Справа № 808/3258/14
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року 10год.45хв.Справа № 808/3258/14 СН/808/1/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивач: представник Грек О.В.,

відповідача: представник Ніколенко М.М., свідок: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

про стягнення суми адміністративно - господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі - відповідач) про стягнення суми адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році у розмірі 5 498 811 грн. 19 коп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014, адміністративний позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було задоволено (а.с.92-94, 125-126 том 8).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2016 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 у справі № 808/3258/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі зазначає, що судам необхідно з'ясувати, чи вживались усі залежні від підприємства заходи щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів; встановити, чи дотримані відповідачем у період до липня 2013 року вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", наказів Міністерства соціальної політики України від 19.12.2005 року №420, від 31.05.2013 року №316 щодо подання звітності про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів і чи вживалися заходи по створенню робочих місць для вказаної категорії громадян.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст.69 Господарського кодексу України, ст.ст.19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі - Закон №875), Постанову Кабінету Міністрів України від 31.012007 №70 "Про порядок сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів" (далі - Постанова №70) та зазначає, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача у 2013 році склала 16355 осіб. Таким чином, середньооблікова кількість інвалідів, відповідно до нормативу, встановленого ч.1 ст.19 Закону №875 на підприємстві відповідача повинна складати 654 особи. Згідно відомостей, наданих відповідачем у звіті за 2013 рік, середньооблікова кількість інвалідів на підприємстві склала 577 осіб, що є меншим, ніж установлено нормативом. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача суму адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році у розмірі 5 498 811 грн. 19 коп.

Відповідач з позовними вимогами не погодився з підстав, зазначених у наданих письмових запереченнях. Вважає, що викладені у позові вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, у зв'язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зазначає, що відповідачем було видано розпорядження №75 від 11.02.2013 "Про заходи щодо забезпечення виконання у 2013 році нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів", яким зарезервовані на 2013 рік робочі місця для працевлаштування інвалідів у кількості 962 штатних працівники. Відповідач відзвітував Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідачем було у повній мірі виконано зобов'язання щодо інформування органів виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органів місцевого самоврядування та громадських організацій інвалідів про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів. Відповідач розміщував оголошення про працевлаштування інвалідів в газетах, на дошках оголошень, сайті підприємства, тобто вживав достатньо заходів для працевлаштування інвалідів. Інваліди не були працевлаштовані на підприємстві з незалежних від відповідача причин. На підставі вищевикладеного просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_3, який показав, що підприємством вживалися заходи для працевлаштування інвалідів на підприємство; звіти до центру зайнятості подавалися лише в жовтні, листопаді та грудні 2013 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. При цьому суд врахував таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" () зареєстроване як юридична особа 18.04.2000 виконавчим комітетом Запорізької міської ради (а.с.151-152, 153 том 9) та відноситься до категорії суб'єктів господарювання, яким, відповідно до ст.19 Закону№875 встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів форми 10-ПІ, затвердженого наказом Мінпраці України від 10.02.2007 № 42, наданого відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача за 2013 рік склала 16355 осіб, середньооблікова кількість інвалідів, що працювали у відповідача у 2013 році склала 577 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст.19 Закону №875 повинна складати 654 осіб.

Відповідачем у Звіті 10-ПІ самостійно визначена сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 5440058,47грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст.19 Закону №875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого Законом, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунку кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно ст. 20 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Як свідчать дані Звіту 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік, середньооблікова кількість працівників на підприємстві відповідача у 2013 році складала 16355 осіб.

Отже, відповідно до ст.19 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у відповідача повинен складати 654 осіб. Згідно Звіту середньооблікова кількість працевлаштованих інвалідів склала 577 особи (різниця складає - 77 осіб).

Частиною 3 статті 18 Закону № 875 встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-XII "Про зайнятість населення" (далі - Закон № 803-XII) підприємства, установи і організації незалежно від форми власності зобов'язані щомісяця подавати місцевим центрам зайнятості адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів. Однак, вказаний Закон втратив чинність з 01.01.2013.

Водночас, до 12.07.2013 діяв наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 19 грудня 2005 року № 420, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 року за № 1534/11814 "Про затвердження форм звітності та інструкцій щодо їх заповнення" (далі - наказ № 420). Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми звітності № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій", затвердженої наказом №420, підприємства, установи і організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форм власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків. З форми самого звіту видно, що такий звіт подається при наявності вакансій.

Тобто, до 12.07.2013 відповідач повинен був подавати звіти до центру зайнятості при наявності вакансій для працевлаштування інвалідів.

З 12.07.2013 діє Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 р. за № 988/23520.

Пунктом 2.1 вказаного Порядку передбачено, що форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку про наявність у роботодавця обов'язку виділяти та створювати робочі місця для інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, а також щодо повідомлення підприємствами, установами та організаціями уповноважених органів про наявність вакансій (форма 3-ПН), за наслідками розгляду яких компетентні органи направляють на підприємство для працевлаштування інвалідів.

Єдиним належним доказом, який свідчить про інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів є звіт форми № 3-ПН.

В ході судового розгляду справи встановлено, що у 2013 році норматив щодо кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів для відповідача становив 654 робочих місця. На підприємстві працювало 577 осіб, яким встановлено інвалідність, тобто у відповідача був обов'язок створити додаткові місця для працевлаштування інвалідів та повідомити про це орган, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Обов'язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідачем виконувався, про що свідчать матеріали справи.

Водночас обов'язок щодо повідомлення центру зайнятості про створені робочі місця відповідач до жовтня 2013 року не виконував. Так, відповідно до листа Запорізького міського центру зайнятості від 22.03.2016 № 758/04-11 (а.с.176 том 9) ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" були надані звіти лише 09.10.2013 року (60 вакансій), 01.11.2013 року (60 вакансій), 05.12.2013 року (10 вакансій).

За наведених обставин суд дійшов висновку, що неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме неподання звітів за формою № 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості за період січень-вересень 2013 року, є порушенням вищезгаданих норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 9 липня 2013 року № 21-200а13, від 19 листопада 2013 року № 21-397а13, від 28 січня 2014 року № 21-476а13.

Враховуючи, що самостійно відповідачем суму адміністративно-господарських сканкцій не сплачено, така сума підлягає стягненню в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.20 Закону №875 порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нараховану на повну суму недоїмки за весь її строк.

Пунктом 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 визначено, що порядок нарахування пені та встановлення строку її сплати затверджується Мінпраці.

На виконання зазначеного положення Постанови КМУ від 31.01.2007 № 70 Наказом Мінпраці від 15.05.2007 № 22 було затверджено "Порядок нарахування пені та її сплати".

Згідно п.3.4 Порядку, нарахування пені здійснюється з наступного дня граничного строку сплати санкцій (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу). Пеня розраховується відповідно до п.3.7 Порядку на дату подання позовної заяви. В ході судового розгляду справи не встановлено порушень в розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій та пені.

Таким чином, матеріали справи підтверджують факт невиконання відповідачем вимог законодавства щодо подання до центру зайнятості звітів про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, тобто вчинення правопорушення у сфері господарської діяльності та обґрунтованість розрахунку адміністративно-господарських санкцій та пені, здійснених позивачем.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 5498811,19 грн. є обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (вул.Південне шосе, буд.72, м.Запоріжжя, 69008, ) на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул.Гоголя, буд.147, м.Запоріжжя, 69095, , р/р 0004, ) суму адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році у розмірі 5 498 811 (п'ять мільйонів чотириста дев'яносто вісім тисяч вісімсот одинадцять) грн. 19 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька