Справа № 813/4406/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 р. Справа № 876/12398/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.

за участю секретаря Керод Х.І.

представника позивача Деньковича М.В.

представника відповідача Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2015 р. у справі № 813/4406/15 за позовом Приватного підприємства «Мокоша» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

У серпні 2015 року Приватне підприємство «Мокоша» (надалі - позивач; ПП «Мокоша») звернулося в суд з позовом до Львівської митниці Міндоходів, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення №209000011/2015/200128/1 від 24 липня 2015 року про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № 209140000/2015/00444 від 24 липня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням про коригування митної вартості товарів Львівською митницею здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості частини товару в сторону збільшення та сформовано відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів. Підставою для такого коригування відповідач вказав, що під час розгляду документів були виявлені розбіжності, зокрема, те, що у платіжному дорученні про попередню оплату від 16.07.2015 року №б/н зазначено інвойс №15ЕХ01200 від 29.06.2015 року, а до митного оформлення подано інвойс №15ЕХ01200 від 22.07.2015 року. Позивачем вказано, що рішення митного органу не відповідає вимогам статті 55 Митного кодексу України (далі - МК України) та є протиправним, окремі обставини викладені у рішенні не відповідають дійсності та суперечать один-одним, а об'єктивна можливість застосування першого методу не була спростована митним органом, оскільки ним не здійснено повного та всебічного аналізу поданих позивачем документів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив відповідач - Львівська митниця ДФС, який, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою розбіжності, які містилися в товаросупровідних документах, що подавалися разом із митною декларацією, що стало підставою для витребування додаткових документів на підставі ч.3 ст. 53 МК України. Оскільки позивач не надав усіх додаткових документів, митний орган підставно прийняв рішення про коригування митної вартості.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з метою митного оформлення товару (сирів Маздамер у кількості 7000 кг; Дзюдамер у кількості 8000 кг; Фавіта у кількості 5556 шт; сир Явір з дірками у кількості 2000 кг) за зовнішньоекономічним контрактом №13-001 від 03.01.2013 року позивач 23.07.2015 року подав до Львівської митниці митну декларацію № 209140000/2015/23061 та додаткові документи.

Митна вартість вказаного вище товару визначена за ціною контракту - вартістю операції (за першим методом).

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було додано: контракт № 13-001 від 03.01.2013 року, укладений між виробником товарів фірмою Spoldzielnia Mlekarska MLEKOVITA, 18-200 Wysokie Mazowieckie (Польща) та ПП «Мокоша»; додаткові угоди № 1,2,3,4 від 03.01.2013 року; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 209/2012/0001413 від 21.05.2015 року; пакувальний лист; рахунок-фактуру (інвойс) №15 ЕХ01200 від 22.07.2015 року; комерційну пропозицію; ветеринарні свідоцтва форми Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) ЄРД-00 №9087740 від 23.07.2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу) № 2730 від 22.07.2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару № 2730 від 22.07.2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 22.07.2015 року; сертифікат про походження товару загальної форми РL/МF/АК0697085 від 22.07.2015 року; сертифікат якості від 22.07.2015 року; копію митної декларації країни відправлення № 15РL312010Е0030568 від 22.07.2015 року; договір про перевезення № 20/07/15 від 20.07.2015 року; документ, який підтверджує вартість перевезення товару.

Повідомленням митниці позивачу запропоновано подати додаткові документи, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію біржових організацій про вартість сировини; виписку з бухгалтерської документації.

За наслідком такої консультації позивачем надано всі витребувані документи за виключенням висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

24.07.2015 року відповідачем прийнято рішення №209000011/2015/200128/1 про коригування митної вартості товарів (сиру типу фета Фавіта) у сторону збільшення (з 1,98 до 2,489 долари США) та сиру Маздамер та Дзюрдамер (відповідно з 3,14 до 3,49 долари США). У рішенні зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням документів, зазначених у ч.ч. 2-3 ст.53 МК України. Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів були виявлені розбіжності, а саме - в платіжному дорученні про попередню оплату від 16.07.2015 року №б/н зазначено інвойс №15ЕХ01200 від 29.06.2015 року, до митного оформлення надано інвойс №15ЕХ01200 від 22.07.2015 року. Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана. Наданий висновок ТПП від 24.07.2015 року №19-09/1250, в якому відсутні додатки та стартові ціни, взяті з інтернет сайтів, не зазначених в джерелах інформації в даному висновку; видаткові накладні, в яких вартість реалізації є нижчою, ніж розрахована вартість. Вказано, що за результатом процедури консультації, проведеної з декларантом згідно зі ст. 57 МК України, неможливо застосувати наступний метод визначення митної вартості, саме - метод 2а (стаття 59 МК України) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (стаття 60 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № 209120000/2015/810252 від 20.03.2015 року.

Також відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № 209140000/2015/00444 від 23 липня 2015 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що митний орган має право витребувати у декларанта додаткові документи для підтвердження правильності обрання ним методу визначення митної вартості товару. Однак, таке право не є абсолютним і може бути реалізоване лише тоді, коли наданих декларантом документів дійсно недостатньо для підтвердження задекларованої ним митної вартості. Проте, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Підстав, які б викликали сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару - судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Ч.3 ст. 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК).

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями ст. 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст. 59, 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 30.06.2015 по справі № 814/283/14.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем для митного оформлення товару було надано весь обов'язковий пакет документів, який визначений ч. 2 ст. 53 МК, що фактично відповідачем не заперечувалося. Оскільки в поданих документах містилися розбіжності, у митного органу виник обґрунтований сумнів у достовірності заявленої митної вартості. Такі розбіжності полягають в тому, що у платіжному дорученні про попередню оплату від 16.07.2015 року №б/н зазначено інвойс №15ЕХ01200 від 29.06.2015 року, а до митного оформлення подано інвойс №15ЕХ01200 від 22.07.2015 року.

Однак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розбіжність, встановлена відповідачем, не впливає на спосіб визначення митної вартості товару, оскільки в інвойсі від 29.06.2015 року вказано у дужках назву документа (счет-фактура), відповідно до якого банківська установа купляє валюту і відповідно до якого згідно з пунктом 5.2 контракту № 13-001 від 03.01.2013 року робиться перерахунок грошей за товар, а інвойс від 22.07.2015 року є супроводжуючим документом по прийому товару.

Безпідставними є твердження відповідача про невідповідність висновку ТПП від 24.07.2015 року №19-09/1250, оскільки до нього не долучені додатки та стартові ціни взяті з інтернет сайтів, не зазначених у джерелах інформації в такому висновку. Однак ні МК України, ні інші нормативно-правові акти не містять вимоги щодо стартових цін.

З об'єктивних причин не була подана також інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, оскільки молочна продукція не виставлялася на біржові торги.

Серед інших мотивів апеляційної скарги скаржник зазначає і те, що відповідно до п.п. 4.1, 4.3, 4.4 контракту №PL 13-001 від 03.01.2013 року ціна товару встановлюється у доларах США, валютою угоди та валютою платежу є долар США. Однак, інвойс містить ціни в польських злотих, надане платіжне доручення свідчить про оплату в польських злотих. З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що жодною нормою чинного законодавства України не обмежено право суб'єктів господарювання на обрання валюти розрахунків при здійснення зовнішньоекономічних господарських операцій. Крім цього, валюта платежу не впливає на визначення митної вартості товару.

За вказаними обставинами суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування основного методу відповідачем не спростовані; підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості судом не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо скасування рішення Львівської митниці ДФС №209000011/2015/200128/1 від 24.07.2015 року про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №209140000/2015/00444 від 24.07.2015 року є правильним та підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними й необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а, відтак, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2015 р. у справі № 813/4406/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.

Повний текст ухвали складено 04.04.2016 року.