Справа № 761/22425/15-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2016 р. м. Київ К/800/53828/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС) в якому просив: визнати неправомірними дії та зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності (далі - спірна допомога) згідно розміру, встановленого підпунктом 2 пункту 2 Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 908 (далі - Порядок № 908) з урахуванням складових грошового забезпечення, зазначених у довідці № 407 від 21 липня 2014 року, виданої відповідачем (далі - довідка); зобов'язати ДСНС виплатити позивачу недоплачену частину спірної допомоги.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що розмір виплаченої йому спірної допомоги не відповідає розміру, встановленому законодавством, а тому просив про задоволення позову.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд, виходив з того, що відповідач, здійснюючи позивачу виплату спірної допомоги, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, однак справу розглянуто і вирішено неповноважним судом.

Проте, до такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов в порушення норм процесуального права з таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що наказом начальника Головного управління ДСНС України у м. Києві від 11 березня 2014 року позивача звільнено зі служби у відставку за пунктами 11, 12, 56, 173 та підпунктом 3 пункту 176 (за станом здоров'я) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 (далі - Положення № 593).

Після звільнення зі служби позивачу 25 червня 2014 року встановлено другу групу інвалідності, пов'язану з проходженням військової служби.

18 вересня 2014 року на засіданні комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту вирішено виплатити позивачу на підставі підпункту 2 пункту 2 Порядку № 908 спірну допомогу у розмірі 37138,50 гривень виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою, яку займав позивач на день звільнення зі служби.

Так, спірні правовідносини у даному випадку врегульовано спеціальним законодавством, зокрема Кодексом цивільного захисту України, Положенням № 593 і Порядком № 908.

У відповідності до пункту 26 Положення № 593 соціальний і правовий захист осіб рядового і начальницького складу та членів їх сімей забезпечується відповідно до законодавства.

Питання соціального та правового захисту осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту врегульовано Главою 24 Кодексу цивільного захисту України, зокрема, відповідно до статті 115 цього Кодексу Держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Частиною 2 статті 118 Кодексу цивільного захисту України у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту визначено Порядком № 908, за приписами абзацу 3 підпункту 2 пункту 2 якого особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

При цьому, згідно з положеннями пункту 3 Порядку № 908 розмір одноразової грошової допомоги визначається виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, установлення інвалідності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення.

Іншого нормами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини не передбачено, а тому відповідач, здійснюючи виплату спірної допомоги за правилами наведених норм Кодексу цивільного захисту України і Порядку № 908 прав позивача не порушив, про що правильно зазначили суди першої та апеляційної інстанцій.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов помилкового висновку стосовно того, що розгляд і вирішення цієї адміністративної справи здійснено неповноважним судом.

Зокрема, правила предметної підсудності адміністративних справ встановлено статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 4 частини 1 якої передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Варто також зауважити, що дана процесуальна норма права не конкретизує статусу відповідача в залежності від його місця в системі органів влади за ознакою владно - вертикальної підпорядкованості.

Більше того, згідно з положеннями пункту 1 частини 2 цієї ж статті окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що дана процесуальна норма містить правило, за яким виключається можливість розгляду і вирішення справ окружними судами, які предметно підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, в тому числі і тих, які перелічені у її пункті 4 частини 1.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд і вирішення даної адміністративної справи належить здійснювати Шевченківському районному суду міста Києва, як місцевому загальному суду як адміністративному, оскільки цей спір йому предметно підсудний.

Наведене також узгоджується з позицією, викладеною у пункті 5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 19 грудня 2011 року № 8.

Таким чином, у апеляційного суду не було підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало