Справа № 2-а-643/10
Суддя: Ткаченко О. Д.
Дата ухвалення: 2010-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-643/2010 Категорія 2.19.6
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

Головуючого судді: Ткаченко О.Д.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративними позовами гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до управління Пенсійного Фонду в Біловодському районі, третьої особи - головного управління Державного Казначейства в Луганській області про визнання дій незаконними та стягнення з відповідача недоплачену щомісячну соціальну допомогу як дітям війни з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2010 року вищевказані позивачі звернулися з адміністративним позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області, третьої особи - головного управління Державного казначейства в луганській області , в якому зазначили, що вони мають правовий статус „дитини війни, відповідачем їм ' не доплачувалося підвищення до пенсії на протязі всього 2009 року , передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , тому вони просять суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% прожиткового мінімуму за весь рік кожному з них у розмірі по 1225,20 гривень, виходячи з того, що за 10 місяців 2009 року прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність, мав враховуватися в сумі по 498 гривень щомісячно, а з 01.11.2009 року по 31.12.2009 року по 573 гривні.

Позивачі звернулися з клопотанням про проведення слухання справи в порядку письмового провадження, зазначивши в позовній заяві про розгляд справ за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав суду письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження , посилався на те, що підтримує свої подані письмові заперечення в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позовів , мотивуючи свої доводи відсутністю законодавчого врегулювання цього питання та про застосування у 2009 році при виплаті пенсій дітям війни розміру підвищення до пенсії в сумах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від

28.05.2008року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» і фактичне отримання позивачами доплати до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму доходів громадян на підставі вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більше як за З роки перед зверненням за одержанням пенсії; суми пенсії, не одержані своєчасно з вини

органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеже будь-яким строком.

Згідно зі ст. З Закону України „Про соціальний захист дітей війни чітко окреслен що державні соціальні гарантії дітям війни , встановлені цим Законом, не можуть бу обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

До того ж, стаття 11 визначає, що посадові особи і громадяни, винні в поруше законодавства про соціальний захист дітей війни, несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принтт верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Окрім того, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя передбачає у всіх необхідних випадках застосовувати Конституці як акт прямої дії.

Системний аналіз цих законодавчих актів свідчить про те, що законами України саме на субєкт владних повноважень покладено безпосередній обовязок їх виконувати, то громадяни не повинні доводити суду, що про порушення своїх прав вони дізналися у якийсь строк, бо саме ч. 2 ст. 71 КАС України покладає обовязок саме на субєкта владних повноважень довести правомірність, а значить і своєчасність свого рішення, дії чи бездіяльності.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачам 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний Фонд України, та який діє через свої місцеві органи, відповідач не вчинив жодної дії для нарахування коштів та їх повної виплату дітям війни, за таких обставин суд вважає, що відповідач у 2009 році не виконав своїх повноважень без поважних причин. Тому посилання на відсутність законодавчого врегулювання цього питання є безпідставним.

Судом встановлено, що позивачі за цією справою є дітьми війни, що підтверджується пенсійними посвідченнями №107969, 106068, 113062, 110641, 441938, 455440, 397990 яким не в повному обсязі нараховано та сплачено соціальну допомогу як дитині війни (їм за даними заперечень щомісячно сплачувалось по 49,80 гривень) за 2009 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області щодо не нарахування та невиплати позивачці підвищення до пенсії, як дитині війни у визначеному законом розмірі, відповідно до ст. 6 Закону України. «Про соціальний захист дітей війни», оскільки зазначена бездіяльність порушує права та інтереси позивачів. Але позовні вимоги підлягають задоволенню з врахуванням вже здійсненої виплати , що в цілому становить для стягнення залишок, або з щомісячно недоплаченої допомоги - 20% прожиткового мінімуму з того розрахунку, що за статтею 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що прожитковий мінімум у 2009 році на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли в грудні 2008 року.

Статтею 71 Закону «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати -розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, дія вищевказаної статті не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат залежить від розмірів прожиткового мінімуму, встановленого згідно із законом «Про соціальний захист дітей війни» , тобто від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Закону України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» введені з 04 листопада 2009 року (тобто з дня опублікування в законодавчо визначених державних офіційних виданнях) нові розміри прожиткового мінімуму, який для осіб, які втратили працездатність, законодавчо визначений з 04 листопада 2009 року-573 гривні.

Згідно із законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» та Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-У1 «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати»( який набрав чинності з 04.11.2009 року) прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: а саме з 1 січня 498 гривень(20%-99,60*10 місяців=996) по 03 листопада включно( за 3 дні - не отримано 20% прожиткового мінімуму з суми 498 гривень(498: 30днів=16,60:100*10=1,66грн. в день)/з них сплачено за 3 дні 49,80:30=1,66*3=4,98) не сплачено 1,66*3*2=9,96гривень( з 4 листопада 2009 року-573( з

04.11.2009року 573:30*3=57,30;573-57,30=515,70 (515,70: 27=19,10:100*30=5.73*27=154,71 - 44,82(49,80-4,98)=109,89 з 01 грудня 573 гривні прожитковий мінімум, з якого сплачено 49,80 гривень ( або 20%- це 573:100*30=171,90-49,80=122,10).3а цим розрахунком, позивачам за 2009 рік не доплачено відповідачем соціальна допомога у розмірі по 1237,95 гривень(996+9,96+109,89+122,10=1237,95) на кожного, поновивши строк звернення до суду, та вийшовши за межі позовних вимог для повного захисту порушених прав .

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України .

З прийняттям Конституції України 1996 року Україна була проголошена соціальною державою , людина, 'її життя і здоровя , честь і гідність , недоторканність і безпека визгіані найвищою цінністю ( ст. 1, ч. 1 ст. З Конституції), за ст. 48 Конституції закріплено право на достатній життєвий рівень, у 2005 році Україною ратифіковано Європейську соціальну хартію.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Окрім того, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя передбачає у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Конституційно закріпивши статус соціальної держави, держава зобовязалася проводити діяльність, направлену на забезпечення певного рівня добробуту своїх громадян, підтримку соціально незахищених верств населення і встановлення у суспільстві соціальної справедливості, прийнявши Закон України від 05.10.2000 року № 2017-111«Про державні соціальні стандарти і соціальні гарантії», відповідно до ст. ст. 17,19, 20 та 26 якого державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

Законом України від 20 жовтня 2009 року № 1646-У1 «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» , який прийнятий пізніше, ніж державний бюджет на 2009 рік, встановлені нові розміри прожиткового мінімуму , але вони по цей час не застосовані відповідачем для цих правовідносин.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, здійснені позивачами, присуджуються відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,, ч.2 Закону України № 1691-VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами , суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити.

Вищевказаним позивачам поновити строк звернення до суду, визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Біловодськом у районі Луганської області щодо невиплати підвищення до пенсії вищевказаним позивачам гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 як дітям війни, у розмірі -30% мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом за відповідний період, у період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року включно( з урахуванням здійснених виплат).

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачам гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом за відповідний період, як дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 року включно, з урахуванням здійснених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь вищевказаних позивачів по 3,40 гривень судових витрат у справі.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: О.Д.Ткаченко.