Справа № 826/27312/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шулежка В.П., суддів Іщука І.О. та Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра»

до

Державної фіскальної служби України

про

визнання протиправними дій щодо відмови у реєстрації податкових накладних, зобов’язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра» (далі – позивач або ТОВ «Охоронна агенція Багіра») з позовом до Державної фіскальної служби України (далі – відповідач або ДФС України), в якому просить визнати протиправними дії ДФС України щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкових накладних від 01.06.2015 року №№ 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26 та 27, які було доставлено до ДФСУ 13.06.2015 року; крім того, позивач просить вважати прийнятими та зареєстрованими датою (операційним днем) та часом, коли вказані податкові накладні були направлені до ДФСУ засобами електронного зв’язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

По суті своїх вимог позивач пояснює, що перебуває на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві та між позивачем і вказаною ДПІ укладено договір про визнання електронних документів від 09.02.2015р. Зазначає, що ним до ДФСУ було направлено вищезгадані податкові накладні та отримано квитанції № 1, з яких вбачається, що податкові накладні не прийняті ДФСУ. З боку ДФСУ, як зазначає позивач, наведене мотивовано тим, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, оскільки відсутній договір про визнання електронної звітності.

Позивач вважає такі дії ДФСУ протиправними, оскільки про припинення договору про визнання електронних документів його ніхто не повідомляв, а отже договір є чинним, податкові накладні містять всі необхідні реквізити. Водночас позивач зазначає, що згодом його з боку ДПІ було повідомлено про розірвання договору про визнання електронних документів. Однак, згідно з постановою суду від 26.11.2015р., яка залишена без змін, дії щодо розірвання договору визнано протиправними, а відтак, як стверджує позивач, у податкового органу були відсутні підстави для блокування прийому звітності, надісланої засобами телекомунікаційного зв’язку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч 4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Станом на час формування та відправлення вищевказаних податкових накладних позивач перебував у статусі платника ПДВ, що не заперечується та не спростовано відповідачем.

09.02.2015 року між позивачем та ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві укладено договір № 040220151 про визнання електронних документів. Між іншим, згідно з п. 3.1. орган ДПС зобов’язався забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді та їх комп’ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанцій. Договір вступає в силу з дати його підписання.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір був направлений позивачем засобами електронного зв’язку на адресу ДПІ та прийнятий останньою згідно квитанції № 2, що свідчить про підтвердження укладання даного договору через механізм підписання договору, поданого засобами телекомунікаційного зв’язку.

Наведені обставини в ході розгляду справи відповідачем не заперечувались та не спростовані.

В подальшому позивачем на адресу ПП «Трейдстанція» сформовано наступні податкові накладні:

- № 20 від 01.06.2015р. на загальну суму з ПДВ 239858,40грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 21 від 01.06.2015р. на загальну суму з ПДВ 247580,40грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 22 від 01.06.2015р. на загальну суму з ПДВ 226381,68грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 23 від 01.06.2015р. на загальну суму з ПДВ 244408,32грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 24 від 01.06.2015р. на загальну суму з ПДВ 231502,32грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 25 від 01.06.2015р. на загальну суму з ПДВ 241519,68грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 26 від 01.06.2015р. на загальну суму з ПДВ 256662,00грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 27 від 01.06.2015р. на загальну суму з ПДВ 226180,08грн., номенклатура поставки - яблуко свіже.

Як встановлено під час розгляду справи, вказані податкові накладні направлені 13.06.2015р. в електронному вигляді для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В день надіслання податкових накладних, тобто протягом одного операційного дня, у відповідь отримано квитанції № 1, в яких зазначено, що вказані податкові накладні були доставлені до центрального рівня ДПСУ 13.06.2015р., однак документи не прийнято. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв’язку, затв. наказом ДВС України від 10.04.2008 №233, а саме: для платника ЄДРПОУ 38139130 не укладено Договір про визнання електронної звітності.

Вирішуючи у взаємозв’язку з наведеним спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, згідно з п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в редакції, чинній на момент спірних відносин, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Дотримання позивачем вказаного строку у всіх наведених вище випадках відповідачем не спростовується.

