,835 т., на загальну суму з ПДВ 880383,00 грн., №РН-0000042 від 07.05.2015 р. на поставку соняшника - 125,103 т., на загальну суму з ПДВ 1238519,70 грн., №РН-0000043 від 08.05.2015 р. на поставку соняшника - 191,916 т., на загальну суму з ПДВ 1899968,40 грн., №РН-0000044 від 10.05.2015 р. на поставку соняшника - 150,611 т., на загальну суму з ПДВ 1491048,90 грн., №РН-0000045 від 11.05.2015 р. на поставку соняшника - 185,861 т., на загальну суму з ПДВ 1840023,90 грн., №РН-0000047 від 13.05.2015 р. на поставку соняшника - 185,753 т., на загальну суму з ПДВ 1838954,70 грн., №РН-0000048 від 14.05.2015 р. на поставку соняшника - 310,733 т., на загальну суму з ПДВ 3076256,70 грн., №РН-0000049 від 15.05.2015 р. на поставку соняшника - 363,833 т., на загальну суму з ПДВ 3601946,70 грн., №РН-0000050 від 16.05.2015 р. на поставку соняшника - 355,963 т., на загальну суму з ПДВ 3524033,70 грн., №РН-0000051 від 17.05.2015 р. на поставку соняшника - 414,459 т., на загальну суму з ПДВ 4103144,10 грн., №РН-0000052 від 18.05.2015 р. на поставку соняшника - 250,317 т., на загальну суму з ПДВ 2478138,30 грн., №РН-0000053 від 19.05.2015 р. на поставку соняшника - 216,605 т., на загальну суму з ПДВ 2144389,50 грн., №РН-0000054 від 20.05.2015 р. на поставку соняшника - 19,494 т., на загальну суму з ПДВ 192990,60 грн., №РН-0000055 від 22.05.2015 р. на поставку соняшника - 101,707 т., на загальну суму з ПДВ 1006899,30 грн., №РН-0000056 від 24.05.2015 р. на поставку соняшника - 100,634 т., на загальну суму з ПДВ 996276,60 грн., №РН-0000057 від 25.05.2015 р. на поставку соняшника - 50,617 т., на загальну суму з ПДВ 501108,30 грн., №РН-0000058 від 26.05.2015 р. на поставку соняшника - 178,583 т., на загальну суму з ПДВ 1732255,10 грн., №РН-0000059 від 27.05.2015 р. на поставку соняшника - 225,376 т., на загальну суму з ПДВ 2186147,20 грн., №РН-0000060 від 28.05.2015 р. на поставку соняшника - 203,876 т., на загальну суму з ПДВ 1977597,20 грн., №РН-0000061 від 29.05.2015 р. на поставку соняшника - 171,143 т., на загальну суму з ПДВ 1660087,10 грн., №РН-0000062 від 30.05.2015 р. на поставку соняшника - 132,101 т., на загальну суму з ПДВ 1268169,60 грн., №РН-0000063 від 31.05.2015 р. на поставку соняшника - 58,520 т., на загальну суму з ПДВ 561792,00 грн., №РН-0000064 від 01.06.2015 р. на поставку соняшника - 81,070 т., на загальну суму з ПДВ 778 272,00 грн., №РН-0000065 від 02.06.2015 р. на поставку соняшника - 27,765 т., на загальну суму з ПДВ 266 544,00 грн., №РН-0000066 від 03.06.2015 р. на поставку соняшника - 24,140 т., на загальну суму з ПДВ 231 744,00 грн., №РН-0000067 від 05.06.2015 р. на поставку соняшника - 22,218 т., на загальну суму з ПДВ 217736,40 грн., №РН-0000068 від 11.06.2015 р. на поставку соняшника - 268,728 т., на загальну суму з ПДВ 2633534,40 грн., №РН-0000069 від 12.06.2015 р. на поставку соняшника - 472,030 т., на загальну суму з ПДВ 4625894,00 грн., №РН-0000070 від 13.06.2015 р. на поставку соняшника - 268,918 т., на загальну суму з ПДВ 2635396,40 грн., №РН-0000071 від 14.06.2015 р. на поставку соняшника - 370,228 т., на загальну суму з ПДВ 3628234,40 грн., №РН-0000072 від 15.06.2015 р. на поставку соняшника - 441,427 т., на загальну суму з ПДВ 4325984,60 грн., №РН-0000073 від 16.06.2015 р. на поставку соняшника - 212,962 т., на загальну суму з ПДВ 2087027,60 грн., №РН-0000074 від 16.06.2015 р. на поставку соняшника - 115,560 т., на загальну суму з ПДВ 1097820,00 грн., №РН-0000075 від 17.06.2015 р. на поставку соняшника - 378,811 т., на загальну суму з ПДВ 3598704,50 грн., №РН-0000115 від 17.06.2015 р. на поставку соняшника - 22,380 т., на загальну суму з ПДВ 212610,00 грн., №РН-0000076 від 18.06.2015 р. на поставку соняшника - 184,672 т., на загальну суму з ПДВ 1754384,00 грн., №РН-0000077 від 19.06.2015 р. на поставку соняшника - 56,307 т., на загальну суму з ПДВ 534916,50 грн., №РН-0000078 від 19.06.2015 р. на поставку соняшника - 84,140 т., на загальну суму з ПДВ 782502,00 грн., №РН-0000079 від 20.06.2015 р. на поставку соняшника - 291,041 т., на загальну суму з ПДВ 2706681,30 грн., №РН-0000080 від 21.06.2015 р. на поставку соняшника - 377,475 т., на загальну суму з ПДВ 3510517,50 грн., №РН-0000081 від 22.06.2015 р. на поставку соняшника - 230,353 т., на загальну суму з ПДВ 2142282,90 грн., №РН-0000082 від 23.06.2015 р. на поставку соняшника - 144,303 т., на загальну суму з ПДВ 1342017,90 грн., №РН-0000083 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 41,167 т., на загальну суму з ПДВ 382853,10 грн., №РН-0000084 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 21,258 т., на загальну суму з ПДВ 197699,40 грн., №РН-0000085 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 37,138 т., на загальну суму з ПДВ 345 383,40 грн., №РН-0000086 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 20,534 т., на загальну суму з ПДВ 190 966,20 грн., №РН-0000087 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 37,039 т., на загальну суму з ПДВ 344462,70 грн., №РН-0000088 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 34,729 т., на загальну суму з ПДВ 322979,70 грн., №РН-0000089 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 36,018 т., на загальну суму з ПДВ 334967,40 грн., №РН-0000090 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 30,802 т., на загальну суму з ПДВ 286458,60 грн., №РН-0000091 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 25,620 т., на загальну суму з ПДВ 238266,00 грн., №РН-0000092 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 29,285 т., на загальну суму з ПДВ 272350,50 грн., №РН-0000093 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 33,980 т., на загальну суму з ПДВ 316014,00 грн., №РН-0000094 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 29,480 т., на загальну суму з ПДВ 274164,00 грн., №РН-0000095 від 24.06.2015 р. на поставку соняшника - 27,580 т., на загальну суму з ПДВ 256494,00 грн., №РН-0000096 від 25.06.2015 р. на поставку соняшника - 42,009 т., на загальну суму з ПДВ 390683,70 грн., №РН-0000097 від 25.06.2015 р. на поставку соняшника - 37,744 т., на загальну суму з ПДВ 351019,20 грн., №РН-0000098 від 25.06.2015 р. на поставку соняшника - 28,520 т., на загальну суму з ПДВ 265236,00 грн., №РН-0000099 від 06.2015 р. на поставку соняшника - 28,824 т., на загальну суму з ПДВ 268 063,20 грн., №РН-0000100 від 06.2015 р. на поставку соняшника - 28,344 т., на загальну суму з ПДВ 263 599,20 грн., №РН-0000101 від 06.2015 р. на поставку соняшника - 37,109 т., на загальну суму з ПДВ 345113,70 грн., №РН-0000101 від 06.2015 р. на поставку соняшника - 37,109 т., на загальну суму з ПДВ 345113,70 грн., №РН-0000102 від 25.06.2015 р. на поставку соняшника - 27,541 т., на загальну суму з ПДВ 256131,30 грн., №РН-0000103 від 26.06.2015 р. на поставку соняшника - 52,072 т., на загальну суму з ПДВ 484269,60 грн., №РН-0000104 від 26.06.2015 р. на поставку соняшника - 47,228 т., на загальну суму з ПДВ 439220,40 грн., №РН-0000105 від 26.06.2015 р. на поставку соняшника - 51,605 т., на загальну суму з ПДВ 479926,50 грн., №РН-0000106 від 26.06.2015 р. на поставку соняшника - 44,250 т., на загальну суму з ПДВ 411525,00 грн., №РН-0000107 від 26.06.2015 р. на поставку соняшника - 43,849 т., на загальну суму з ПДВ 407795,70 грн., №РН-0000108 від 27.06.2015 р. на поставку соняшника - 19,168 т., на загальну суму з ПДВ 178262,40 грн., №РН-0000109 від 28.06.2015 р. на поставку соняшника - 35,792 т., на загальну суму з ПДВ 332865,60 грн., №РН-0000110 від 28.06.2015 р. на поставку соняшника - 34,034 т., на загальну суму з ПДВ 316516,20 грн., №РН-0000111 від 29.06.2015 р. на поставку соняшника - 26,115 т., на загальну суму з ПДВ 242869,50 грн., №РН-0000112 від 30.06.2015 р. на поставку соняшника - 52,106 т., на загальну суму з ПДВ 489796,40 грн., №РН-0000113 від 30.06.2015 р. на поставку соняшника - 47,631 т., на загальну суму з ПДВ 447731,40 грн., №РН-0000114 від 30.06.2015 р. на поставку соняшника - 30,513 т., на загальну суму з ПДВ 286822,20 грн.; реєстр податкових накладних, Судом досліджено первинну документацію та копії залучено до матеріалів справи.

В матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні (стор. 1-250 том ІІ та стор. 1 - 78 том ІІІ), в яких зазначено пункт розвантаження, який згідно умов Договору та Специфікацій відповідає, також в наданих документах містяться всі обов'язкові реквізити з зазначенням водіїв, марка авто, державний номерний знак авто, реквізити перевізника, пункт навантаження, пункт розвантаження та інші реквізити.

Відповідач в додаткових поясненнях зазначає, що на запит Податкового органу отримано відповідь Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 27.01.16 № 27/26-26, де вказано, що згідно інформації з БД «АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України» станом, на 16.01.2016 автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1, відображеним в товарно-транспортній накладній, є легковий, фаетон, категорія ТЗ - «В», ЛУАЗ 967М, 1981 року випуску, зеленого кольору, об'єм двигуна 1100 см.куб., тип палива бензин, шасі № НОМЕР_2, зареєстровано на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Враховуючи фізичні властивості зазначеного вище автомобіля цілком впевнено можна стверджувати про неможливість останніми перевозити за один раз десятки тонн зернових культур.

Судом встановлено, що в товарно-транспортних накладних (стор. 1-250 том ІІ та стор. 1 - 78 том ІІІ) відсутній запис про авто з номерним знаком НОМЕР_1, через що, в свою чергу, не береться судом до уваги посилання на вищезазначені доводи Відповідача.

Крім того, Суд звертає увагу, що в поясненнях Відповідача міститься загальне формулювання на те, що в товарно-транспортній накладній відображено авто з номерним знаком НОМЕР_1, проте, відсутні реквізити таких накладних, а тому, Суд не бере до уваги дані доводи.

Також, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ «Одеський олійноекстракційний завод» (Виконавець), з іншої сторони, укладено Договір №145 - переробка давальної сировини (надалі - Договір №145).

У відповідності до п. 1.1 Договору №145, Виконавець, зобов'язується протягом терміну дії даного Договору виконувати роботи з переробки Давальної сировини в Готову продукцію з дотриманням показників якості, зазначених в Договорі та додатках до нього, а Замовник зобов'язується поставляти Виконавцю Давальницьку сировину з показниками якості згідно договору, необхідну для виготовлення Готової продукції та здійснювати оплату за виконані роботи з переробки Давальної сировини. Виконавець здійснювати оплату за виконані роботи з переробки Давальної сировини. Виконавець здійснює переробку Давальної Сировини в Готову Продукцію на підставі Договору, додатків до Договору та Додаткових угод, які укладаються Виконавцем з Замовником.

Судом досліджено первісну документацію та встановлено, що в видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, які послуги надавалися в даних документах всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить по здійснення господарських взаємовідносинах в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності Позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових ресурсів.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1. Встановлення факту здійснення господарської операції. 2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. 3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. 4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Законом, що визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету є Закон України "Про податок на додану вартість".

Оскільки матеріали справи містять податкові накладні, надані позивачу його контрагентом, відповідачем в акті перевірки не зазначено жодних посилань щодо несплати ними податку на додану вартість до бюджету, судом вбачаються неправомірними посилання відповідача, викладені в акті перевірки.

У відповідності ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що на час проведення перевірки та на час розгляду справи Відповідачем не надано переконливих доказів про те, що контрагента Позивача було ліквідовано або припинено підприємницьку діяльність даного контрагента під час укладання та виконання договору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України для виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача, був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому, мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг (надання послуг); в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних контрагентом Позивача у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Вищим адміністративним судом України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів /послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

В п. 201.1 ст. 201 ПК України визначено обов'язок платника податків надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках, обов'язкові реквізити, перелік яких вказаний у п.п. а)-і).

П.п. 200.1-200.3 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 ст. 200 ПК України, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

У відповідності до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 - первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже, формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначені договори укладені з метою настання реальних обставин, а тому, висновки викладені в Акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 року по справі № К/9991/74156/12.

Окрім вищевикладеного, суд звертає увагу, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками/продавцями товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.07.2013 року по справі № К/800/27746/13.

Крім того, за п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними": при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - Позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договори, укладені позивачем з даним товариствами, до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "фіктивності" здійснених позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.03.2008 року по справі № К-23642/07.

Також, суд звертає увагу й на принцип індивідуальної юридичної відповідальності, що закріплений статтею 61 Конституції України.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії». У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

На думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із контрагентом Позивача, тому висновки акта перевірки є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.09.2015 року № та № є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Податковим органом не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.09.2015 року № та № , прийняті Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Україна" () судовий збір в розмірі 321 712,13 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук