Справа № 2а-10172/08/2/0170
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Київ К/9991/7925/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

секретар судового засідання Титенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 09 грудня 2009 року

та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року

у справі № 2а-10172/08/2

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кримська юридична група»

до Державної податкової інспекції в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кримська юридична група» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Сімферополі АР Крим № /0 від 16 грудня 2008 року.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 09 грудня 2009 року позов був задоволений. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Сімферополі АР Крим № /0 від 16 грудня 2008 року.

Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 09 грудня 2009 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ в м. Сімферополі АР Крим, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 09 грудня 2009 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ в м. Сімферополі АР Крим провела планову виїзну перевірку ТОВ «Кримська юридична група» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2007 року по 30 червня 2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2007 року по 30 червня 2008 року, за результатами якої був складений акт № 8953/23-7 від 04 грудня 2008 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені, зокрема, вимоги пункту 4.1 статті 4, пункту 5.2 статті 5, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5, пункту 5.9 статті 5, підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, який перевірявся, на загальну суму 7321943,00 грн., у тому числі: за 1 квартал 2008 року - 5529514,00 грн., за півріччя 2008 року - 7321943,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що: грошові кошти у сумі 29983009,00 грн. (за винятком податку на додану вартість), які надійшли на рахунок ТОВ «Кримська юридична група», є коштами за квартири у споруджуваному багатоквартирному житловому комплексі та повинні включатись до складу валового доходу позивача, оскільки ТОВ «Кримська юридична група» в порушенні пункту 1 статті 8 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» необґрунтовано провело розміщення іменних цільових облігацій у бездокументарній формі на суму 35979755,20 грн.; позивач неправомірно включив до складу валових витрат відсотки у загальній сумі 1649940,27 грн. за користування кредитними коштами згідно кредитного договору № 14 від 22 січня 2008 року, оскільки кредитні кошти були надані для будівництва житлового комплексу «Бриз» у м. Алушта, проект якого реалізується згідно договору про спільну діяльність № 237-дп від 29 квітня 2005 року, з огляду на що відсотки повинні відображатись у складі валових витрат окремого платника податку на прибуток - Договору про спільну діяльність № 237дп від 29 квітня 2005 року, укладеного між ТОВ «Кримська юридична група» та ДП «Завод ім. В.А. Малишева»; у періоді, який перевірявся, ТОВ «Кримська юридична група» неправомірно застосовувало підвищену норму амортизації 2% до витрат на придбання та поліпшення основного засобу 1-ої групи, який був первісно введений в експлуатацію до 01 січня 2004 року, тоді як норма амортизації для об'єкта 1-ої групи, розташованого за адресою: м. Алушта, вул. Глазницького, 12 (первинна інвентаризація якого проводилась 12 травня 2001 року), становить 1,25%, що призвело до завищення амортизаційних нарахувань на загальну суму 1581195,00 грн.

16 грудня 2008 року ДПІ в м. Сімферополі АР Крим на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.3, 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «Кримська юридична група» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 13000254,50 грн., у тому числі: 7321943,00 грн. - за основним платежем, 5678311,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що: позивач у відповідності до підпункту 7.9.1 пункту 7.9 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» правомірно не включив до складу валового доходу кошти, залучені ним в рахунок розміщення іменних цільових облігацій у бездокументарній формі; укладаючи кредитний договір № 14 від 22 січня 2008 року з ВАТ «Міжнародний комерційний банк» позивач діяв від власного імені, а не від імені Договору про спільну діяльність № 237дп від 29 квітня 2005 року, з урахуванням того, що вказаний кредитний договір не містить жодних посилань на Договір про спільну діяльність № 237дп від 29 квітня 2005 року, з огляду на що позивач мав право на включення відсотків за користування кредитними коштами до складу валових витрат; оскільки у періоді, який перевірявся, позивач мав збитки, то завищення амортизаційних відрахувань не призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підпрриємства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Кримська юридична група» були здійснені 2 випуску облігацій. Першим був випуск цільових (безпроцентних) облігацій серії A,B,C,D,E,F,G,H,I,J,R,L,M,N,O,P,Q,R,S,T,U,V,W,X, який був здійснений для подальшого фінансування проекту будівництва житлового комплексу з адресою: м. Алушта, вул. Жовтневв в районі житлового будинку №32.

Випуск вказаних облігацій був запланований на загальну суму 86974332,00 грн., позивач зареєстрував його в Державній комісії з цінних паперів та фондового ринку 23 січня 2008 року, про що отримав тимчасові свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій підприємств з №12/2/08-Т по № 35/2/08-Т (т.2 арк. справи 22-36). Випуск облігацій був здійснений у бездокументарній формі у кількості 1995435 штук, номінальною вартістю 40,40 грн. (серії A,B,C,D,E,F,G,H,I,J,R,L,M,N,O,P,Q,R) та 60,60 грн. (серії S,T,U,V,W,X). Зазначені облігації були розміщені шляхом відкритого (публічного) продажу в період часу з 04 лютого 2008 року по 31 травня 2009 року. Зареєстрований 23 січня 2008 року проект емісії облігацій був оприлюднений у офіційному виданні Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Дата закінчення обігу облігацій всіх серій була визначена 30 червня 2009 року. Погашення облігацій всіх серій починається з 01 липня 2009 року та закінчується 30 червня 2010 року.

У березні - квітні 2008 року позивачем були отримані свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій, які були внесені до Загального реєстру випуску цінних паперів згідно тимчасових свідоцтв (т.2 арк. справи 13-21).

Отже, відповідно до вимог Закону України «Про інвестиційну діяльність» позивач здійснив інвестування (фінансування) будівництва об'єкта житлового фонду за рахунок недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, шляхом випуску облігацій.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Кримська юридична група» на підставі договору від 01 жовтня 2007 року залучило до управління активами ТОВ «КУА «Парагон», яке згідно з положеннями Закону України «Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)» створило пайовий недиверсифікованого венчурний інвестиційний фонд закритого типу «БРИЗ».

Як вбачається з матеріалів справи та знайшло своє відображення у акті перевірки, між ТОВ «Кримська юридична група» (емітентом) та ТОВ «КУА «Парагон» 18 лютого 2008 року та 05 березня 2008 року були укладені договори купівлі-продажу облігацій № Е1 та № Е2 відповідно, за умовами яких було реалізовано цінні папери - облігації у кількості 211110 шт. на суму 8528844,00 грн. та 4310 шт. на суму 174124,00 грн. Між тими ж сторонами 21 березня 2008 року були укладені договори купівлі-продажу облігацій № Е3, Е4, Е5, Е6, Е7, Е8, а 24 квітня 2008 року - договір купівлі-продажу облігацій № Е9 (т.1 арк. справи 191-193). Фактично за даними бухгалтерського та податкового обліку за період з лютого по травень 2008 року ТОВ «Кримська юридична група» було розміщено іменні цільові звичайні облігації у бездокументарній формі на суму 35979755,20 грн., за продажу яких позивач отримав кошти у загальній сумі 35979755,20 грн. При цьому, під час надходження цих коштів на рахунки позивача у графі «призначення платежу» було вказано - оплата за облігації. Вказані обставини податковим органом не заперечувались.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для визначення позивачу податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток за вказаним епізодом слугував висновок податкового органу про необґрунтоване розміщення іменних цільових облігацій у бездокументарній формі на загальну суму 35979755,20 грн., з огляду на порушення позивачем вимог пункту 1 статті 8 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», що зафіксовано у акті проведення планової перевірки провадження діяльності на ринку цінних паперів ТОВ «Кримська юридична група», складеному ТУ ДКЦПФР АР Крим 30 вересня 2008 року (т.2 арк. справи 37-50).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) облігації підприємств розміщуються юридичними особами тільки після повної сплати свого статутного капіталу.

