Справа № 820/14161/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Київ К/800/64786/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПЛАСТ»
на постановуХарківського окружного адміністративного суду від 18.09.2014
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014
у справі № 820/14161/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПЛАСТ»
доДержавної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
провизнання протиправними дій та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Т-ПЛАСТ» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним наказ № 1472 від 17.07.2014 про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та скасувати його;

- визнати протиправними дії ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова з проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та складання акту №3088/20-30-22-01/32759393 від 01.08.2014;

- визнати протиправними дії ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова зі встановлення в акті №3088/20-30-22-01/32759393 від 01.08.2014 висновків щодо неможливості реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України, у перевіряємому періоді, стосовно ТОВ «Інтехмаш» за період квітень, травень 2011 року, з ПП «ВК фірма «Експостач» за період січень 2012 року, з ТОВ «Металург-2010» за період січень 2012 року, з ТОВ «Аркада-Т» за період жовтень, листопад, грудень 2011 року, січень 2012 року, з ТОВ «Валвик» за період червень, липень, серпень 2013 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів попередніх інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне:

- відповідачем були направлені на адресу ТОВ «Т-ПЛАСТ» письмові запити №2615/10/20-30-22-01-22 від 24.02.2014, №7142/10/22.3-10 від 19.04.2013, №3185/10/20-30-22-05 від 06.03.2014, №4407/10/20-30-22-05 від 09.10.2013, №801/10/20-30-22-05-12 від 05.08.2013, №11929/10/22.4-21 від 05.07.2013, №11358/10/22-423 від 02.08.2012, №22699/10/26-024 від 17.10.2011, в яких, у зв'язку з надходженням податкової інформації, яка свідчить про порушення податкового законодавства ТОВ «Т-ПЛАСТ» по взаємовідносинам з ТОВ «Інтехмаш», ПП «ВК фірма «Експостач», ТОВ «Металург-2010», ТОВ «Аркада-Т», ТОВ «Афінас-11», ТОВ «Валвик», відповідач просив позивача надати пояснення та їх документальне підтвердження щодо взаємовідносин з вказаними контрагентами;

- позивач листами №11/03/14-1 від 11.03.2014, №20/05/13-1 від 20.05.2013, №25/03/14-1 від 25.03.2014, №29/10/13-1 від 29.10.2013, №19/08/13-1 від 19.08.2013, №01/08/13-1 від 01.08.2013, №22/08/12-1 від 22.08.2012, №26/10 від 26.10.2011 відмовився надати пояснення та їх документальне підтвердження на вказані запити податкового органу;

- відповідачем, на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, було прийнято наказ «Про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Т-ПЛАСТ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Інтехмаш» за період квітень, травень 2011 року, з ПП «ВК фірма «Експостач» за період січень 2012 року, з ТОВ «Металург-2010» за період січень 2012 року, з ТОВ «Аркада-Т» за період жовтень, листопад, грудень 2011 року, січень 2012 року, з ТОВ «Афінас-11» за період серпень, вересень 2011 року, з ТОВ «Валвик» за період червень, липень, серпень 2013 року» №1472 від 17.07.2014;

- надіслані відповідачем наказ №1472 від 17.07.2014, запрошення платника податків до податкових органів на проведення перевірки №117/10/20-30-22-01 від 17.07.2014 та повідомлення про проведення перевірки №11508/10/20-30-22-01-22 від 10.07.2014 отримані позивачем 25.07.2014;

- на підставі наказу №1472 від 17.07.2014, згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків: ТОВ «Інтехмаш» за період квітень, травень 2011 року, з ПП «ВК фірма «Експостач» за період січень 2012 року, з ТОВ «Металург-2010» за період січень 2012 року, з ТОВ «Аркада-Т» за період жовтень, листопад, грудень 2011 року, січень 2012 року, з ТОВ «Афінас-11» за період серпень, вересень 2011 року, з ТОВ «Валвик» за період червень, липень, серпень 2013 року, їх реальності та повноти відображення в обліку та подальшого використання в господарській діяльності, за результатами якої складено акт №3088/20-30-22-01/32759393 від 01.08.2014;

- вказаним актом перевірки встановлено неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України, у періоді, який підлягав перевірці, стосовно зазначених контрагентів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, за встановлених обставин справи дійшов висновку, що оспорюваний наказ на проведення перевірки та оскаржувані дії відповідача є правомірними, як такими, що здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що, звертаючись до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дій контролюючого органу, позивач скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України, в якій зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до ст.2, п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин особи, яка звернулася за їх захистом.

Згідно п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом п.79.1 ст.79 названого Кодексу документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 названого Кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Згідно п.73.3 ст.73 названого Кодексу контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Судом першої інстанції встановлено, що в надісланих відповідачем платнику податків запитах було вказано перелік інформації, яка запитується, перелік документів на її підтвердження, та зазначено підставу для надіслання запиту - у зв'язку з надходженням податкової інформації, яка свідчить про порушення ТОВ «Т-ПЛАСТ» податкового законодавства.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що за встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи щодо ненадання позивачем інформації, зазначеної у запитах, які складені у відповідності до вимог податкового законодавства, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності у відповідача законних підстав, передбачених пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, для прийняття оскаржуваного наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки позивача.

За змістом п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Таким чином, невиконання податковим органом обов'язку щодо ознайомлення платника податків з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення, передбаченого п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, до початку її проведення є підставою для визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що надісланий відповідачем спірний наказ № 1472 від 17.07.2014 та повідомлення про проведення перевірки №11508/10/20-30-22-01-22 від 10.07.2014 отримані позивачем 25.07.2014.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо відсутності порушень відповідачем вищезазначених вимог податкового законодавства під час проведення перевірки позивача та, як наслідок, відсутності підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення документальної невиїзної позапланової перевірки позивача.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що акт №3088/20-30-22-01/32759393 від 01.08.2014 не є актом індивідуальної дії в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є лише відображенням фактичних дій посадових осіб податкового органу, вчинених в процесі здійснення документальної невиїзної перевірки позивача, та є носієм інформації, яка використовується податковим органом при реалізації своїх повноважень. При цьому, викладені в ньому висновки та їх зміст, як і сам акт, не порушують права чи законні інтереси позивача, оскільки не породжують будь-яких безпосередніх правових наслідків для платника податку.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо складання акту № 3088/20-30-22-01/32759393 від 01.08.2014 та щодо встановлення в даному акті певних висновків.

Доводи касаційної скарги усього вищенаведеного не спростовують та не дають підстав вважати, що при прийнятті судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування судових рішень в оскаржуваній частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПЛАСТ» залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний