Справа № 2а-4670/11/1370
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року № 2а-4670/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Лозинської М.Я., відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом

у адміністративній справі за позовом Самбірського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Самбірський міськрайонний центр зайнятості (далі -Самбірський МРЦЗ) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 1332грн99 к. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітна з 11.12.2009 року та одержуючи допомогу по безробіттю, всупереч вимог частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не повідомила про те, що вона упродовж липня-вересня 2010 року отримувала дохід від ПАТ КБ «ПриватБанк». Даний факт був встановлений під час звірки щодо достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення. Безпідставно виплачена сума допомоги по безробіттю за період з 01.07.2010 року по 07.09.2010 року підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку, оскільки вона відмовляється її повернути добровільно.

Представник позивача Лозинська М.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідач ОСОБА_2 позову не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні, суть яких полягає у наступному. Між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського обслуговування від 15.04.2009 року. Після проходження особистої ідентифікації у банку та при відкритті картки, відповідач приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному інтернет-сайті Банку. З посиланням на норми ч.1 ст.634, 1144 ЦК України вказує на те. що між сторонами виникли зобов'язання з публічної обіцянки винагороди, що є різновидом недоговірних зобов'язань, а не з надання послуг за цивільно-правовою угодою. Тому у Самбірського МРЦЗ немає жодних підстав для стягнення з відповідача правомірно одержаної допомоги по безробіттю. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Самбірським МРЦЗ 11.12.2009 року надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю на підставі поданої ним власноручно заповненої заяви від 04.12.2009 року.

За відомостями довідки Самбірського МРЦЗ, ОСОБА_3 за час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна відповідно Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за період з липня 2010 року по жовтень 2010 року одержала 1332 грн99 к. допомоги з безробіття.

За результатами звірки щодо достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, оформленими актом ;157 від 25.03.2011 року, виявлено факт отримання ОСОБА_3. доходу у ЗГРУ КБ «ПриватБанк».

ПАТ КБ «ПриватБанк» листом від 22.02.2011 року №30.1.0.0/2-110218/1425 заперечив наявність трудових відносин з ОСОБА_3. та роз'яснив, що 15.04.2009 року між сторонами був укладений договір про банківське обслуговування, в рамках якого банком публічно запропоновано усім клієнтам виплати за залучення нових клієнтів. Інформація про запроваджену банком систему та Правила, відповідно до яких визначено випадки, за яких банком здійснюються виплати клієнтамрозміщено на сайті банку www.privatbank.ua.

Наказом Самбірського МРЦЗ від 25.03.2011 року №80 прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_3. коштів на рахунок Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Копія наказу від 25.03.2011 року №80 скерована відповідачу разом з претензією про відшкодування 1332 грн 99 к. допомоги з безробіття від 28.03.2011 №766/07.

ОСОБА_3. оскаржила в судовому порядку наказ Самбірського МРЦЗ від 25.03.2011 року №80.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 року про задоволення позову та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3. у зв'язку із укладенням шлюбу з ОСОБА_7 змінила прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 09.10.2011 р.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» від 1 березня 1991 року № 803-XII (тут і далі - Закон № 803-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних взаємовідносин) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Особи, визнані у встановленому порядку безробітними, мають право на допомогу по безробіттю, яка призначається в розмірі, встановленому статтею 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року №1533-III (тут і далі - Закон №1533-IIIв редакції, чинній на час виникнення спірних взаємовідносин).

За правилами частин другої та третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ, яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону № 1533-ІІІ є допомога по безробіттю.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5.5 розділу 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307(чинного на час виникнення спірних відносин), виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Абзацом другим підпункту 1 пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 219 (чинного на час виникнення спірних відносин), встановлено, що громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня працевлаштування, в тому числі на сезонні або загальнодержавні оплачувані громадські роботи, державної реєстрації фізичної особи-підприємця, укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг. При цьому в картці робиться запис про прийняття на роботу, зазначаються дата і номер наказу, дата державної реєстрації фізичної особи-підприємця, дата укладення цивільно-правового договору.

Як встановлено судом, 15.04.2009 року між ОСОБА_3. та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір про банківське обслуговування, в рамках якого банком публічно запропоновано усім клієнтам виплати за залучення нових клієнтів.

Інформація про запроваджену банком систему та Правила, відповідно до яких визначено випадки, за яких банком здійснюються виплати клієнтам розміщено на сайті банку www.privatbank.ua.

За інформацією, наданою Пенсійним фондом України, встановлено, що та ПАТ КБ «ПриватБанк» виплатив ОСОБА_3.як клієнт Банку, яка виконавши визначені цією банківською установою спеціальні умови, за яких проводяться виплати агентам, що надали інформацію, необхідну для випуску банківського продукту/послуг та для залучення нового клієнта, отримала відповідну винагороду: по 16 грн в липні та серпні 2010 року та 96 грн у вересні 2010 року (а.с.11).

Звернена до невизначеного кола осіб обіцянка майнової винагороди за досягнення обумовленого результату тому, хто досягне цього результату, за змістом глави 78 підрозділу 2 «Недоговірні зобов'язання» Розділу ІІІ Цивільного кодексу України є публічною обіцянкою винагороди.

Згідно з положеннями юридичної науки публічна обіцянка винагороди є одностороннім правочином, особливістю якого є те, що він відбувається стосовно невизначеного кола осіб, а учасником правовідношення, яке виникає на його основі, може бути кожен, хто досягне зазначеного в правочині результату.

Надавши Банку послуги із залучення нових клієнтів, за що була отримана відповідна винагорода, ОСОБА_3. приєдналася до публічної обіцянки винагороди, повідомленої при підписанні договору про банківське обслуговування, тобто фактично вчинила інший односторонній правочин - передала результат, обумовлений у вказаній обіцянці. Таким чином, між згаданими суб'єктами виникли зобов'язання з публічної обіцянки винагороди - різновиду недоговірних зобов'язань, а не з надання послуг за цивільно-правовою угодою.

Надання таких послуг не можна віднести і до інших ознак зайнятого населення, визначених у пункті 3 статті 1 Закону № 803-ХІІ.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вчинення зареєстрованою у центрі зайнятості особою - клієнтом банківської установи за договором про банківське обслуговування - дій на досягнення результату за наданою такою установою публічною обіцянкою винагороди, не змінює статусу цієї особи як безробітної у розумінні Закону № 803-ХІІ та не впливає на умови виплати їй матеріального забезпечення на випадок безробіття, тому відсутні підстави для стягнення такого забезпечення на підставі частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові №21-367а14 від 30 вересня 2014 року.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.