Справа № 813/6420/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року № 813/6420/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Петрика Р.І.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2, згідно довіреності,

представник відповідача - не прибув,

представників третьої особи - ОСОБА_3, згідно ордера, ОСОБА_4, згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5, про визнання недійсним внесення запису, визнання недійсними довідок, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області (далі - ГУ ДМС у Львівській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5, третя особа), в якому просить:

- визнати недійсним внесення запису Залізничного РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області про реєстрацію ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним всі довідки з місця проживання та інші документи у відповідній частині, де зазначається, що ОСОБА_5 зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої позовні щодо визнання недійсним запису Залізничного РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області про реєстрацію ОСОБА_5, позивач покликається на те, що останній ніколи не вселявся до спірної квартири, жодного дня в ній не проживав, а постійно мешкав за іншою адресою. Крім того, позивач наголосила, що первинний власник квартири ОСОБА_6 за час свого життя не надавав згоди на вселення до спірної квартири ОСОБА_5 У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати недійсним запис Залізничного РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області про реєстрацію ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а також всі довідки з місця проживання та інші документи у відповідній частині.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням по вручення судової повістки.

Представники третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ОСОБА_5.), є внуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ОСОБА_6.), та сином ОСОБА_7 (до шлюбу - ОСОБА_7), ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ОСОБА_7.).

Згідно матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 з моменту її приватизації належала на праві спільної сумісної власності трьом особам: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Вказане підтверджується копіями приватизаційних платіжних доручень на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від 20.12.2000 року та свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 11.12.2000 року.

У 2006 році ОСОБА_6 уклав шлюб із ОСОБА_8, яка після одруження отримала прізвище чоловіка ОСОБА_8.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1 з 22.06.2012 року, що підтверджується записом про реєстрацію місця проживання у будинковій книзі та нею не заперечується.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2.

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Належну їй частку майна успадкували за законом ОСОБА_6 1/3 частки майна та ОСОБА_5 2/3 частки майна померлої з урахуванням 1/3 частки майна, від якої відмовився ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4), чоловік ОСОБА_7

З метою виділу частки з спільного сумісного майна, ОСОБА_6 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.01.2012 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, за участі третьої особи - ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", про виділ частки з спільного сумісного майна, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право приватної часткової власності на 4/9 частки квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_5 на 5/9 часток квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з картки прописки, ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 18.11.1989 року, де проживав зі своєю матір'ю ОСОБА_7 та дідом ОСОБА_6

Факт реєстрації ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується також актом ЛКП "Скнилівок" від 28.01.2004 року, згідно якого ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) проживав разом із своєю матір'ю ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 та перебував на її утриманні.

Крім того, згідно будинкової книги для прописки громадян, ОСОБА_5 прописаний у квартирі АДРЕСА_1.

Слід зазначити, що як у картці прописки, так і у будинковій книзі, записи про прописку ОСОБА_5 передують записам про прописку позивачки ОСОБА_1

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 22.04.2013 року, станом на момент видачі даної довідки у спірній квартирі зареєстровані дві особи - ОСОБА_5, який є співвласником даної квартири разом з ОСОБА_1

Вважаючи реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 у спірній квартирі недійсною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд при вирішенні даної адміністративної справи керувався наступним.

Постановою Ради Міністрів СССР № 677 від 28.08.21974 року було затверджено Положення про паспортну систему в СРСР, яке діяло на момент внесення запису Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області про прописку ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 22 розділу ІІІ цього Положення визначалися правила проведення прописки за місцем проживання.

Так, згідно цього пункту, прописка дітей, які не досягли 16 - річного віку, які проживають спільно із своїми батьками (опікунами, піклувальника), проводиться шляхом внесення про них відомостей в документи про прописку одного із батьків (опікуна, піклувальника).

Згідно долучених до матеріалів справи копій будинкової книги та картки прописки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, було прописано до квартири № АДРЕСА_1 18.11.1989 року із внесенням додаткових відомостей до п. 11 картки прописки.

Позивач та її представник в судовому засіданні неодноразово покликались на безпідставність записів про прописку ОСОБА_5 в кв. АДРЕСА_1, водночас, в чому саме полягала така безпідставність, ними не обґрунтовано.

Жодних доказів протиправності внесення запису про реєстрацію ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в матеріалах справи не міститься.

Твердження про порушення Положення про паспортну систему в СРСР в частині необхідності пред'явлення для прописки паспорта до уваги не береться, оскільки станом на момент прописки - 18.11.1989 року - ОСОБА_5 був малолітнім і паспорта не мав.

Крім того, п. 22 розділу ІІІ Положення про паспортну систему в СРСР було встановлено, що громадяни прописуються за місцем проживання.

Отже, ОСОБА_5, будучи малолітнім, був прописаний за місцем свого проживання - АДРЕСА_1.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 22.04.2013 року, станом на момент видачі даної довідки у спірній квартирі зареєстровані дві особи ОСОБА_5 та ОСОБА_1

При обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що ОСОБА_5 не проживає та ніколи не проживав за адресою реєстрації місця проживання.

Суд критично ставиться до даного твердження позивачки, оскільки позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_6 лише з 2006 року, сама прописана у спірній квартирі лише з 22.06.2012 року, що підтверджується записом про реєстрацію місця проживання у будинковій книзі.

Крім того, у своїй позовній заяві позивач зазначила, що про зареєстрованих у квартирі осіб та про правовстановлюючі документи їй стало відомо лише після смерті чоловіка - ОСОБА_6, тобто після 22.07.2012 року.

Відтак, факти проживання чи не проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 до 2006 року позивачу відомі бути не можуть.

Судом також взято до уваги акт ЛКП "Скнилівок" від 28.01.2004 року, згідно якого ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) проживав разом із своєю матір'ю ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 та перебував на її утриманні.

Також суд вважає за необхідне зазнати, що предметом розгляду даної справи є правомірність та законність реєстрації третьої особи в АДРЕСА_1, а не факт її (третьої особи) проживання за даною адресою, тому твердження позивача про факт не проживання ОСОБА_5 у вищевказаній квартирі не стосується предмету доказування.

Станом на момент розгляду даної справи, відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Так, відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

На виконання положень вказаного Закону, наказом Міністерства внутрішніх справи України № 1077 від 22.11.2012 року затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (далі - Порядок).

Так, згідно п. 7.1 вказаного Порядку, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

Пунктом 7.4 передбачено, що відомості про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи вносяться до карток реєстрації особи, адресних карток та паспортного документа шляхом внесення запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства (штамп реєстрації місця проживання, або штамп реєстрації місця перебування, або штамп зняття з реєстрації місця проживання).

Підстави зняття з реєстрації місця проживання визначена ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Так, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

1) заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

2) судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

3) свідоцтва про смерть;

4) паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

5) інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Аналізуючи все вищенаведене, суд зазначає, що жодних доказів, які б підтверджували, що реєстрація місця проживання ОСОБА_5 здійснена службовими особами відповідача з порушенням законодавства, не встановлено.

Крім того, суд не вбачає жодної з вищевказаних підстав для зняття ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання.

Більше того, скасування запису Залізничного РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області про реєстрацію ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, не вплине та не позбавить його права часткової власності на дану квартиру.

Відтак, за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18-19, 33-35, 69-71, 72, 86, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 05.04.2016 року.

Суддя Потабенко В.А.