Аналогічні положення закріплені у пункті 2 розділу 1 Положення про порядок випуску облігацій підприємств, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17 липня 2003 року № 322 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктами 5, 14 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право: у разі порушення законодавства про цінні папери, нормативних актів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку виносити попередження, зупиняти на термін до одного року розміщення (продаж) та обіг цінних паперів того чи іншого емітента, дію ліцензій, виданих Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку, анулювати дію таких ліцензій; накладати адміністративні стягнення, штрафні та інші санкції за порушення чинного законодавства на юридичних осіб та їх співробітників, аж до анулювання ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів.

Відповідно до пунктів 1, 5 розділу 5 Положення про порядок випуску облігацій підприємств, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17 липня 2003 року № 322 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі недобросовісної емісії Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право тимчасово зупинити відкрите (публічне) розміщення облігацій. Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку не пізніше 3 робочих днів з дати прийняття рішення про зупинення розміщення (продажу) та/або обігу облігацій направляє повідомлення про це емітенту. Протягом 7 днів з моменту прийняття рішення про зупинення розміщення (продажу) та/або обігу облігацій Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку публікує інформацію про зупинення розміщення (продажу) та/або обігу облігацій та направляє відповідне повідомлення андеррайтеру(-ам), якщо емітент користується його (їх) послугами, реєстратору або депозитарію. Емітент та андеррайтер(-и) зупиняють розміщення (продаж) та/або обіг облігацій негайно після отримання повідомлення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про зупинення випуску облігацій.

Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 11 грудня 2007 року № 2272 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) були затверджені Правила розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, які визначають порядок та строки розгляду Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) справ про порушення громадянами, посадовими особами та юридичними особами вимог законодавства на ринку цінних паперів.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 7 Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затверджених рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 11 грудня 2007 року № 2272 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), розглянувши справу про правопорушення, уповноважена особа приймає рішення за справою. Рішення уповноваженої особи за справою оформлюється у вигляді постанови. За справою про правопорушення уповноважена особа приймає одне з таких рішень: 1) про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів; 2) про закриття справи. Постанова про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринку цінних паперів набуває чинності відповідно до законодавства. У разі накладення санкції у вигляді зупинення на строк до одного року розміщення (продажу) та обігу цінних паперів того чи іншого емітента структурний підрозділ Комісії направляє оригінал постанови професійному учаснику ринку цінних паперів, яким забезпечується облік цінних паперів цього емітента.

У розділі 17 Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затверджених рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 11 грудня 2007 року № 2272 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначений перелік санкцій, які застосовуються до юридичних осіб за правопорушення на ринку цінних паперів, а саме: штраф у розмірі до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або в розмірі до 150 відсотків одержаного прибутку (надходжень), одержаних у результаті цих дій, - за випуск в обіг та розміщення незареєстрованих цінних паперів відповідно до законодавства; штраф у розмірі до 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за діяльність на ринку цінних паперів без ліцензії, одержання якої передбачено законодавством; штраф у розмірі до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за ненадання, несвоєчасне надання або надання завідомо недостовірної інформації. штраф у розмірі до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпоряджень, рішень про усунення порушень законодавства щодо цінних паперів; попередження - за порушення вимог законодавства щодо цінних паперів, у тому числі нормативно-правових актів Комісії; зупинення на термін до одного року розміщення (продаж) та обіг цінних паперів того чи іншого емітента - за порушення вимог законодавства щодо цінних паперів, у тому числі нормативно-правових актів Комісії; зупинення на строк до одного року дії ліцензії, виданої Комісією, - за порушення вимог законодавства щодо цінних паперів, у тому числі нормативно-правових актів Комісії; анулювання дії ліцензії, виданої Комісією, - за порушення вимог законодавства щодо цінних паперів, у тому числі нормативно-правових актів Комісії; зупинення торгівлі на фондовій біржі - за порушення вимог законодавства про цінні папери, статуту та правил фондової біржі до усунення таких порушень; зупинення або припинення допуску цінних паперів на фондовій біржі або торгівлі ними на будь-якій фондовій біржі, зупинення клірингу та укладання договорів купівлі-продажу цінних паперів на певний термін - за порушення вимог законодавства щодо цінних паперів, у тому числі нормативно-правових актів Комісії, для захисту держави, інвесторів.

