Справа № 806/1360/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Житомир справа № 806/1360/14

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Коваль О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Пилипенка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

встановив:

19 січня 2010 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними наказів та поновлення на роботі.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 5 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2014 року, позов задоволено, визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління юстиції у Житомирській області № 732/к від 01 грудня 2009 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1; визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління юстиції у Житомирській області №810/к від 23 грудня 2009 року про звільнення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції ОСОБА_1 із займаної посади; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції з 24 грудня 2009 року; зобов'язано Головне управління юстиції у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2015 року скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 5 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а справу в скасованій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що суди не визначили розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що має бути виплачений позивачу.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив стягнути з Головного управління юстиції у Житомирській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2009 року по день фактичного розрахунку, як зазначено у клопотанні про уточнення позовних вимог (Том №2, а.с. 112), які суд розцінює як додаткові пояснення по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2009 року до 12 лютого 2013 року не заперечував. Щодо стягнення середнього заробітку за період з 12 лютого 2013 року до 5 травня 2015 року заперечував, оскільки відносно позивача вступив у законну силу вирок суду, що унеможливлює його прийняття на державну службу і тим самим на думку представника відповідача унеможливлює стягнення середньої заробітної плати за наведений період часу. (а.с.150-151).

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд вважає, що розгляд трудового спору більше одного року стався не з вини позивача, тому відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України позивачу має бути виплачена середня заробітна плата за весь час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення на роботі.

Стосовно доводів представника відповідача щодо неможливості стягнення середньої заробітної плати за період з 12 лютого 2013 року до 5 травня 2015 року слід зазначити, що обмеження щодо перебування на державній службі, що визначені Законом України від 17 листопада 2011 року №4050-VI "Про державну службу", встановлені для осіб, які перебувають на державній службі або хочуть вступити на державну службу.

Тому, набрання законної сили обвинувальним вироком суду відносно позивача робить неможливим його вступ на державну службу та його перебування на державній службі, однак не позбавляє його права на відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням з роботи.

Стосовно доводів позивача про те, що середній заробіток має бути стягнутий по день фактичного розрахунку, суд вважає, що позивачем помилково трактуються норми статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, які передбачають виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Сторони у судовому засіданні не заперечували, що всі належні до виплати суми заробітної плати були виплачені позивачу у день звільнення 23 грудня 2009 року.

Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу не відноситься до виплат, які мають бути здійснені у день звільнення, а є компенсацією втраченого заробітку при незаконному звільненні, яку встановлює орган, який розглядає трудовий спір, тому доводи позивача про те, що йому має бути стягнутий середній заробіток по день фактичного розрахунку є безпідставними.

Відповідно до статті 27 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника

Відповідно до наданого Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області розрахунку від 8 лютого 2016 року №52-36 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 розрахована за два останні місяці роботи (жовтень та листопад 2009 року) становила 127 грн 35 коп. (а.с.127).

Позивач був незаконно звільнений з роботи 23 грудня 2009 року та на виконання рішення суду поновлений на роботі наказом №571/11 від 30 квітня 2015 року з 5 травня 2015 року (Том №2 а.с. 114).

5 травня 2015 року Наказом Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №575/11 ОСОБА_1, звільнений з посади старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції з 6 травня 2015 року (Том №2 а.с. 115).

Сторони не заперечували, що при звільненні позивачу був виплачений розрахунок за 5 травня 2015 року.

Отже, до стягнення підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2009 року до 5 травня 2015 року.

Виходячи із листів Мінпраці України від 30 вересня 2008 року №10338/0/14-08/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2009 рік", від 25 серпня 2009 року №9681/0/14-07/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2010 рік», від 25 серпня 2010 року №9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік», від 23 серпня 2011 року №8515/0/14-11/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік», від 21 серпня 2012 року №9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік», від 04 вересня 2013 року №9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», від 9 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» кількість робочих днів за період з 24 грудня 2009 року до 5 травня 2015 року становить 1342 робочі дні.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється із розрахунку 1342 робочих дні х 127 грн 35 коп. = 170903 грн 70 коп.

Представник відповідача надав до суду повідомлення від 12 лютого 2016 №52-36/14/54 про те, що Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області у вересні місяці 2014 року виплатило ОСОБА_1 згідно постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2014 року кошти в сумі 2994 грн 38 коп.

Позивач не заперечував та підтвердив факт виплати та отримання коштів в сумі 2994 грн 38 коп.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача за вирахуванням суми у розмірі сумі 2994 грн 38 коп., становить 167909 грн 32 коп.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Головного управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 167909 грн 32 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2009 року до 5 травня 2015 року.

Допустити постанову до негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 04 квітня 2016 р.