Справа № 2-а-178/10
Суддя: Донін В. Є.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іванівський районний суд Одеської області
Справа №2-а-178/10 ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2010 р. Іванівський районний суд. Одеської області
в складі: судді Доніна В.Є.,
розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Іванів-ському районі Одеської області про визнання безпідставною відмову у нарахуванні щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» та зобов'язання вчинити певні дії,
19.11.2010р. ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати безпідставною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Іванівсь-кому районі Одеської області у нарахуванні щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу за весь період порушення права позивача, починаючи з 09.07.2007р. по жовтень 2010р., шляхом перерахунку пенсії у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та згідно ч.І ст.28 Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування», та провести її виплату. Просить поновити процесуальний строк звернення до суду, посилаючись на те, що про порушення права дізнався тільки в липні 2010р.
На підставі п.2 ч.І ст.183-2 КАС України, справа розглядається із застосуванням скороченого провадження, без виклику сторін.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що дійсно, ОСОБА_1, 1938 року народження, громадянин України, відноситься до категорії громадян «діти війни» на підставі ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. №2195-1V (із наступними змінами) згідно з якою, дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.
На підтвердження зазначених обставин, позивачем надана копія паспорту громадянина України та копія пенсійного посвідчення.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, що діяла до 01.01.2006р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Згідно з п. 12 ч.І ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006р. № 489-V дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» призупинено на 2007 рік з урахуванням ст.111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якої у 2007 році підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.
Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. №6-рп/2007 визнано таким, що не відповідають Конституції України п.12 ст.71 та ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому, до спірних відношень сторін у 2007 році, суд повинен застосовувати положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. №107-УІ (із наступними змінами), з 01.01.2008р. внесені зміни зокрема до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо виплат замість пенсії підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008р.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто, до спірних відношень сторін у 2008 році, суд застосовує положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №10-рп/2008р., а саме з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з ст.1 Закону України від 17.07.1997р. №475/97-ВР про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Україна повністю визнає на своїй території ст.46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Отже, текст Конвенції з Протоколами до ній, а також її тлумачення та застосування, висловлені у рішеннях Європейського суду з прав людини, є частиною національного законодавства і є обов'язковими при правозастосуванні органами правосуддя.

На підставі ст.13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч.І ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого

самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду (ч.3 ст.100 КАС України).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України в ред. ЗУ №2453-УІ від 07.07.2010р.).

Пропущений з поважних причин процесуальних строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі (ч.І ст.102 КАС України).

Суд вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження поважності пропуску процесуального строку.

Адміністративний позов, що поданий з пропущенням строку встановленого законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка звернулася із позовом, не знайде підстав для його поновлення (ч.І ст.100 КАС України в ред. ЗУ №2453-УІ від 07.07.2010р.).

З наведений причин, позовна заява підлягає задоволенню частково - в межах шестимісячного процесуального строку.

На підставі ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Керуючись ст.ст.8, 19, 55 Конституції України, ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (Рим, 1950), ст.ст.4, 7, 17, 18, 19, 122, 183-2, 159-163, 256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Іванівському районі Одеської області (ідент.код ЄДРПОУ - 24529395, місцезнаходження: 67200, Одеська область, Іванів-ський район, смт Іванівка, вул.Леніна,65) нараховувати та виплатити ОСОБА_1 (ідент.номер - НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) щомісячну державну соціальну допомогу «дітям війни» на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. №2195-IV (із наступними змінами) починаючи з 19 травня 2010 року.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в Іванівському районі Одеської області (ідент.код ЄДРПОУ - 24529395, місцезнаходження: 67200, Одеська область, Іванівський район, смт Іванівка, вул.Леніна, 65) на користь ОСОБА_1 (ідент.номер - НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, смт Іванівка, вул.Степова, 56) судовий збір в сумі 03 (три) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог заяву залишити без розгляду.

Роз'яснити, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, за якими заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Допустити негайне виконання постанови у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя -