Справа № 335/12253/15-а (2-а/335/334/2015)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2016 рокусправа № 335/12253/15-а (2-а/335/334/2015)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 03.12.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому з урахуванням уточнень просить зобов'язати відповідача призначити йому пенсію у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», в редакції від 04.07.2002 року починаючи з 01.12.2012 року та провести виплату її заборгованості.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2015 року позов задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Запорізькій області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно ст.41 КАС України, не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 04.07.2002 року ОСОБА_2 досяг 45 років, мав загальний трудовий стаж більше 25 років, з яких 12 років 8 місяців 11 днів служби в державній пожежній охороні відповідно до довідки Головного управління МНС України від 22.06.2007 року.

05.11.2015 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою щодо призначення йому пенсії відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі - Закон № 2262-XII), проте листом ГУ ПФУ в Запорізькій області № 960/Д-9, 902/Д-9 від 10.11.2015 року в призначенні пенсії позивачу відмовлено з посиланням те, що на день звільнення позивач не досяг встановленого приписами п. «б» ст. 12 Закону № 2262-XII 45 річного віку, не погодившись з чим позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. «б» ст. 12 Закону № 2262-XII, в редакції Закону № 51-IV від 04.07.2002 року, право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Дана норма діяла до 29.04.2006 року, до набрання чинності Законом України №3591-IV від 04.04.2006 року «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», яким ст. 12 викладено в новій редакції, що встановлює обмеження для осіб на призначення пенсії, шляхом встановлення умови досягнення 45 річного на момент звільнення.

Верховний суд України у справі № 21-630а14 від 10.02.2015 року, виходячи із висловленого в рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб прийшов до висновку, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Враховуючи викладене, оскільки право позивача на призначення пенсії за вислугою років виникло під час дії п. «б» ст. 12 Закону № 2262-XII редакції Закону № 51-IV від 04.07.2002 року, яка не встановлювала обов'язковою умовою досягнення особою 45 років на день звільнення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками першої інстанції, що відмова відповідача в призначенні пенсії є неправомірною.

Разом з тим суд не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно покладання обов'язку на відповідача здійснити нарахування пенсії позивачу з 01.12.2012 року, оскільки як вбачається із матеріалів справи адміністративний позов подано до суду 03.12.2015 року, а тому позивач має право на нарахування пенсії з врахуванням 6-місячного строку давності у відповідності до ст.99 КАС України, а саме з 03.06.2015 року.

В силу викладеного постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення дати призначення пенсії позивачу.

Керуючись ч.1 п.2 ст.198, 201, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року - змінити.

Абзац другий постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року викласти в наступній редакції.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_2 пенсію у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», в редакції від 04 липня 2002 року, починаючи з 03 червня 2015 року.

В іншій частині постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова