Справа № 815/1573/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/1573/16

Справа № 815/1573/16

УХВАЛА

07 квітня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Фінансова компанія «СТС-Інвест» до Департаменту виконавчої служби України про зобов’язання вчинити певні дії, визнання постанови про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню, та зобов’язання утриматися від вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд зобов’язати відповідача скасувати вжиті заходи примусового виконання рішення господарського суду Одеської області від 07.05.2012 р. по справі № 5017/553/2012 у вигляді застосування арешту майна та рахунків ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест»; визнати постанову від 04.10.2012 р. про стягнення з позивача виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню; зобов’язати відповідача утриматися від вчинення дій, пов’язаних зі стягненням виконавчого збору за наслідками закінчення виконавчого провадження № 33436487 з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області № 5017/553/2012 від 25.05.2012 р. про стягнення з боржника ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» на користь ПАТ КБ «Хрещатик» в особі Одеського регіонального відділення ПАТ КБ «Хрещатик».

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Фінансова компанія «СТС-Інвест» слід відмовити.

З огляду на матеріали справи, на виконання у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС України перебувало виконавче провадження № 33436487 з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області № 5017/553/2012 від 25.05.2012 р. про стягнення з ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» на користь ПАТ КБ «Хрещатик» в особі Одеського регіонального відділення ПАТ КБ «Хрещатик» заборгованості у загальному розмірі 21517624,15 грн.

В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 25.09.2012 р. накладено арешт на майно і кошти боржника, винесено постанову від 04.10.2012 р. про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2151762,41 грн.

У зв'язку з відсутністю в боржника майна, на яке може звернуто стягнення, державним виконавцем винесено постанову від 21.10.2013 р. про повернення стягувачу виконавчого документу згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» без виділення в окреме провадження постанови щодо стягнення виконавчого збору з боржника.

В подальшому ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» повідомило Департамент ДВС України про повне виконання наказу господарського суду Одеської області № 5017/553/2012 від 25.05.2012 р. на підставі договору від 12.02.2016 р. про добровільне виконання рішення, а також просило скасувати вжиті державним виконавцем заходи щодо примусового виконання рішення суду.

На думку позивача, такі дії та бездіяльність органу державної виконавчої служби порушують права ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест», оскільки наказ господарського суду Одеської області № 5017/553/2012 від 25.05.2012 р. фактично виконаний, а постанова про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження не виділялась, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби врегульовано ст.181 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України і статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції слід виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У свою чергу, частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, – до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» № 3 від 13.12.2010 року.

Приймаючи до уваги те, що позивач є боржником у виконавчому провадженні № 33436487, а спір виник щодо дій органу державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області № 5017/553/2012 від 25.05.2012 р., зазначена справа підлягає розгляду господарським судом.

При цьому суд враховує, що не зважаючи на п.2 прохальної частини позовних вимог, в якому позивач фактично оскаржує постанову державного виконавця про стягнення виконавчого боргу, зазначена вимога також підлягає розгляду в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Так, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України в постановах від 11.11.2015 р. № 6-2187цс15, від 24.02.2016 р. № 6-3077цс15, які в силу ч.1 ст.244-2 КАС України, ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», повинні бути враховані судом при застосуванні норм права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.109 КАС України,

У Х В А Л И В :

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Фінансова компанія «СТС-Інвест» у відкритті провадження по справі за його позовом до Департаменту виконавчої служби України про зобов’язання вчинити певні дії, визнання постанови про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню, та зобов’язання утриматися від вчинення певних дій.

Роз’яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали справі надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя _____________________ І.В. Завальнюк