Справа № 743/318/16-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/318/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Павленко О.В. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу громадянина Китайської народної Республіки ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Китайської народної Республіки ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Китайської народної Республіки ОСОБА_1 про примусове видворення та надання дозволу на затримання з метою ідентифікації для забезпечення примусового видворення за межі України.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2016 року в ході проведення відпрацювання на промринку « 7 км» співробітниками ГУ СБУ в Одеській області спільно с працівниками сектору протидії нелегальної міграції управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області було виявлено громадянина КНР ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на території України знаходився з порушенням строку перебування.

Своїми діями вищезазначений іноземець, скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

17.03.2016 року стосовно громадянина КНР ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол та винесена постанова за ст.203 КУпАП про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що іноземний громадянин знаходиться на території України незаконно, в останнього відсутні документи на право перебування на цій території, а також для легального перетину державного кордону України, відсутні бажання самостійно повернутись у країну походження та бажання звернутися до ДМС із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, отже є всі обґрунтовані підстави вважати, що дана особа буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення та перейде на нелегальне становище.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України «Про статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Згідно вимог п. 3 ст. 29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Враховуючи, що примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", судом встановлено, що громадянин КНР ОСОБА_1, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Постанови №1 Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 25.06.2009 року, колегія суддів, як і суд першої інстанції, розглянула всю належну інформацію, яка була доступна та прийшла до висновку, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському чи принизливому поводженню з боку влади країни, куди він видворяється.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Колегія суддів також зважає на те, що у громадянина КНР ОСОБА_1 відсутні документи, які б підтверджували законні джерела для існування, останній ніде офіційно не працює, відсутнє бажання самостійно повернутися у країну походження, підстав для оформлення документів на імміграцію в Україну не надав, тобто є всі підстави вважати, що зазначений іноземець буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення та перейде на нелегальне становище.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що 21 березня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення з того самого спору і між тими самими сторонами, яким у задоволенні вимог щодо примусового видворення громадянина КНР ОСОБА_1 було відмовлено, колегія суддів спростовує їх наступним.

29 березня 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2016 року по адміністративній справі за позовом ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина КНР ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України скасовано. Вказаний адміністративний позов залишено без розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу громадянина Китайської народної Республіки ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.