Слід зазначити, що згідно з п/п. 14.1.60. п.14.6 ст.14 ПК України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з пунктом 201.10 ст.201 ПК України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

У той же час, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В даному випадку таких обставин не встановлено. Як зазначено вище та визнається сторонами, в день надіслання позивачем податкових накладних, відповідачем було сформовано та направлено позивачу квитанції із зазначенням, що документ не прийнято.

У взаємозв’язку із наведеним слід зазначити, що механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній до Єдиного реєстру податкових накладних платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі, визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим Постановою КМ України №1246 від 29.12.2010р. (далі – Порядок).

Так, пунктом 8 вказаного Порядку зазначено, що для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

У свою чергу пунктом 9 Порядку встановлено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: (1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; (2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; (3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; (4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); (5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з пунктом 10 Порядку, датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі Державній податковій службі є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття.

Таким чином, аналізуючи викладені вище положення податкового законодавства, суд приходить до висновку, що у прийнятті податкової накладної, в контексті спірних відносин, може бути відмовлено: якщо вона сформована з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 ПК України, у разі наявності помилок, за наявності факту реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами. Відповідно, документ не може бути прийнято у разі відсутності договору про визнання електронних документів.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався своїм правом подати звітність засобами телекомунікаційного зв’язку.

Із надісланих ж позивачу квитанцій вбачається, що у прийнятті вказаних податкових накладних відмовлено у зв’язку з тим, що, на думку відповідача, відсутній договір про визнання електронних документів (договір 09.02.2015р. №040220151 про визнання електронних документів було розірвано в односторонньому порядку).

В даному випадку, обравши спосіб доставки звітності засобами телекомунікаційного зв’язку, позивач мав обґрунтовані підстави вважати, що діє відповідний договір та звітність подається відповідно до договору та встановлених правил. Подання звітності в інший спосіб є правом, а не обов’язком платника податків.

Оскільки договір весь час з моменту укладання продовжував діяти, відповідно, зберігався обов’язок центрального органу фіскальної служби приймати засобами телекомунікаційного зв’язку податкову звітність, однак, як встановлено під час розгляду справи, звітність протиправно не була прийнята на рівні ДФС України, внаслідок створення штучних обставин та перешкод для подання податкової звітності (податкових накладних).

При цьому суд враховує, що в ході розгляду даної справи ДФС України не зазначала жодних претензій щодо товарності операцій за якими видано спірні податкові накладні.

Таким чином, враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що в порядку виконання обов’язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, ДФС України не доведено законності та обґрунтованості відмови у прийнятті вищезгаданих податкових накладних, а тому порушені права позивача підлягають поновленню, а позов - задоволенню в частині вимог про визнання протиправними дій ДФС України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в ЄРПН спірних податкових накладних.

Разом з тим, протиправність вказаних дій відповідача, а також та обставина, що спірні податкові накладні є поданими, але на даний час, як визнається сторонами, залишаються не зареєстрованими в ЄРПН та відсутні підстави вважати їх зареєстрованими в силу закону (відсутні випадки не надіслання відповідачем квитанцій в день подання п/н. для реєстрації), зумовлює висновок суду про наявність підстав для задоволення позову в цій частині з урахуванням положень частини 2 статті 11, пункту 1 частини 2 статті 162, абзацу 10 частини 2 статті 162 КАС України, а саме: шляхом зобов’язання відповідача зареєструвати та враховувати вказані податкові накладні в ЄРПН прийнятими та зареєстрованими станом на дату подання їх до реєстрації.

Керуючись вимогами статей 11, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Аміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра» задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних ТОВ «Охоронна агенція Багіра», а саме: від 01.06.2015 року № 20, № 21, № 22, № 23, № 24, № 25, № 26 та № 27, які було доставлено до ДФСУ 13.06.2015 року.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра» (код ЄДРПОУ 38139130) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України сплачений ним судовий збір у розмірі 2 436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень нуль копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко