Справа № 686/9562/14-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2016 р. м. Київ К/800/89/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року у справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького до виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, третя особа ОСОБА_4 про скасування рішення та визнання ордеру на житлове приміщення недійсним,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницького звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, третя особа ОСОБА_4 про скасування рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області від 21 січня 2014 року № 14 та визнання ордеру на жиле приміщення АДРЕСА_1, недійсним.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що даний спір є публічно-правовим та вказана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, такі висновки судів не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини», в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла у зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки ця норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року (справа № 21-530а14) та від 23 лютого 2016 року (справа № 21-6551а15).

За таких обставин, коли позивач звернувся до суду за захистом прав, що виникли з житлових правовідносин, то цей спір не є публічно-правовим і для нього встановлений інший порядок судового вирішення, а тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст.ст. 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, коли справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла висновку про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року - скасувати, провадження в адміністративній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького до виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, третя особа ОСОБА_4 про скасування рішення та визнання ордеру на житлове приміщення недійсним - закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк