Справа № 154/1374/15 2-а/154/26/15
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Справа № 876/7811/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Затолочний В.С.

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Богдан А.О.

за участю:

представник відповідача Сичов Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 02.06.2015р. по справі № 154/1374/15 2-а/154/26/15 за позовом ОСОБА_2 до Першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченка Олександра Степановича про скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

30.04.2015 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченка Олександра Степановича, в якому просить скасувати постанову першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченка Олександра Степановича у справі про порушення митних правил №0657/20900/15 від 26.03.2015 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 470 МК України.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на наступні обставини. 02.02.2015 року на адресу Львівської митниці ДФС надійшов рапорт співробітника УДАІ ГУМУСУ у Львівській області від 02.02.2015 року, яким повідомлено, що о 11:15 год по вул. Городоцька-Авіаційна, згідно операції «Розшук», зупинено транспортний засіб марки «Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1, країна реєстрації - республіка Естонія, під керуванням ОСОБА_2 Проведеною перевіркою встановлено, що у відповідності до інформації електронної бази ЄАІС ДМСУ «Перетин кордону транспортним засобом», ОСОБА_2 ввіз на митну територію України 03.12.2012 року автомобіль марки Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1 через пункт пропуску в режимі «транзит». Станом на 26.03.2015 року транспортний засіб за межі території України не вивезено. Власником транспортного засобу марки «Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1 є ТОВ «Во Траст» («WO Trust OU»), яка є резидентом республіки Естонія, а позивач є співвласником даного транспортного засобу. Він діє на підставі агентського договору № 03/12/2012/001 в інтересах фірми ТОВ ТОВ «Во Траст» («WO Trust OU») і відряджений на Дочірнє підприємство ТзОВ «ВО Траст Україна».

Згідно міжнародної товарно-транспортної накладної позивачем даним автомобілем перевозився електричний обігрівач, для використання в рекламних цілях на території України. Перетинаючи кордон та рухаючись смугою руху «червоний коридор», позивачем була заповнена декларація, в яку внесено відомості про автотранспортний засіб комерційного призначення.

Відтак позивач вважає, що даний транспортний засіб використовується ним з комерційною метою та в інтересах фірми, що знаходиться в Республіці Естонія в м. Талін, а висновки постанови не відповідають нормам діючого законодавства, не забезпечені належними та допустимими доказами, які б давали підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.06.2015 року позов задоволено частково: постанову першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченка Олександра Степановича у справі про порушення митних правил №0657/20900/15 від 26 березня 2015 року та накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.3 ст.470 МК України - скасовано; в задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. В обгрунтування вимог скарги апелянт покликається на те, що суд помилково класифікував транспортний засіб марки «Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1 як такий, що використовується з комерційної ціллю, оскільки підтверджуючих цю обставину документів позивач не надав а отже, підстав вважати постанову першого заступника начальника Львівської митниці ДФС Марченка Олександра Степановича у справі про порушення митних правил №0657/20900/15 від 26 березня 2015 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.3 ст.470 МК України незаконною відсутні.

Відтак апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримує, просить її задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що першим заступником начальника Львівської митниці ДФС Марченко О.С. винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0657/20900/15 від 17 квітня 2015 року, якою визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. З ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної позивачем постанови, 02.02.2015 р. на адресу Львівської митниці ДФС надійшов рапорт співробітників УДАІ ГУМВСУ у Львівській області від 02.02.2015р., яким повідомлено, що о 11:15 год по вул. Городоцька-Авіаційна, згідно операції «Розшук» зупинено транспортний засіб марки ««Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1, країна реєстрації - республіка Естонія, під керуванням ОСОБА_2.

Проведеною перевіркою, у відповідності до інформації електронної бази ЄАІС ДМСУ «Перетин кордону транспортним засобом» з'ясовано, що ОСОБА_2 ввіз на митну територію України 03.12.2012 р. автомобіль марки ««Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1, країна реєстрації - республіка Естонія, через пункт пропуску «Доманово-Мокрани» Волинської митниці ДФС смугою руху «червоний коридор» у митному режимі «транзит».

Станом на 26.03.2015 р. даний транспортний засіб відповідно до електронної бази ЄАІС ДМСУ за межі митної території України не вивезено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що власником транспортного засобу марки ««Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1 є ТОВ «Во Траст» («WO Trust OU»), яка є резидентом республіки Естонія, а позивач є співвласником даного транспортного засобу і діє на підставі агентського договору № 03/12/2012/001 в інтересах фірми ТОВ ТОВ «Во Траст» («WO Trust OU») та відряджений на дочірнє підприємство ТзОВ «ВО Траст Україна».

Згідно міжнародної товарно-транспортної накладної(CMR) позивачем даним автомобілем перевозився електричний обігрівач, для використання в рекламних цілях на території України. Перетинаючи кордон та рухаючись смугою руху «червоний коридор», позивачем була заповнена декларація, в яку внесено відомості про автотранспортний засіб комерційного призначення. За таких обставин суд приходить до висновку, що даний транспортний засіб використовується позивачем з комерційною метою та в інтересах фірми, що знаходиться в Республіці Естонія м. Талін, а отже позивач не може бути суб'єктом порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України.

Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на таке.

З матеріалів справи судом безспірно встановлено, що ОСОБА_2 ввіз на митну територію України 03.12.2012 р. автомобіль марки ««Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1, країна реєстрації - республіка Естонія, через пункт пропуску «Доманово-Мокрани» Волинської митниці ДФС смугою руху «червоний коридор» у митному режимі «транзит». Станом на 26.03.2015 р. даний транспортний засіб відповідно до електронної бази ЄАІС ДМСУ за межі митної території України не вивезено.

Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, громадянин ОСОБА_2 не надав.

Частиною 1 ст.381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити па митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл.55 р.ХІІ МК України поміщення громадянином -резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

Нормами ст.93 МК України визначено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України. Строк транзиту, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно ч.3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.95 МКУкраїни для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п'ять діб. Згідно із нормами ч.2 ст.95 МКУкраїни до строків зазначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МКУкраїни. Разом з тим нормами ч.1 ст.192 МКУкраїни передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Громадянин ОСОБА_2 з приводу продовження терміну перебування на митній території України чи з приводу зміни митного режиму ввезеного ним автомобіля до Львівської митниці ДФС не звертався.

Отже, в діях гр. ОСОБА_2 наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 470 МК України.

Позивач у своєму позову зазначає, що згаданий вище автомобіль використовується у комерційних цілях. На підтвердження своєї позиції позивачем долучено до матеріалів справи копію агентського договору №03/12/2012/001 від 03.12.2012 року, посвідчення про відрядження №03/12/2012/001, копію міжнародної товарно-транспортної накладної від 01.12.2013 року, копію свідоцтва про реєстрацію, а також його переклад.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 Митного кодексу України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Частиною 1 ст. 189 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту). Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Згідно із п. 59 ч. 1 ст. 4 МК України, транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Відповідно до ст. 1 Додатка С Стамбульської конвенції «комерційне використання» означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовані Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м.Женева, 1956р.) та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м.Женева 1973р.).

Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м.Женева, 1956р.) застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду з використанням автомобілів, коли вказані в договорі місце прийняття до перевезення вантажу і місце, передбачене для здачі вантажу, знаходяться на території двох різних країн, з яких принаймні одна являється учасником Конвенції. Статтями 4 та 5 цієї Конвенції, передбачено, що договір перевезення встановлюється накладною, другий примірник якої супроводжує вантаж.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973р.) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів ( та у відповідних випадках - їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються. Статтею 5 зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника.

Згідно ч.3,4 ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати: дозвіл України; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж. При виконанні міжнародних перевезень пасажирів нерезиденти повинні мати: дозвіл України; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); білетно-облікову документацію.

Відповідно ст. 9 до Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом при автомобільних перевезеннях може бути міжнародна автомобільна накладна (СМR).

Пунктом 1 ч.1 ст.335 МК України визначений перелік документів та відомостей, які перевізник (декларант, уповноважена ним особа) надають митному органу при перевезені товарів автомобільним транспортом: а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність); б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні); в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності); г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів; ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки; д) найменування товарів; е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об'єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів;

Тобто, визнання автотранспортного засобу (у тому числі легкового) як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись: при платному перевезенні осіб: білетно-обліковою документацію; при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів: товарно-транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (СМR).

Враховуючи вищевикладене, громадянин (як резидент так і нерезидент) може тимчасово в'їжджати на територію України на транспортному засобі комерційного призначення зі звільненням від оподаткування і без застосування гарантії за умови, що вказаний транспортний засіб знаходиться у власності (користуванні) юридичної особи, яка зареєстрована на території іншої держави, та використовується в комерційних цілях (платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення товарів).

При цьому громадянин, який возить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинен мати: документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи - власника (користувача) транспортного засобу; належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу; документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України; документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення; документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст. 189 МК України та в Додатках В.1-В.9,С,Б до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених вказаними Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Статтею 189 МК України визначено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності,

Згідно з п. "а" ст. 5 Додатка С до Конвенції для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

При цьому, п. "а" ст. 7 Додатка С до Конвенції зазначається, що незважаючи на положення статті 5 цього Додатка, транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення.

Зазначені норми ст.ст. 105 та 189 МК України та Конвенції стосовно надання пільг в оподаткуванні митними платежами при тимчасовому ввезенні транспортних засобів - можуть застосовуватись виключно для транспортних засобів комерційного призначення (використання).

Згідно з п. 60 ч. 1 ст. 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до пункту "с" ст. 1 Додатка С до Конвенції "приватне використання" означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Пунктом "f" статті 1 Конвенції термін "особа" означає як фізичну, так і юридичну особу, якщо інше не передбачене контекстом.

У зв'язку з цим, особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

З огляду на викладене вище, згідно із положеннями Кодексу та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення. Митне оформлення таких транспортних засобів здійснюється згідно із частиною третьою статті 380 Кодексу.

Аналізуючи подані позивачем письмові докази на підтвердження його позиції суд зазначає таке.

Агентський договір від 03.12.2012 року та лист відрядження від 03.12.2012 року про який зазначає позивач не є документами, які підтверджують комерційну мету ввезення транспортного засобу. Зі змісту вказаного договору судом встановлено, що ОСОБА_2 зобов'язується за винагороду здійснювати від імені і за рахунок фірми «WO Trust OU» дії пов'язані із продажем систем кондиціонування повітря, вентиляційних систем і автономних систем опалення приміщень, що пропонуються «WO Trust OU». Крім того з даного договору встановлено, що обов'язки пов'язані із організації діяльності ОСОБА_2 в тому числі і постачання товару бере на себе «WO Trust OU».

Відтак, суд приходить до висновку, що за згаданим вище агентським договором позивач виконує посередницькі послуги. Вищевказаний документ не підтверджує факт переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України зазначеним транспортним засобом як це передбачено вищенаведеними положеннями Митного кодексу України, Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» та Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р.).

Суд не бере до уваги також і покликання позивача на міжнародну товарну-транспортну накладну від 01.12.2013 року, долучену до матеріалів справи, як на підтвердження комерційного використання транспортного засобу. Згідно даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску 03.12.2012 року ОСОБА_2 ввіз на територію України автомобіль марки ««Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1, а міжнародна товарно-транспортна накладна датована 01.12.2013 року, що свідчить про те, що позивачем дана накладна до митного контролю 03.12.2012 не подавалась та не могла бути подана.

Крім того, як зазначалось вище транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території. Зі змісту свідоцтва про реєстрацію автомобіль марки «Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1 встановлено, що транспортний засіб має двох власників - ТОВ «Во Траст» («WO Trust Ou») та безпосередньо позивача - ОСОБА_2 Однак, зі змісту агентського договору від 03.12.2012 року встановлено, що «Audi 4В», р.н. НОМЕР_2, кузов № "НОМЕР_1 зазначається як службовий, що також викликає сумнів у правдивості використання даного транспортного засобу з комерційної ціллю в розумінні Митного кодексу України, Стамбульської конвенції.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову в задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задоволити, а постанову по справі № 154/1374/15 2-а/154/26/15 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Затолочний В.С.

Запотічний І.І