Справа № 822/231/16
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/231/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМайстер П.М.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі:позивача: ОСОБА_3, представника позивача: ОСОБА_4, представників відповідача: Буяр З.М., Думанської А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області про визнання дій протиправними, стягнення коштів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, з врахуванням уточнених позовних вимог, звернулась в суд з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати дії Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області щодо зменшення належних їй сум до виплати внаслідок поновлення на роботі за рішенням суду від 27.10.2014 року по справі №822/3770/14 протиправними;

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області на її користь 5636,44 грн. утриманої вихідної допомоги з врахуванням індексу інфляції;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 882,83 грн.;

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області на її користь 28251,12 грн., різниця між заробітною платою по довідці ДПІ від 25.03.2016 року та нарахуваннями за табуляграмами із розрахунком відшкодування по ст. 117 КЗпПУ, як за несплату з моменту звільнення по даний час;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2014 року по справі №822/3770/14, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року, суд визнав протиправним та скасував наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області від 28.07.2014 №115 "Про звільнення з роботи ОСОБА_3."; поновив ОСОБА_3 на посаді провідного спеціаліста відділу персоналу, організаційного, інформаційно-аналітичного забезпечення та зв'язків з громадськістю Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області з 29.07.2014; зобов'язав Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 29.07.2014 по 27.10.2014 включно з урахуванням розміру нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю; стягнув з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн..

В подальшому постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року по справі №822/581/15 постановлено зобов'язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 жовтня 2014 року по 05 січня 2015 року з урахуванням виплачених сум Хмельницьким міським центром зайнятості (допомоги по безробіттю).

Згідно із змістом судового рішення по справі №822/3770/14 в частині негайного виконання (арк.8 додатку №3 до позовної заяви по справі, що розглядається) 28 жовтня 2014 року Відповідач був зобов'язаний поновити позивача на займаній посаді та виплатити середньомісячний заробіток за один місяць, однак такого не здійснив. Натомість відбулось утримання з її заробітної плати суми виплаченої раніше вихідної допомоги в розмірі 2531,94 грн. Вважаємо, що така сума підлягає поверненню позивачу, як безпідставно утримана, причому - із врахуванням індексу інфляції за відповідний період. Оскільки дані кошти були утримані Відповідачем з заробітної плати ОСОБА_3 за період з 29.07.2014р. по 27.10.2014р., згідно з розрахунком на теперішній час до виплати позивачу належить 4081.49 грн.

Позивач зазначає, що враховуючи нововиявлені обставини, а саме - донарахування ОСОБА_3 відпускних коштів в розмірі 1272,57 грн. (протокол Управління Держпраці у Хмельницькій області за ч.І ст.41 КЗПпУ, переданий на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду), така сума також належить їй до сплати із врахуванням індексу інфляції за відповідний період і на теперішній час становить 1554,95 грн., у тому числі:

- донараховані відпускні за січень-лютий 2015р. з сумі 583,32 грн. -

в розмірі 839.98 грн.;

- донараховані відпускні за квітень 2015 р. з суми 37,98 грн. - в розмірі 45.46 грн.;

- донарахована компенсація при звільненні на 02.06.2015р. з сумі 651,27 грн. -

в розмірі 669,51грн.

Загальна сума заборгованості по вказаних виплатах становить- 5636,44 грн.

Всього по пункту = 5636,44 грн. (Клопотання від 24.03.2016 повернення вихідної допомоги в розмірі 2531.94*інд. інфляції = 4081,49грн., додатково виявлені несплачені відпускні та компенсація 1272,57 грн. *інд.інфляції = 1554,95грн. ).

3а останньою довідкою ДПІ від 25.03.2016р. №7657 за І-ІІкв.16р. ОСОБА_3 нараховано 26893,69 грн., а за табуляграмами у цей же період 24977,64 грн. (різниця = 1916,05 гри, з 02.06.2015 по 31.03.2016) - ст.117 КЗпПУ:

Різниця -1916,05грн.

133,26 грн.(середньоденний заробіток) х 212 роб.днів (з 02.06.2015р. по 31.03.2016р.) = 28251,12 грн.

А також відповідач не врахував у доходи позивача, як заробітну плату 6351,26 грн., які (без письмового дозволу повернув ХМЦЗ. А позивачу додав до доходу (за довідкою РВ - в нарахуваннях за лютий місяць 2015р., що відображено у довідці ДПІ від 25.03.16р.). У такому випадку, за період з 28.10.2014р. по 28.02.2015р., позивач має право на відшкодування проведення фактичного розрахунку із різницею в часі за індексом інфляції (див.додаток), але за мінусом самої суми, перерахованої до ХМЦЗ : 6351,26 грн. х інд.інфляції - 6351,26 грн. =7234,09грн. - 6351,26 грн. = 882,83 грн. Сума моральної шкоди якої ОСОБА_3 зазнала становить 5 000 грн.

Такі дії відповідача вважає протиправними, тому звернулась в суд з вказаними позовними вимогами.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надавши суду заперечення, в якому просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_3 працювала в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Хмельницькій області на посаді провідного спеціаліста відділу персоналу, організаційного, інформаційно-аналітичного забезпечення та зв'язків з громадськістю. Позивач мала статус державного службовця 11 рангу.

28 липня 2014 року наказом начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області № 115 "Про звільнення з роботи ОСОБА_3." позивача звільнено з займаної посади.

Позивач звернулась із заявою до Хмельницького міського центру зайнятості про надання їй статусу безробітного, наказом Хмельницького міського центру зайнятості від 21.08.2014 №НТ140821 ОСОБА_3 надано статус безробітного з 20.08.2014 та призначено допомогу по безробіттю з 27.08.2014 по 21.08.2015 (наказ Хмельницького міського центру зайнятості від 27.08.2014 №НТ140827).

За період з 29.08.2014 по 08.12.2014 ОСОБА_3 нараховано та виплачено 6351,26 грн. допомоги по безробіттю: 29.08.2014 - 31.08.2014 - 189,95 грн., 01.09.2014 - 30.09.2014 - 1899,46 грн., 01.10.2014 - 31.10.2014 - 1962,77 грн., 01.11.2014 - 30.11.2014 - 1893,86 грн., 01.12.2014 - 08.12.2014 - 405,22 грн..

Разом із тим, позивач не погоджуючись з фактом та підставами звільнення, звернулась до суду про визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 115 "Про звільнення з роботи ОСОБА_3.", поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2014 року по справі №822/3770/14, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року, адміністративний позов ОСОБА_3 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області від 28 липня 2014 року № 115 "Про звільнення з роботи ОСОБА_3."; поновлено ОСОБА_3 на посаді провідного спеціаліста відділу персоналу, організаційного, інформаційно-аналітичного забезпечення та зв'язків з громадськістю Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області з 29 липня 2014 року; зобов'язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 29 липня 2014 року по 27 жовтня 2014 року включно з урахуванням розміру нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю; стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн.; постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць допущено до негайного виконання; у задоволенні решти вимог позову відмовлено.

02.12.2014 року на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2014 року №822/3770/14 відповідачем винесено наказ №173 "Про скасування наказу та поновлення на роботі ОСОБА_3.", згідно якого: скасовано наказ від 28.07.2014 року №115 "Про звільнення з роботи ОСОБА_3"; поновлено ОСОБА_3 на посаді провідного спеціаліста відділу персоналу, організаційного, інформаційно-аналітичного забезпечення та зв'язків з громадськістю регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області з 29.07.2014; вирішено нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 29 липня 2014 року по 27 жовтня 2014 року включно з урахуванням розміру нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю.

Враховуючи вищевказане рішення суду, згідно якого позивача поновлено на роботі, Хмельницький міський центр зайнятості наказом від 23.12.2014 №НТ141223 припинив виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_3 відповідно до пп. " 2" п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з 20.08.2014 року.

Також судом встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року по справі №822/581/15 зобов'язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 жовтня 2014 року по 05 січня 2015 року з урахуванням виплачених сум Хмельницьким міським центром зайнятості (допомоги по безробіттю). В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 29.01.2016 року Управлінням Держпраці у Хмельницькій області проведено позапланову перевірку додержання Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, про що складено акт №22-01/73 від 29.01.2016 року

Вказаною перевіркою встановлено, що оплату часу щорічної відпустки у січні - лютому 2015 року та квітні місяці 2015 року ОСОБА_3 проведено з порушенням вимог п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, якою передбачено порядок розрахунку середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, що призвело до зменшення суми нарахованої заробітної плати за весь час щорічної відпустки за січень - лютий 2015 року, та за квітень місяць 2015 року.

Враховуючи встановлені перевіркою порушення, 29.01.2016 року Управлінням Держпраці у Хмельницькій області винесено припис №22-01/73-38, яким зобов'язано відповідача усунути порушення вимог п.2 розділу ІІ ПКМУ №100, зазначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи. Про виконання вимог припису зобов'язано проінформувати у строк до 29.02.2016 року.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області вимоги вищезазначеного припису виконано, обчислено середню заробітну плату для оплати часу щорічної відпустки (за період з 29.01.2015 року по 11.02.2015 нараховано 583,32 грн., за період з 04.04.2015 року по 04.04.2015 року нараховано 37,98 грн., компенсація за відпустку 17 днів нараховано 651,27 грн. Всього до оплати: 583,32 грн. + 37,98 грн. + 651,27 грн. = 1272,57 грн.), про що проінформовано Управління Держпраці у Хмельницькій області.

Також, 10.03.2016 року Управлінням Держпраці у Хмельницькій області проведено позапланову перевірку додержання Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, результати якої оформлено актом №22-01/241 від 10.03.2016 року. Проведеною перевіркою порушень вимог законодавства Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області - не виявлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Правовідносини у сфері проходження державної служби регулюються Конституцією України, Законом України "Про державну службу", Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) та прийнятими на їх підставі нормативними актами.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Аналогічне правило міститься і в ч.2 ст.14 та в ч.1 ст.255 КАС України.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно абз. 2 п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року №9, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

На виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2014 року по справі №822/3770/14, відповідач виніс наказ №173 "Про скасування наказу та поновлення на роботі ОСОБА_3.", згідно якого: скасовано наказ від 28.07.2014 року №115 "Про звільнення з роботи ОСОБА_3", зокрема яким було передбачено виплату позивачу вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку.

Окрім того, позивачу Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області нараховані кошти за вимушений прогул в сумі 8528,64 грн. з урахуванням нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю виплачено в повному обсязі в лютому 2015 року, також нараховані кошти з урахуванням податків з доходів фізичних осіб в сумі 3592,81 грн. за моральну шкоду, яка виплачена в повному обсязі в березні 2015 року, що підтверджується пояснювальним розрахунком та табуляграмами нарахування зарплати ОСОБА_3 2014-2015 роках.

На виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року по справі №822/581/15 відповідачем нараховані ОСОБА_3 кошти за вимушений прогул в сумі 6396,48 грн., які їй виплачені в повному обсязі в вересні 2015 року.

З листа Управління Держпраці у Хмельницькій області №1352/16 від 10.03.2016 року вбачається, що за період з 29.07.2014 року по 27.10.2014 року позивачу до виплати нараховано 8528,64 грн. - утримано податків 1663,08 - 6351,26 грн. (допомога по безробіттю, відшкодована ФДМ в Хмельницькій міський центр зайнятості)-2531,94грн. (середньомісячний заробіток - вихідна допомога) - 2017,64 грн., тобто переплата складає 2017,64 грн. Враховуючи проведений ФДМ перерахунок заробітної плати за період перебування ОСОБА_3 у відпустці у період січень - лютий, квітень 2015 року та компенсації за усі дні невикористаної щорічної відпустки при звільненні 1024,42 грн. (2017,64 - 1024,42 = 993,22 грн.), загальна переплата для позивача станом на 10.03.2016 року складає 993,22 грн.

Також, судом враховано, що проведеною 10.03.2016 року Управлінням Держпраці у Хмельницькій області позаплановою перевіркою додержання Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо позивача, порушень вимог законодавства Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області - не виявлено.

Таким чином, сума коштів за вимушений прогул нарахована позивачу за весь період зазначений у рішеннях суду від 27.10.2014 року №822/3770/14, та від 21.05.2015 року №822/581/15 становить 14925,12 грн.

Отже, дії відповідача щодо зменшення належних ОСОБА_3 сум до виплати внаслідок поновлення на роботі за рішенням суду від 27.10.2014 року по справі №822/3770/14 є правомірними.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Із наведеного слідує, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

В ході розгляду справи порушень зі сторони відповідача, що б спричинили зазначені вище наслідки не встановлено, а позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди. Наведені в позові обставини на увагу суду не заслуговують, оскільки не узгоджуються зі змістом статті 237-1 КЗпП України та спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

Згідно з п.п.1, 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції, тощо.

У документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо.

Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров'я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності.

В судовому засіданні заслухано свідків: ОСОБА_9 - практичного психолога Хмельницького міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, та ОСОБА_10, якими надано пояснення, що ОСОБА_3 зверталась в Хмельницький міський Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за психологічною допомогою. В момент звернення відчувала спустошеність та емоційне виснаження. Водночас свідок - ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_3 є порядною, спокійною та психічно врівноваженою людиною.

Верховний суд України в своїй Постанові Пленуму від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п.4) зазначає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В обґрунтування даних вимог позивачем не надано жодних доказів відповідності розміру моральної шкоди та доказів, що підтверджують моральні страждання позивача пов'язані з діями або бездіяльністю відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. слід відмовити.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області є необґрунтованими, в свою чергу відповідач довів правомірність своїх дій, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_3 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04 квітня 2016 року о 15 год. 00 хв.

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.М. Майстер