Справа № 813/5584/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р. Справа № 876/389/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року у справі №813/5584/15 за позовом дочірнього підприємства «Амбієнте Ферніче Україна» до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

23.09.2015р. Дочірнє підприємство «Амбієнте Ферніче Україна» (далі - Підприємство) звернулось в суд із позовом до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ), просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.08.2015р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДПІ подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2015р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що актом перевірки від 23.07.2015р. №47/13-20-22-00/33465109 зафіксовано заниження задекларованих Підприємством вказаних показників у рядку 03 Декларації «інші доходи» за 2013 рік на суму 2640 313 грн., за 2014 рік на суму 1 322 363 грн., а саме протягом 2013-2014 років Підприємство ввозило тканини як давальницьку сировину відповідно до давальницького контракту, укладеного із Actona Company A/S від 01.09.2010р. №01/09/2010. В ході перевірки встановлено, що Підприємством списано за 2013 рік помісячно з позабалансового рахунку підприємства 022 вказану тканину (давальницька), в кількості 173 172 м.пог. на суму 8 707 480 грн. Крім цього, перевіркою встановлено, що Підприємство в ході виробництва м'яких меблів згідно з давальницького контракту на виробництво використовувалися тканини, які протягом 2013 року не списувались з позабалансового рахунку підприємства, а саме у 2013 році в кількості 22041 м.пог. на суму 938 630 грн., у 2014 році в кількості 4982 м.пог. на суму 221 517 грн. Таким чином, перевіркою встановлено, що позивачем безпідставно списані з позабалансового рахунку 022 тканини ввезені згідно давальницького договору за 2013 рік в кількості 25669 м.пог. на суму 101683грн., за 2014 рік в кількості 32074 м.пог. на суму 1 100 846 грн. Також тканини, які протягом 2013 року не списувались з позабалансового рахунку Підприємства в кількості 22041м.пог. на суму 938 630грн. відповідно за 2014 рік 4982 м.пог. на суму 221 517 грн. та використовувалися Підприємством для виробництва м'яких меблів відповідно давальницького контракту рахуються безоплатно отримані товари Підприємством. Зазначає, що позивачем до матеріалів справи так і не було долучено інформацію щодо руху сировини на позабалансовому рахунку. Отже, Підприємством порушено пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.10 ст.137. Таким чином, постанова суду першої інстанції винесена судом всупереч нормам матеріального права, без повно і всебічно з'ясованих обставин справи, тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 04.06.2015р. по 16.07.2015р. працівниками ДПІ проводилась планова виїзна документальна перевірка ДП «Амбієнте Ферніче Україна», за результатами якої складено акт від 23.07.2015р. №47/13-20-22-00/33465109, відповідно до висновків якого встановлено порушення Підприємством пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.10 ст.137, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України (далі-ПК України): встановлено заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 501 659 грн. та встановлено завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на суму 2 578 563 грн. (т.1 а.с.7-72).

Не погодившись з висновками акта перевірки Підприємство подало заперечення, за результатами розгляду якого ДПІ листом від 07.08.2015р. №3900/13-20-22-00 повідомило, що аргументами заперечення спростовується наявність порушення щодо завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на суму 2 578 563 грн., проте наявність порушень пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.10 ст.137, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України щодо заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 501 659 грн. не спростовано (т.4 а.с.147-151).

На підставі вказаного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 10.08.2015р. №, яким Підприємству визначено податкові зобов'язання з податку на прибуток в сумі 752 489 грн., у т.ч. 501 659 грн. за основним платежем та 250 830 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с.80).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, Підприємство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп.14.1.41 та пп.14.1.134 п.14.1 ст.14 далі - ПК України давальницька сировина - сировина, матеріали, напівфабрикати, комплектуючі вироби, енергоносії, що є власністю одного суб'єкта господарювання (замовника) і передаються іншому суб'єкту господарювання (виробнику) для виробництва готової продукції, з подальшим переданням або поверненням такої продукції або її частини їх власникові або за його дорученням іншій особі; операція з давальницькою сировиною - операція з переробки (обробки, збагачення чи використання) давальницької сировини (незалежно від кількості замовників і виконавців, а також етапів (операцій)) з метою одержання готової продукції за відповідну плату. До операцій з давальницькою сировиною належать операції, в яких сировина замовника на конкретному етапі її переробки становить не менш як 20 відсотків загальної вартості готової продукції.

З акта перевірки від 23.07.2015р. №47/13-20-22-00/33465109 вбачається, що перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на прибуток Підприємства з період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. встановлено, що відображені у рядку 02 Декларацій «Дохід від операційної діяльності (реалізація робіт та послуг)» показники у загальній сумі 292 904 745 грн. сформовані за рахунок реалізації м'яких меблів, в т.ч. реалізація м'яких меблів на експорт та реалізація послуг по переробці давальницької сировини на експорт. Перевіркою відображених показників у рядку 03 «Інші доходи» за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. у загальній сумі 25 052 998 грн. встановлено, що вказаний показник сформовано за рахунок доходу від реалізації інших необоротних активів, доходу від безоплатно отриманих товарів, доходу від курсових різниць, нарахованих відсотків, перерахунок доходів у разі зміни суми компенсації вартості товарів та інше.

Проведеною перевіркою встановлено, що протягом 2013-2014 років Підприємство ввозило тканини як давальницьку сировину відповідно до давальницького контракту, укладеного із Actona Company A/S від 01.09.2010р. №01/09/2010, для виробництва м'яких меблів.

В ході перевірки списання давальницької сировини відповідачем встановлено, що Підприємством списано за 2013 рік помісячно з позабалансового рахунку 022 вказану тканину в кількості 173 172м.пог. на суму 8 707 480 грн. Перевіркою правильності списання на виробництво давальницької тканини, відповідно до специфікацій до давальницького контракту, де вказані кількісні показники давальницької сировини замовника, яка використовується для виробництва одиниці продукції в т.ч. тканини, встановлено, що використано дану тканину на виробництво м'яких меблів, згідно з контрактом, за 2013 рік в кількості 147 503м.пог. на суму 7005 797 грн.

На підставі вказаного ДПІ у акті перевірки зроблено висновок, що Підприємством безпідставно списано з позабалансового рахунку 022 імпортованої тканини, ввезеної згідно з давальницьким договором, за 2013 рік в кількості 25 669м.пог. на суму 1 701 683 грн. (т.1 а.с.15).

Окрім того, перевіркою встановлено, що підприємством для виробництва м'яких меблів згідно давальницького контракту на виробництво використовувалися тканини, (що підтверджується ВМД), які протягом 2013 року не списувалися з позабалансового рахунку підприємства саме у 2013 році в кількості 22041м.пог. на суму 938 630 грн. Підприємством безпідставно списані з позабалансового рахунку 022 тканини, ввезені згідно давальницького договору за 2013 рік в кількості 25 669м.пог. на суму 1 701 683грн. та не використані для виробництва м'яких меблів відповідно до давальницького контракту рахуються безоплатно отримані товари підприємством. Також, тканини, які протягом 2013 року не списувалися з позабалансового рахунку підприємства в кількості 22 041м.пог. на суму 938 630 грн. та використовувалися підприємством для виробництва м'яких меблів відповідно до давальницького контракту рахуються безоплатно отримані товари Підприємством (т.1 а.с.15-16).

На підставі вказаного ДПІ зроблено висновок, що Підприємством безпідставно занижено податок на прибуток за рахунок не включення безоплатно отриманих товарів за 2013 рік на суму 2640 313грн.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про безпідставність такого висновку ДПІ з огляду на наступне.

Згідно з положеннями пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України інші доходи (що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства) включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.137.10 ст.137 ПК України суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

З матеріалів справи встановлено, що виробництво диванів з давальницької сировини здійснюється ДП «Амбієнте Ферніче Україна» на підставі контракту від 01.09.2010р. №01/09/2010, укладеного з нерезидентом Actona Company A/S (Данія). Вказаним контрактом передбачено, що ДП «Амбієнте Ферніче Україна» (Виконавець) здійснює виробництво м'яких меблів для Actona Company A/S (Замовника) із сировини, які постачаються Замовником. Відповідно до п.2.8 контракту вся сировина належить Замовнику (т.4 а.с.61-65).

Невід'ємною частиною цього контракту є додатки, які визначають асортимент продукції, що має бути виготовлена, технологічну схему виробництва, співвідношення вмісту давальницької сировини у вартості готової продукції та специфікації, які визначають кількісний та якісний склад готової продукції кожного найменування. Вказаними специфікаціями визначено нормативи витрат сировини (у тому числі тканини у погонних метрах ) на одиницю продукції конкретного виду. Витрачання матеріалів (у т.ч. тканини) здійснюється згідно узгоджених нормативів.

На підставі аналізу законодавчих норм та положень контракту колегією суддів встановлено, що давальницька сировина є власністю замовника та у разі передання її виконавцю для переробки право власності до виконавця не переходить. Ця загальноприйнята правова норма діє як у разі здійснення операцій між українськими підприємствами, так і у разі здійснення операцій з давальницькою сировиною в зовнішньоекономічній діяльності. Передача давальницької сировини на переробку не змінює податкових зобов'язань виконавця, оскільки не відбувається переходу права власності на цю сировину.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999р. № 291, позабалансові рахунки призначені для узагальнення інформації про наявність і рух, зокрема, цінностей, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні (об'єкти оперативної (операційної) оренди основних засобів, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі). Бухгалтерський облік указаних цінностей ведеться за простою системою, за якою записи про надходження, вибуття, використання проводяться тільки на одному позабалансовому рахунку з вказуванням змісту і кількісно-вартісних показників операції.

Виконавець веде облік руху давальницької сировини на позабалансовому субрахунку 022 «Матеріали, прийняті для переробки». Аналітичний облік давальницької сировини ведеться за замовниками, видами сировини й матеріалів та за місцями їх зберігання чи переробки. Облік витрат на переробку або доробку давальницької сировини ведуть на рахунку 23 «Виробництво» (за винятком вартості давальницької сировини замовника).

При цьому при отриманні давальницької сировини та вивезенні виробленої з неї готової продукції жодних змін у складі валових доходів і валових витрат підприємства-виконавця не відбувається. Податкові наслідки в обох сторін договору на переробку давальницької сировини виникають на етапі надання послуг з переробки сировини й розрахунків за ці послуги. За датою підписання акта передачі готової продукції, виробленої із давальницької сировини, або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт чи надання послуг, виникає дохід від такої операції, який визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі (п. 135.4 ст. 135 ПК України).

Відповідно до п.137.1 ст.137 ПК України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Витрати, що формують собівартість наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

На підтвердження фактичного надання послуг із переробки давальницької сировини та обліку переданої Замовником тканини позивачем надано оборотно-сальдові відомості по рахунку 232, картки рахунку 232, які ведуться в розрізі кожного найменування дивану, внутрішні виробничі Звіти про випуск продукції за 2013 рік (річний і щомісячні звіти протягом 2013 року), річні та помісячні звіти про розмитнення та вивезення давальницької тканини 022, ВМД та інвойси давальницької тканини розмитнені для використання для власних потреб, ВМД та інвойси давальницької тканини повернуті замовником, реєстр ВМД по імпорту давальницької сировини за 2013 рік, інвойси імпорту давальницької сировини

За даними первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку Підприємства станом на 01.01.2013р. залишок давальницької сировини складав 21 148,85 м.пог. Протягом 2013 року в процесі переробки давальницької сировини: надійшло від замовника 234028,04м.пог.; витрачено на виготовлення готової продукції 183754,85 м.пог.; розмитнено для власного використання 4833,43м.пог. та повернено замовнику в якості залишків 35870,58м.пог., разом 40704,01м.пог.; залишок матеріалів на 31.12.2013р. складає 30718,03м.пог.

У 2013 році Підприємством виготовлено 22 436 диванів різних найменувань (у розрізі кількості і найменування кожного виду виготовлених диванів). Всього на виробництво 20 942 диванів (на ремонт 1 494 крісел Chikago тканина не витрачалась) було використано 183754,85 погонних метрів тканини.

Спростування цих даних позивача конкретною доказової інформацією у акті перевірки, додатках до нього та запереченнях на позовну заяву відсутні. Таким чином, Позивачем документально підтверджено використання на виробництво готової продукції з давальницької сировини тканин у кількості 183 754,85 погонних метрів.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що реальність господарських операцій між позивачем та Actona Company A/S податковим органом не заперечувалась.

Окрім того, згідно з Відповідно до п. 6 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 №984, вказано, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з п. 5.2. цього ж Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за винятком контракту, у акті перевірки немає покликання на конкретні документи з конкретними реквізитами, які б підтверджували факт порушення, допущеного позивачем, відсутні такі посилання також і в Додатку №1 до акта, де наводиться розрахунок сум, наведених у акті перевірки. При цьому здійснені в додатку №1 до акта розрахунки містять арифметичні помилки.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку є підставою для притягнення суб'єкта підприємницької діяльності до відповідальності, передбаченої ст.164-2 КУпАП. З матеріалів справи встановлено, що позивач до вказаного виду відповідальності не притягувався.

Враховуючи вказане, на підставі системного аналізу обставин справи та законодавчих положень, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки давальницька сировина на всіх етапах її обробки та продукція, вироблена з неї, є власністю замовника, переробка давальницької сировини - це не виробництво та продаж продукції, а робота (послуга), виконана для замовника, а тому підприємство-переробник калькулює лише вартість виконаних робіт з переробки такої сировини. Відображення в бухгалтерському обліку переробника операцій з давальницькою сировиною на позабалансових рахунках Підприємства не впливають на правильність чи порушення порядку ведення податкового обліку.

Оскільки доказів в підтвердження безоплатного отримання Підприємством товару ДПІ суду не надано, а судом не встановлено, таким чином колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції що позивачем документально підтверджено використання на виробництво готової продукції з давальницької сировини тканин у кількості 183754,85 погонних метрів, що є підставою визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Так, за результатами розгляду клопотання Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС України у Львівській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у даній справі, при винесені ухвали про відкриття апеляційного провадження, прийнято рішення про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Колегією суддів в судовому засіданні 04.04.2016р. при розгляді апеляційної скарги встановлено з пояснень представника апелянта, що судовий збір за подання ДПІ апеляційної скарги залишається не сплаченим.

З огляду на викладене, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області 12 416 грн. (дванадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень) судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року у справі №813/5584/15 - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області 12 416 грн. (дванадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень) судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за реквізитами: одержувач - УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, код ЄДРПОУ - 38007573, рахунок - 1004, банк одержувача - ГУДКСУ у Львівській області, МФО банку - 825014, призначення платежу - Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали складено 07.04.2016р.