Справа № 754/17742/15-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26.01.16р. у справі №754/17742/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, у яком просив:

визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури та його звільненням з органів прокуратури;

зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії, починаючи з 19.03.15р. на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 15.12.15р. №18-104 зп, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.01р. чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) зарплати з урахуванням фактично отримуваних виплат і умов праці, що існували на день звільнення за останні 60 календарних місяців роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах перед звільненням, без обмеження її максимального розміру та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.01.16р. адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури та звільненням позивача з органів прокуратури; зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 23 грудня 2015 року на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 15.12.15р., виходячи з розрахунку 90% від суми місячної зарплати з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці, що існували на день звільнення без обмеження її максимального розміру; зобов'язано відповідача виплатити позивачу заборгованість у зв'язку з здійсненням перерахунку пенсії починаючи з 23.12.15р. з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою у частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати у цій частині постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні вимог про здійснення перерахунку та виплаті позивачу пенсії починаючи з 19.03.15р., оскільки після призначення пенсії позивач продовжував працювати у органах прокуратури та остаточно був звільнений 18.03.15р., відтак перерахунок пенсії, на думку апелянта-1, має бути здійснений з наступного дня, а саме: з 19.03.15р. Також апелянт вказав на те, що судом першої інстанції безпідставно не розподілено судові витрати на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 01.04.15р. №213, а саме - з 01.06.15р., пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Також апелянт-2 звернув увагу на те, що згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.15р. №911-VII, тимчасово у період з 01.01.16р. по 31.12.16р. максимальний розмір пенсії призначеної, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати 10 740 грн., тоді як пенсія позивача складає 11 917,61 грн., а відтак є більшою аніж граничний розмір пенсії відповідно до вказаного закону.

Розглянувши матеріали справи та апеляційні скарги сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач починаючи з 01.07.08р. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугу років призначену на підставі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у розмірі 90% суми заробітної плати.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на прокурорсько-слідчих посадах та був звільнений 18.03.15р. за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років, що підтверджується наказом №421ц від 18.03.15р.

23.12.15р. позивач звернувся до пенсійного органу з завою про перерахунок пенсії, у якій просив зробити перерахунок пенсії за вислугу років починаючи з 19 березня 2015 року та виплатити заборгованість, що виникла на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат. До даної заяви позивачем було надано довідку про заробітну плату від 15.12.15р. та копію наказу про звільнення.

Того ж дня, УПФУ у Деснянському районі м. Києва надало відповідь з відмовою в проведенні перерахунку з покликанням на п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 01.04.15р. №213.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд виходив з того, що положення п.5 Прикінцевих положень Закону № 213 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд виходив з того, що перерахунок та виплата пенсії мають бути здійснені з моменту звернення особи до пенсійного органу за таким перерахунком, а саме: починаючи з 23.12.15р.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91р. № 1789-XII (у редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 18 вказаного Закону передбачалось, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач працював в органах прокуратури та набув права на пенсійне забезпечення у 2008 році за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час набуття такого права.

Отже, враховуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що положення п.5 Прикінцевих положень закону № 213 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Така позиція відповідає правовій позиції ВАСУ викладеній в ухвалі від 07.09.15р. у справі №К/800/40196/15.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги апелянта-2 у вказаній частині є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта-2 про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.15р. №911-VII тимчасово у період з 01.01.16р. по 31.12.16р. встановлено граничний розмір пенсії, колегія суддів виходить з наступного.

Загальне поняття пенсії визначено статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Отже, законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Отже, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

У даному випадку, позов задоволено з 23.12.15р. без кінцевої дати, тобто з періоду, на початок якого не встановлено гранично допустимого розміру пенсії. Відтак зміна правового регулювання у майбутньому є підставою для зміни розміру такої пенсії.

Отже, у цій частині висновок суду першої інстанції не суперечить Закону України від 24.12.15р. №911-VII , який набрав чинності з 01.01.16р., а тому доводи апелянта - відповідача у цій частині необґрунтовані.

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Отже, з огляду на те, що за перерахунком пенсії позивач звернувся до пенсійного органу 23.12.15р., такий перерахунок в силу наведеної норми має бути здійснений саме з цієї дати, відтак висновок суду першої інстанції щодо періоду здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії є вірним.

Не вирішення судом у постанові питання розподілу судових витрат відповідно до п.3 ч.1 ст. 168 КАС України може бути підставою для ухвалення судом першої інстанції додаткового судового рішення у справі за заявою особи, яка брала участь у справі або з ініціативи суду.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС України Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26.01.16р. у справі №754/17742/15-а - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26.01.16р. у справі №754/17742/15-а - без змін.

Дана ухвала, відповідно до ч. 10 ст. 1832, ст. 254 КАС України, є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту постановлення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.