Як вбачається з матеріалів справи, за порушення позивачем вимог пункту 1 статті 8 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (що було зафіксовано у акті ТУ ДКЦПФР АР Крим 30 вересня 2008 року) згідно постанови про накладення санкції за порушення на ринку цінних паперів № 166-АР від 14 жовтня 2008 року у відношенні ТОВ «Кримська юридична група» було винесено попередження (т.2 арк. справи 4).

Доказів того, що позивач притягувався до відповідальності у вигляді зупинення на термін до одного року розміщення (продажу) та обігу цінних паперів за порушення вимог законодавства щодо цінних паперів, у тому числі нормативно-правових актів Комісії матеріали справи не містять.

Відповідно до частин 1, 2 статті 164 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкт господарювання - юридична особа у випадках і порядку, передбачених законом, має право випускати від свого імені акції та облігації підприємства і реалізовувати їх громадянам та юридичним особам. Право на випуск акцій та облігацій підприємства виникає у суб'єкта господарювання з дня реєстрації цього випуску у відповідному органі державної влади.

Частиною 1 статті 178 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи.

Таким чином, у період проведення операцій з купівлі-продажу іменних цільових звичайних облігацій ТОВ «Кримська юридична група» у бездокументарній формі, вказані облігації відповідали критеріям, встановленим чинним законодавством для цінних паперів, з урахуванням того, що на момент проведення перевірки були відсутні рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, оформлені у вигляді постанови, про накладення на ТОВ «Кримська юридична група» санкції у вигляді зупинення на строк до одного року розміщення (продажу) та обігу облігацій тощо.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 7.9.1 пункту 7.9 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, не включаються до валового доходу і не підлягають оподаткуванню кошти або майно, залучені платником податку у зв'язку з залученням платником податку коштів або майна в довірче управління, коштів у депозит (вклад), у тому числі шляхом випуску ощадних (депозитних) сертифікатів (іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю), або на інші строкові чи довірчі рахунки, в тому числі шляхом емісії (випуску) облігацій, а також поверненням платнику податку коштів або майна з довірчого управління, а також основної суми депозиту (вкладу), в тому числі шляхом погашення (викупу) ощадних (депозитних) сертифікатів (іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю), або з інших строкових чи довірчих рахунків, відкритих іншими особами на користь такого платника податку, в тому числі шляхом погашення облігацій.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач правомірно не включив до складу валових доходів грошові кошти у загальній сумі 35979755,20 грн., які були залучені ним в рахунок розміщення іменних цільових облігацій у бездокументарній формі.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, 22 січня 2008 року між ТОВ «Кримська юридична група» (позичальником) та ВАТ «Міжнародний комерційний банк» (банком) був укладений кредитний договір № 14, відповідно до умов якого позивачу була відкрита невідновлювана відклична кредитна лінія в сумі 7000000,00 дол. США терміном з 22 січня 2008 року по 22 січня 2013 року із щомісячною сплатою відсотків відповідно до умов пунктів 3.1, 3.2 цього договору. Кредитні кошти надаються позичальнику з метою їх використання на будівництво житлового комплексу «Бриз» у м. Алушта. В якості забезпечення своїх зобов'язань за цим договором позичальник надає в іпотеку будівлі та споруди ЗАТ «Санаторій «Морський уголок», який є майновим поручителем позичальника (т.2 арк. справи 211-219).

Як вбачається з акту перевірки, підставою для що визначення позивачу податкових зобов'язань (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток також слугував висновок податкового органу про те, що позивач у періоді, який перевірявся, зобов'язаний був включити відсотки у сумі 1649940,27 грн. за користування кредитними коштами згідно кредитного договору № 14 від 22 січня 2008 року до складу валових витрат окремого платника податку - Договору про спільну діяльність №237-дп від 29 квітня 2005 року, укладеного між ТОВ «Кримська юридична група» та ДП «Завод ім. В.О.Малишева».

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позичальником за умовами кредитного договору № 14 від 22 січня 2008 року виступало саме ТОВ «Кримська юридична група», як окремий платник, а не ТОВ «Кримська юридична група», як особа, уповноважена вести податковий та бухгалтерський облік Договору про спільну діяльність №237-дп від 29 квітня 2005 року. Будь-яких посилань на Договір про спільну діяльність № 237дп від 29 квітня 2005 року кредитний договір не містить.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що надані позивачем документи (т.1 арк. справи 220-227) свідчать про те, що позивач відповідно до умов кредитного договору № 14 від 22 січня 2008 року отримував кошти на свій особовий рахунок, в подальшому розпоряджався цими коштами на свій розсуд для будівництва житлового комплексу «Бриз» у м. Алушта.

При цьому, за умовами пункту 4.3 статті 4 Договору про спільну діяльність № 237дп від 29 квітня 2005 року у стосунках з третіми особами повноваження ТОВ «Кримська юридична група» як учасника Договору про спільну діяльність № 237дп від 29 квітня 2005 року засвідчуються саме Договором про спільну діяльність № 237дп від 29 квітня 2005 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що укладення позивачем кредитного договору №14 на думку суду не є дією окремого платника податку - Договору про спільну діяльність № 237дп від 29 квітня 2005 року між ТОВ «Кримська юридична група» та ДП «Завод ім.В.О.Малишева» для виконання умов цього договору.

За визначенням, наведеним у пункті 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з підпунктом 5.5.1 пунктиу 5.5 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги процедуру укладення кредитного договору, отримання по ньому грошових коштів, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що в даному випадку позивач діяв від свого імені, а не від імені Договору про спільну діяльність № 237-дп від 29 квітня 2005 року, з огляду на що правомірно включив сплачені відсотки за користування кредитними коштами до складу валових витрат.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для що визначення позивачу податкових зобов'язань (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток також слугував висновок податкового органу про те, що у періоді, який перевірявся, ТОВ «Кримська юридична група» неправомірно застосовувало підвищену норму амортизації 2% до витрат на придбання та поліпшення основного засобу 1-ої групи, який був первісно введений в експлуатацію до 01 січня 2004 року, тоді як норма амортизації для об'єкта 1-ої групи, розташованого за адресою: м. Алушта, вул. Глазницького, 12 (первинна інвентаризація якого проводилась 12 травня 2001 року), становить 1,25%, що призвело до завищення амортизаційних нарахувань на загальну суму 1581195,00 грн.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 16.4 статті 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податок за звітний період сплачується його платником до відповідного бюджету у строк, визначений законом для квартального податкового періоду. Платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону. При цьому за звітні квартал, півріччя та три квартали платники податку подають спрощену декларацію, а за результатами звітного року - повну. Форми декларацій з цього податку встановлюються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної Ради України, що відповідає за проведення податкової політики.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та знайшло своє відображення у акті перевірки, у періоді, який перевірявся, ТОВ «Кримська юридична група» мало від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, у тому числі: за 2 - 4 квартали 2007 року у сумі «-» 3637228,00 грн., за півріччя 2008 року у сумі «-» 2819506,00 грн. (т.1 арк. справи 31-32).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що завищення позивачем норм амортизаційних відрахувань не призвело до виникнення у нього податкових зобов'язань по податку на прибуток.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ в м. Сімферополі АР Крим підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 09 грудня 2009 року та ухвала Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 09 грудня 2009 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.Я. Олендер

_____________________ А.О. Рибченко