Справа № 823/254/16
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року справа № 823/254/16

11 год. 40 хв.м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Будченко А.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Олійник І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Черкаської області про визнання неправомірними дій та бездіяльності, стягнення середнього заробітку,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- визнати неправомірними дії прокуратури Черкаської області в частині ненадання належної відповіді на звернення позивача від 22.02.2016;

- визнати неправомірною бездіяльність прокуратури Черкаської області в частині невиплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні;

- стягнути з прокуратури Черкаської області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 44884,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наказом прокурора Черкаської області від 21.12.2015 внесено зміни до наказу від 01.09.2015 про звільнення ОСОБА_1 та передбачено виплату вихідної допомоги, яка була виплачена 15.01.2016, однак прокуратурою Черкаської області допущена незаконна бездіяльність щодо невиплати позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як це передбачено статтею 117 Кодексу законів про працю України.

Крім того, за результатами розгляду заяви позивача від 22.02.2015 прокуратура області не виконала встановлений Законом України "Про звернення громадян" обов'язок щодо об'єктивного та всебічного розгляду заяви, прийняла рішення, що не відповідає чинному законодавству, відмовила у законному праві на отримання встановлених статтею 117 Кодексу законів про працю України виплат, а також проігнорувала порядок надання відповіді.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що юридична підстава для виплати позивачеві вихідної допомоги виникла лише з часу видання наказу від 21.12.2015, а станом на день звільнення така підстава не існувала.

Крім того, за результатами розгляду заяви позивача останній надано роз'яснення з питань правового характеру за підписом керівника кадрового підрозділу, що відповідає пункту 5.9 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що наказом прокуратури Черкаської області № 598к від 01 вересня 2015 року радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури області з 01.09.2015 на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" у зв'язку зі скороченням кількості прокурорів органу прокуратури Черкаської області. Підставою для видання цього наказу зазначені наказ Генерального прокурора України від 15.07.2015 № 59ш та заява ОСОБА_1 від 01.09.2015.

Наказом прокуратури Черкаської області № 819к від 21 грудня 2015 року внесено зміни до наказу № 598к від 01 вересня 2015 року щодо підстав звільнення та викладено у наступній редакції: "звільнити радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури області з 01 вересня 2015 у зв'язку із скороченням кількості прокурорів органу прокуратури Черкаської області (пункт 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ст. 40 КЗпП України)". Крім того, наказом передбачено виплату вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України, яка остаточно була виплачена позивачеві 15.01.2016.

23.02.2016 ОСОБА_1 звернулася до прокурора Черкаської області із заявою в якій з посиланням на статті 116, 117 Кодексу законів про працю України просила виплатити середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку виплати вихідної допомоги, а у разі відмови просила зазначити підставу та надати довідку про середній заробіток.

Листом від 26.02.2016 № 11-139вих-16 за підписом начальника відділу роботи з кадрами прокуратура Черкаської області повідомила позивача, зокрема, що юридична підстава виплати вихідної допомоги, яка є мінімальною соціальною гарантією, виникла лише з часу видання прокурором області наказу від 21.12.2015 № 819к, що надав право на таку допомогу та була відсутня на день фактичного звільнення, а тому прокуратура області не має законодавчих підстав для виплати середнього заробітку за період з часу звільнення до отримання вихідної допомоги.

Вирішуючи спір по суті з оглядну на аргументацію сторін, суд зазначає, що відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Стаття 117 вказаного Кодексу передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, зважаючи на те, що станом на час звільнення позивача з посади виплата вихідної допомоги передбачена не була, а підстава для її виплати виникла лише після видання наказу № 819к від 21 грудня 2015 року, то підстави для застосування положень статті 117 Кодексу законів про працю України в даному випадку відсутні, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності прокуратури Черкаської області в частині невиплати позивачеві середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та стягнення з прокуратури Черкаської області середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 44884,08 грн є необґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій прокуратури Черкаської області в частині ненадання належної відповіді на звернення позивача від 22.02.2016, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України " Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон України № 393/96-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону України № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Стаття 3 Закону України № 393/96-ВР передбачає, зокрема, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до статті 19 Закону України № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень.

Порядок розгляду в органах прокуратури України звернень, у тому числі депутатів усіх рівнів, а також організація особистого прийому громадян регламентує Інструкція про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затверджена наказом Генерального прокурора України від 27 грудня 2014 року № 9гн (далі - Інструкція).

Пункт 1.5 Інструкції передбачає, що розгляд звернень в органах прокуратури здійснюється на принципах: законності (в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами); об'єктивності (з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення); незалежності (незалежності прокурора від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання під час розгляду звернень); неупередженості (недопущення впливу негативної, заздалегідь сформованої думки на прийняття рішення); своєчасності (з дотриманням строків розгляду звернень відповідно до вимог чинного законодавства); добросовісності (сумлінної та чесної поведінки при розгляді звернень); превентивності (недопущення надходження повторних звернень з аналогічних питань, з яких уже прийнято рішення та надано відповідь заявнику); недопущення дискримінації за будь-якими ознаками; заборони переслідувань за подання звернень.

Відповідно до пункту 5.9 Інструкції за результатами розгляду звернення може бути прийнято одне з таких рішень: задоволено - вжито заходів до повного або часткового поновлення прав і законних інтересів заявника. Не може вважатися задоволеним звернення, рішення за яким прийнято не за вимогами громадянина, а за результатами виявлених недоліків або порушень закону; відмовлено у задоволенні (відхилено) - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнані необґрунтованими; роз'яснено - надано роз'яснення щодо компетенції органів прокуратури та з питань правового характеру.

Згідно пункту 7.4 Інструкції керівники підрозділів у складі Головних управлінь і управлінь, а також прокурори відділів, за письмовою вказівкою начальника управління або відділу, підписують відповіді: на задоволені звернення громадян; з роз'ясненням вимог чинного законодавства, а також у випадках, коли листування припинено відповідно до статті 8 Закону України "Про звернення громадян".

Крім того, відповідно до пункту 7.37 Регламенту прокуратури Черкаської області, затвердженого наказом прокурора Черкаської області від 14 травня 2012 року № 22, з наспаними змінами, керівниками підрозділів у складі управлінь підписуються відповіді на задоволені звернення громадян, про роз'яснення їм вимог чинного законодавства, а також у випадках, коли провадження за зверненням раніше припинено на підставі статті 12 Закону України "Про прокуратуру".

Отже, надаючи листом від 26.02.2016 № 11-139вих-16 за підписом начальника відділу роботи з кадрами позивачеві відповідь на її заяву від 22.02.2016 з роз'ясненням вимог чинного законодавства прокуратура Черкаської області діяла відповідно до вищенаведених вимог законодавства, а тому підстави для визнання неправомірними дій прокуратури Черкаської області в частині ненадання належної відповіді на вказане звернення відсутні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена у повному обсязі 07.04.2016.