Справа № П/811/3235/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2016 рокусправа № П/811/3235/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

третьої особи: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року

у справі № П/811/3235/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, за участю третьої особи Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просив стягнути з Головного управління ДФС у Кіровоградській області середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 17.05.2007 по дату ухвалення рішення у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, - постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.11.2012, стягнуто з Державної податкової служби у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.05.2007 по 17.05.2008 в розмірі 59702,56 грн., проте вказане рішення не виконано. На виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 26.09.2012 відповідач наказом від 15.06.2015 № 196-о поновив позивача на службі з 17.05.2007, а наказом від 15.09.2015 № 301-о звільнив зі служби за власним бажанням, але повний розрахунок відповідачем протиправно не проведено.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.09.2015 по 08.12.2015 в розмірі 4 180,15 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що за нормами діючого законодавств право на одержання виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку виникло у ОСОБА_1 лише з 16.09.2015, після того, як відповідачем проведено звільнення позивача та не здійснено повного розрахунку з ним, а саме: не виплачено належні позивачеві кошти в розмірі 59702,56 грн., стягнені постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.11.2012.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач зазначає, що листом Головного управління державної казначейської служби України від 08.11.2013 № 09-02-7/1634-10986 повернуто виконавчий лист без виконання, оскільки Державну податкову службу у Кіровоградській області реорганізовано в Головне управління Міндоходів у Кіровоградській області, рахунки ДПС у Кіровоградській області закрито, виконання виконавчого документа не є можливим. Крім того, відповідач посилається на наявність судових рішень у справах №1170/2а-3611/12, № 401/3961/14-ц;2/401/1516/14 та № П/811/412/15, які набрали законної сили і які винесені з того самого спору і між тими самими сторонами, внаслідок чого провадження у справі №П/811/3235/15 підлягає закриттю.

Представники сторін, третьої особи в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 16.05.2007 позивача було звільнено з органів податкової міліції за власним бажанням з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних заходів з скорочення податкового боргу Головного відділу податкової міліції ДПІ в м. Кіровограді.

Не погоджуючись з неправомірним звільненням, позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на службі.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 26.09.2012 прийняті за спором судові рішення скасовано, прийнято нове рішення, яким зобов'язано ДПА в Кіровоградській області поновити позивача на раніше займаній посаді.

На виконання означеної постанови Вищого адміністративного суду України від 26.09.2012 Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області винесено наказ від 15.06.2015 № 196-о, яким капітана податкової міліції ОСОБА_1 поновлено з 17.05.2007 в органах податкової міліції Головного управління ДФС у Кіровоградській області і призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області (а. с.8).

Також в судовому порядку вирішений спір між ОСОБА_1 та Державною податковою службою в Кіровоградській області про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, за період з 17.05.2007 по 26.09.2012 (поновлення на роботі відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 26.09.2012).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.11.2012 у справі №1170/2а-3611/12, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2013, адміністративний позов задоволено частково, стягнуто з Державної податкової служби у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.05.2007 по 17.05.2008 в розмірі 59702,56 грн. (а. с.5, 6).

15.09.2015 Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області винесено наказ № 301-о, яким капітана податкової міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області звільнено з органів податкової міліції у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік за ст.64 «ж» (за власним бажанням) (а. с.9).

На момент звільнення ОСОБА_1 не виплачено присуджені за судовим рішенням у справі № 1170/2а-3611/12 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 59702,56 грн., що відповідачем не заперечується.

ОСОБА_1, вважаючи, що за таких обставин у нього виникло передбачене ч.1 ст.117 КЗпП України право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 17.05.2007 по дату ухвалення судового рішення, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позову.

У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Отже, у разі звільнення працівника, установа повинна здійснити виплату по всіх належних йому платежах саме в день його звільнення.

Стаття 117 КЗпП України встановлює відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні.

Так, згідно наведеної норми в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні працівника наступає для роботодавця у вигляді виплати на користь такого працівника його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З огляду на вказані правові норми, судом першої інстанції правомірно зроблено висновок, що право, передбачене ст.117 КЗпП України, а саме: на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, виникло у позивача з 16.09.2015 - з наступного дня після дати звільнення (15.09.2015), і правильно визначено суму, що належить стягнути на користь позивача за період з 16.09.2015 по 08.12.2015 (дату винесення постанови судом першої інстанції) у розмірі 4180,15 грн. (59 відпрацьованих за цей період днів помножених на 70,85 грн. - середньоденну заробітну плату позивача за останні два місяці до звільнення).

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідачем вищевказаний висновок суду першої інстанції по суті не спростовується ані в частині періоду, за який стягнуто на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, ані в частині самого розміру присудженої до стягнення суми.

Відповідач посилається на наявність судових рішень, які набрали законної сили і які винесені з того самого спору і між тими самими сторонами (у справах №1170/2а-3611/12, № 401/3961/14-ц;2/401/1516/14 та № П/811/412/15), в якості підстав для закриття провадження у даній справі № 1170/2а-3611/12.

Колегія суддів вважає такі доводи відповідача безпідставними з огляду на наступне:

У відповідності до п.4 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Предметом спору в адміністративній справі № 1170/2а-3611/12 є стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у порядку ст.117 КЗпП України.

Щодо вищезазначених судових рішень, на які посилається відповідач, то:

- у справі № 1170/2а-3611/12 предметом спору було стягнення з ДПС у Кіровоградській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як то передбачено п.24 Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.11.91 № 114, і згідно якому у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

- у справі № 401/3961/14-ц;2/401/1516/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області виніс ухвалу від 28.10.2014 (залишену без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26.11.2014), якою закрив провадження у цій справі відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України з огляду на те, що справа не підлягає розгляду порядку цивільного судочинства, тобто судовий розгляд по суті спору не відбувся;

- у справі № П/811/412/15 Кіровоградським окружним адміністративним судом винесено постанову від 04.03.2015 (яка набрала законної сили 24.03.2015), якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 59702,56 грн.

При цьому за мотивувальною частиною вказаної постанови позов ОСОБА_1 поданий на момент, коли поновлення останнього на службі у податкових органах не мало місця, як і не мало місця факту подальшого звільнення, в зв'язку з чим суд обґрунтував відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 тим, що право на отримання середнього заробітку відповідно до приписів ст.117 КЗпП України у ОСОБА_1 ще не виникло.

Отже, з огляду на визначений позивачем предмет спору та підстави його виникнення у даній справі № П/811/3235/15 та спори, які розглянуті судами між тими сторонами, за результатами яких прийняті перелічені вище судові рішення, про які зазначає відповідач, вбачається що вказані справи не пов'язані між собою предметом та підставою спору, отже наведені відповідачем обставини не є підставою для закриття провадження у даній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, не можуть бути підставою для скасування вказаної постанови суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 (відповідач мав сплатити судовий збір у загальному розмірі 1339,80 грн.) і Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 23.02.2016 відстрочено сплату судового збору відповідно до ст.88 КАС України до 22.03.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Приймаючи до уваги, що фактично до встановленої судом дати судовий збір не сплачено, згідно з вимогами ч.2 ст.88, ст..94 КАС України належить до стягнення з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1339,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 88, 94, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року у справі № П/811/3235/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (, м. Кіровоград, вул.. Велика Перспективна, 55, 25006) до спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач - УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, Р/Р 1004 (КБКД 22030101), , банк отримувач ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська, МФО 805012, призначення платежу - судовий збір за апеляційною скаргою, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1339,80 грн. (одна тисяча триста тридцять дев'ять гривень вісімдесят копійок).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко