Справа № 804/5446/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Київ К/800/38931/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Консультативно - фінансова компанія", Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015 у справі № 804/5446/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Консультативно - фінансова компанія" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області,

про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю „Консультативно - фінансова компанія" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2014, яким збільшено суму податкового зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб на 353508, 03 грн.; скасування податкової вимоги № 542-25 від 18.03.2014 на суму 453075, 43 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2014 позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2014 та податкову вимогу № 542-25 від 18.03.2014.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2014 скасовано частково, в цій частині прийнято нове рішення, у задоволенні позовних про скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2014 відмовлено, в іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що відносини оподаткування не можуть регулюватися на засадах угоди між учасниками та не передбачають укладання договорів стосовно виконання податкових зобов'язань, розмір орендної плати за землю є умовою договору оренди, однак справляння орендної плати є сферою регулювання податкового законодавства та не може залежати від умов господарського договору.

Позивач звернувся із касаційною скаргою про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В скарзі просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції залишивши в силі постанову суду першої інстанції.

Відповідач звернувся із касаційною скаргою про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В скарзі просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань повноти нарахування орендної плати за землю за період з 01.01.2011 до 30.11.2013 та складено акт № 190/1503/32351017 від 28.01.2014.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2014, яким збільшено позивачу суму податкового зобов'язання з орендної плати за землю за основним платежем з орендної плати з юридичних осіб на суму 292846, 01 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції 60662, 02 грн.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, рішення Дніпропетровської міської ради № 216/8 від 02.02.2011, занижено орендну плату за земельні ділянки, розташовані на території Бабушкінського району м. Дніпропетровська.

У зв'язку з несплатою позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням № від 19.02.2014, відповідачем було направлено податкову вимогу № 542-25 від 18.03.2014.

Згідно із п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України „Про оренду землі" встановлено, що однією з істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата, за договорами оренди позивача встановлює річну плату 1,5 відсотка нормативної грошової оцінки земельної ділянки та мінімальний розмір орендної плати встановлений законом України „Про оренду землі".

Необхідність сплати орендної плати за земельну ділянку державної та комунальної власності у новому розмірі виникає в орендаря незалежно від внесення змін до договору оренди за ініціативою сторін правочину.

Судом апеляційної інстанції, з посиланням на положення пп. 14.1.136, пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, вірно зазначено, що оскільки орендна плата є формою податку на землю, справляння плати за землю є сферою регулювання податкового законодавства, а тому спірні правовідносини регулюються виключно засобами владних приписів з боку держави.

Таким чином, сплата обов'язкових платежів, до яких належить і плата за землю, не може залежати від умов договору.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом .

Таким чином, вищевказані норми встановлюють саме обов'язок, а не право позивача відповідно до вимог законодавства обчислювати, декларувати та сплачувати податки та обов'язкові платежі, зокрема плату за землю.

За таких обставин, оскільки збільшення розміру орендної плати на землю відбулось не у зв'язку із волевиявленням сторін договору, а у зв'язку з урахуванням коефіцієнта індексації, колегія суддів вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції, що обов'язок слати земельного податку у новому розмірі виник у позивача незалежно від внесення змін до договору оренди землі.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги позивача відсутні.

Відповідно до п. 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 58.3 цієї статті податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Направлена контролюючим органом податкова вимога була повернута відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що податкова вимога не вважається врученою відповідачу в силу вимог п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Консультативно - фінансова компанія", Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.