Справа № 804/671/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Київ К/800/53620/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді Васильченко Н.В.,

суддів: Сорока М. О., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Військова частина НОМЕР_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року у справі № 804/671/14 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Територіального Південного управління Внутрішнього аудиту та контролю, третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська про визнання незаконними дій, -

в с т а н о в и л а :
У грудні 2013 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд з позовом до Територіального Південного управління Внутрішнього аудиту та контролю, третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, в якому просила визнати незаконними дії територіального Південного управління внутрішнього аудиту та контролю в частині внесення даних до п. 2.3.6 аудиторського звіту щодо недоотримання військовою частиною НОМЕР_1 фінансових ресурсів внаслідок заниження ціни по оплаті мешканцями гуртожитків комунальних послуг (електроенергія та опалення) на загальну суму 1 917167,67 грн. Також позивач просив визнати незаконними дії територіального Південного управління внутрішнього аудиту та контролю щодо надання рекомендацій № 27 про зобов`язання оприбуткувати до 17.09.2013 року за бухгалтерським обліком недоотримання фінансових ресурсів, внаслідок заниження ціни по оплаті мешканцями комунальних послуг на загальну суму 1 917 167,67 грн., як дебіторську заборгованість та забезпечити її погашення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно зазначено про встановлені порушення, оскільки будинкоуправлінням військової частини для мешканців гуртожитків військових містечок застосовувались встановлені для населення тарифи, що відповідає вимогам діючого законодавства. Господарська та фінансова діяльність будинкоуправління військової частини здійснюється згідно вимог Положення про будинкоуправління, затверджене наказом Міністра оборони України № 45, відповідно з фінансово-господарським планом на рік, який затверджується начальником КЕВ. Цільові доходи та видатки розраховані на підставі встановлених для населення міста тарифів, так як постачальником комунальних послуг інші тарифи не встановлені. Командування військової частини не має повноважень для встановлення тарифів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що територіальним Південним управлінням Внутрішнього аудиту та контролю проведено аудиторське дослідження Військової частини НОМЕР_1 за період з 01.11.2011 року по 29.07.2013 року, за результатами якої складено аудиторський звіт № 234/3/2/95аз від 23.08.2013 року.

Відповідно до викладених в звіті висновків під час проведення аудиторського дослідження встановлено порушення керівництвом будинкоуправління, яке підпорядковане Військовій частині НОМЕР_1 , чинного законодавства щодо нарахування оплати наданих послуг з утримання житлових будинків (гуртожитків) військових містечок, а саме аудитом проведених видатків КЕВ м. Дніпропетровська на оплату комунальних послуг (електроенергію) спожитих мешканцями житлових будинків (гуртожитків) Військової частини НОМЕР_1 встановлено, що протягом 2011-2013 років застосовувались тарифи, як для категорії споживачів «бюджетна установа», проте нарахування та відшкодування вартості спожитих послуг електроенергії мешканцям, будинкоуправлінням здійснювалося за тарифом для категорії споживачів «населення», що призвело до недоотримання Військовою частиною НОМЕР_1 фінансових ресурсів на загальну суму 1 917 167,67 грн.

За результатами проведеного аудиту командиру Військової частини НОМЕР_1 були надані відповідні рекомендації щодо усунення виявлених порушень та запобігання в подальшому неефективного та не результативного використання бюджетних коштів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що в даному випадку аудиторський звіт, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства не є правовим документом, який встановлює відповідальність та відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні ч. 1 ст. 17 КАС України, а є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого може бути прийняте рішення контролюючого органу, а тому оскарження позивачем висновків даного звіту та наданих рекомендацій є передчасними.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відсутність спірних відносин, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо складання, викладення висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 10.09.2013 року у справі № 21-237а13.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2- Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів дійшла думки, що суд апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення судом апеляційної інстанції, не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 239-1 КАС України.

Судді: