Справа № 592/1652/16-а
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/1652/16-а
Провадження №2-а/592/50/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

при секретарі: Троценко Ю. Ю. ,

за участю позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Томашева Василя Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

17.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпакіського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Томашева Василя Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому він зазначив про те, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 468004 від 10.02.2016 року до нього - ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП. В обґрунтування зазначеної постанови інспектор поліції посилається на те, що він перевозив не знешкоджену тару з-під небезпечного вантажу, не маючи при собі товарно-транспортної накладеної з найменуванням останнього вантажу, що перевозився, клас його небезпеки, чим на думку інспектора поліції порушив п. 9.2. ДОПОГ, п. 22.5. ПДР. Зі своєї сторони вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 468004 від 10.02.2016 року незаконною. Відповідна постанова містить численні неточності помилки, ґрунтується на припущеннях, містить некоректні та помилкові посилання на нормативні акти. Крім того, відповідна постанова прийнята з процесуальними порушеннями. По-перше: він вважає необґрунтованими та незаконними посилання інспектора поліції на те, що він перевозив не знешкоджену тару з-під небезпечного вантажу, не маючи при собі товарно-транспортної накладеної з найменуванням останнього вантажу, що перевозився, клас його небезпеки, чим на думку інспектора поліції порушив п. 9.2. ДОПОГ, п. 22.5. ПДР. Зі своєї сторони зауважує на тому, що 10.02.2016 року він слідував до ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" для завантаження цистерни. Відповідно, товарно-транспортну накладну на товар він отримав лише після завантаження. Копію відповідної накладної додає. При зупинці його інспектором поліції він пояснив про те, що цистерна пуста і він слідує на завантаження. При цьому він пред'явив інспектору свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів на сідловий тягач МАЗ-544008 НОМЕР_1 та на цистерну НОМЕР_3 (копії додає) . Крім того він надав посвідчення про відрядження та подорожній лист. Однак, інспектором поліції відповідні документи були проігноровані. Вимоги інспектора поліції щодо надання старої товарно-транспортної накладної йому досі незрозумілі. Чинним законодавством не передбачено такої вимоги при перевезенні пустої тари, як наявність товарно-транспортної накладної на товар, що перевозився до цього. Інспектор поліції не пояснив та не зазначив в постанові чим пояснюються така вимога. Посилання ж інспектора поліції в постанові на нібито порушення п. 9.2. ДОПОГ та п. 22.5. ПДР взагалі є некоректними та про їхнє відношення до справи йому залишається лише здогадуватись. Посилання інспектора на п. 9.2. ДОПОГ він зрозумів, як посилання на ДОПНВ-2015 (Європейська угода про міжнародне перевезення небезпечних вантажів) . Однак, він звертає увагу суду на те, що п. 9.2. відповідної угоди регламентує вимоги стосовно конструкції транспортних засобів. Аналогічно незрозумілим є посилання на п. 22.5. ПДР (він так розуміє, що маються на увазі правила дорожнього руху) . Відповідний пункт правил регламентує правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів з перевищенням визначених габаритів. Однак, в протоколі не зазначено яке відношення зазначені посилання мають до справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Зокрема, не зазначено в чому інспектор поліції вбачає порушення зазначених пунктів та яким чином він дійшов до такого висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. По-друге: він звертає увагу суду на те, що під час винесення постанови інспектором поліції не було дотримано вимоги ст. ст. 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Всупереч цьому, інспектором не було з'ясовано всі обставини справи, не враховано його пояснення, надані документи. Інспектором поліції було порушено положення ст. 254 КУпАП щодо порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, інспектором поліції не було надано йому копію відповідного протоколу та про його зміст йому нічого невідомо. Крім того, інспектором поліції були порушені вимоги ст. 268 КУпАП, зокрема, щодо права користуватись послугами адвоката. З наведеного вище вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 468004 від 10.02.2016 року прийнята з численними процесуальними порушеннями, є необґрунтованою та незаконною. Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Він зауважую, що Постановою Пленуму ВАСУ "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" № 2 від 23.01.2015 року висловлено позицію, що за подання адміністративних позовів про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення судовий збір не сплачується. На підставі вищевикладеного, він просив: 1. Прийняти адміністративний позов до розгляду. 2. Постанову серії ПС 2 № 468004 від 10.02.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. скасувати (вхідний № 6322/16 від 17.02.2016 року) (а. с. 2 - 4) .

14.03.2016 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло заперечення інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Томашева Василя Анатолійовича проти позову ОСОБА_1, в якому він зазначив про те, що кожен водій, задіяний на перевезенні небезпечних вантажів, проходить відповідні підготовчі курси навчання. Після їх закінчення водій складає іспит та отримує відповідне ДПНВ свідоцтво (термін дії 5 років) . Крім того на підприємстві, задіяному на перевезенні небезпечних вантажів є відповідальна посадова особа за перевезення небезпечних вантажів (уповноважений) , яка також проходить відповідне навчання, складає іспит та отримує відповідне свідоцтво і яка контролює водіїв та несе адміністративну відповідальність в разі порушення правил перевезення небезпечних вантажів водіями. П. 22.5 Правил дорожнього руху України викладено у такій редакції. Правила дорожнього руху 2016. 22. Перевезення вантажу. 22.5. За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м) , за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м) , фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т) , навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т) , здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення. П. 9.2. Правил перевезення небезпечних вантажів (ДОПОГ 2015) викладено у такій редакції. Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів. 1. Загальні положення. 1.1. Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів (далі - Правила) визначають порядок, а також основні вимоги до забезпечення безпеки цих перевезень автомобільними дорогами на всій території України та обов'язкові для виконання всіма українськими перевізниками. 1.2. Міжнародні дорожні перевезення небезпечних вантажів здійснюються відповідно до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - ДОПНВ) та інших міжнародних договорів України. 1.3. Небезпечні вантажі дозволено перевозити автомобільним транспортом тільки у випадках, якщо вони згідно з вимогами ДОПНВ і цих Правил допущені до перевезення та коли всі вимоги щодо перевезення таких вантажів виконані. 1.4. Радіоактивні матеріали перевозяться автомобільним транспортом територією України відповідно до Правил ядерної та радіаційної безпеки при перевезенні радіоактивних матеріалів, затверджених наказом Державного комітету ядерного регулювання України від 23.05.2001 року № 18, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 13.07.2001 року за № 591/5782, та цих Правил, у частині, що не врегульована зазначеним документом. 1.5. Суб'єкти перевезень небезпечних вантажів зобов'язані вжити відповідних виду та ступеню небезпеки заходів, спрямованих на запобігання нещасним випадкам, а в разі аварії, що відбулася, - заходів, що дозволяють максимально обмежити важкі наслідки цієї аварії. 1.6. Терміни, що використовуються у цих Правилах, мають таке значення: Небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об'єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин. Тара неочищена - тара, що містить залишки небезпечних вантажів. Транспортна одиниця - состав, що складається з автотранспортного засобу та зчепленого з ним причепа, або тільки автотранспортний засіб, до якого не причеплено причіп. 3.16. Неочищена тара з-під небезпечного вантажу повинна бути маркована і позначена знаками небезпеки так само, як і в наповненому стані. 4.5.1. Небезпечні речовини можуть перевозитись у вбудованих цистернах (автоцистернах) , знімних цистернах, транспортних засобах-батареях, переносних цистернах, контейнерах-цистернах та багатоелементних газових контейнерах лише у тому разі, якщо це передбачається положеннями ДОПНВ. 4.5.13. Порожні неочищені цистерни допускаються до перевезення на тих же умовах, що і в наповненому стані. 9. Перевізні документи. 9.1. Під час перевезення небезпечних вантажів на транспортній одиниці, крім перелічених у Правилах дорожнього руху, повинні знаходитись такі документи: 9.2. Товаротранспортний (-ні) документ (-ти) на небезпечні вантажі повинен (повинні) містити таку інформацію щодо кожної небезпечної речовини, матеріалу чи виробу, що пред'являється до перевезення: а) номер ООН, перед яким проставляються літери UN; б) відповідне відвантажувальне найменування, визначене відповідно до розділу 3.1.2 додатка A до ДОПНВ і в разі необхідності доповнене технічною, хімічною або біологічною назвою; в) для речовин і виробів 1-го класу небезпеки: номер підкласу і буква групи сумісності та, якщо речовина чи виріб має додаткові види небезпеки, - номери зразків знаків небезпеки, вказаних для небезпечного вантажу в додатку 15 до цих Правил, що вказують на ці види небезпеки. Для речовин і виробів інших класів небезпеки: номери зразків знаків небезпеки, вказані для небезпечного вантажу в додатку 15 до цих Правил. Номери зразків знаків небезпеки, що вказують на додаткові види небезпеки, повинні зазначатися в дужках; г) група упаковки речовини чи виробу, якщо така визначена, перед якою можуть бути літери ГУ; ґ) кількість та опис упаковок; д) загальна кількість небезпечних вантажів (об'єм, маса брутто чи маса нетто залежно від конкретного випадку) . У разі перевезення небезпечних вантажів в обмежених кількостях загальна кількість небезпечних вантажів, що знаходяться на одній транспортній одиниці, повинна розраховуватись відповідно до положень додатка 1 до цих Правил; е) найменування та адреса відправника вантажу; є) найменування та адреса вантажоодержувача (-чів) ; ж) декларація, яка є необхідною відповідно до положень будь-якого міжнародного договору України. Записи в товаротранспортному документі повинні виконуватися в такій послідовності: номер ООН; відповідне відвантажувальне найменування; номери зразків знаків небезпеки (у випадку вантажів 1-го класу небезпеки - підклас та група сумісності і, якщо вимагається, номери зразків знаків небезпеки) ; група упаковки або відповідне відвантажувальне найменування; клас небезпеки (у випадку вантажів 1-го класу небезпеки - підклас та група сумісності і, якщо вимагається, номери зразків знаків небезпеки) ; номер ООН; група упаковки, наприклад: "UN 1230 МЕТАНОЛ, 3 (6.1) , II" або "МЕТАНОЛ, 3 (6.1) , UN 1230 II" . Розміщення інших елементів інформації та послідовність, у якій вони мають указуватись у транспортному документі, є факультативними. Записи в транспортному документі повинні бути розбірливими. 9.3. Якщо перевозяться відходи, які містять небезпечні вантажі (за винятком радіоактивних відходів) , то перед номером ООН ставиться слово "ВІДХОДИ" , якщо воно не є частиною відповідного відвантажувального найменування, наприклад: "ВІДХОДИ, UN 1230 МЕТАНОЛ, 3 (6.1) , II" чи: "ВІДХОДИ, UN 1993 ЛЕГКОЗАЙМИСТА РІДИНА, Н.У.К. (толуол та етиловий спирт) , 3, II" . 9.4. У разі порожньої тари, порожніх неочищених цистерн, багатоелементних газових контейнерів та транспортних засобів-батарей, а також порожніх неочищених транспортних засобів і контейнерів для перевезення небезпечних вантажів навалом (насипом) залежно від конкретного випадку, записи в транспортному документі мають включати такі слова, як "ПОРОЖНЯ ТАРА" , "ПОРОЖНЯ ПОСУДИНА" , "ПОРОЖНІЙ КОНТЕЙНЕР СЕРЕДНЬОЇ ВАНТАЖОПІДЙОМНОСТІ ДЛЯ МАСОВИХ ВАНТАЖІВ" , "ПОРОЖНЯ АВТОЦИСТЕРНА" , "ПОРОЖНЯ ЗНІМНА ЦИСТЕРНА" , "ПОРОЖНЯ ПЕРЕНОСНА ЦИСТЕРНА" , "ПОРОЖНІЙ КОНТЕЙНЕР-ЦИСТЕРНА" , "ПОРОЖНІЙ БАГАТОЕЛЕМЕНТНИЙ ГАЗОВИЙ КОНТЕЙНЕР" , "ПОРОЖНІЙ ТРАНСПОРТНИЙ ЗАСІБ-БАТАРЕЯ" , "ПОРОЖНІЙ ТРАНСПОРТНИЙ ЗАСІБ" , "ПОРОЖНІЙ КОНТЕЙНЕР" , за якими повинен вказуватися номер класу небезпеки. Наприклад: "ПОРОЖНЯ ТАРА, 3" . Крім того, у разі порожніх неочищених посудин для газів ємністю понад 1000 л, порожніх неочищених цистерн, багатоелементних газових контейнерів, транспортних засобів-батарей, транспортних засобів та контейнерів для перевезення небезпечних вантажів навалом (насипом) цей запис повинен доповнюватися словами "останній вантаж" , номером ООН, відповідним відвантажувальним найменуванням, в разі необхідності доповненим технічною, хімічною або біологічною назвою і, якщо застосовується, групою упаковки останнього вантажу, що перевозився. Наприклад: "ПОРОЖНЯ АВТОЦИСТЕРНА, 2, ОСТАННІЙ ВАНТАЖ: UN 1017 ХЛОР" . Враховуючи викладене, а також надані неправдиві данні до суду щодо вимог п. 22.5. Правил дорожнього руху України та п. 9.2 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів "ДОПОГ" (іспит з яких водій склав та отримав відповідне свідоцтво) , він просив суд постанову ПС 2 № 468004 від 10.02.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпроАП у вигляді штрафу у сумі 510грн. залишити без змін (вхідний № 9732 від 14.03.2016 року) (а. с. 24 - 27) .

01.04.2016 року позивач ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому він просив його позов розглянути у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Отже, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність позивача ОСОБА_1, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ст. 128 КАС України. Дана обставина не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів (вхідний № 12413 від 01.04.2016 року) (а. с. 44) .

14.03.2016 року відповідач інспектор Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції Томашев Василь Анатолійович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому він просив розглянути провадження № 2-а/592/50/16 від 18.02.2016 року за позовом ОСОБА_1 без його присутності у зв'язку з перебуванням у добовому наряді 14.03.2016 року. До клопотання додає заперечення та роз'яснення п. 22.5. Правил дорожнього руху України та п. 9.2. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів (ДОПОГ) . Отже, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Томашева Василя Анатолійовича, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ст. 128 КАС України. Дана обставина не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів (вхідний № 9732 від 14.03.2016 року) (а. с. 23) .

Оголосивши позовну заяву позивача, оголосивши заперечення відповідача, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Із змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 468004 вбачається, що 10.02.2016 року на 54 км автомобільної дороги Р-52 інспектор Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції Томашев Василь Анатолійович, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, установив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста суми, посвідчення водія НОМЕР_4 від 15.02.2007 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, який працює водієм виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського товариства з з обмеженою відповідальністю, керуючи транспортним засобом МАЗ-544008, реєстраційний номер НОМЕР_1, ВДАІ м. Суми, напівпричіп 811, ОСОБА_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2, ВДАІ м. Луцьк. 10.02.2016 року о 09 годині 05 хвилин на 54 км автомобільної дороги Р-52 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, експлуатуючи напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_2, перевозив не знешкоджену тару з-під небезпечного вантажу (номер ООН 1005) , не маючи при собі товаро-транспортної накладної з найменуванням останнього вантажу, що перевозився, номера ООН та класи його небезпеки. п. 9.2 ДОПОГ, п. 22.5. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постановив: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі п'ятсот десять (510 грн. ) на користь держави. На підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути с правопорушника подвійний розмір штрафу у сумі тисячу двадцять (1020 грн. ) на користь держави. Громадянину ОСОБА_1 роз'яснені положення статей 307, 308, а також права, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287 - 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підпис. Посадова особа, яка застосувала адміністративне стягнення, підпис. Копію постанови отримано, підпис. Не згодний з постановою, підпис (а. с. 5) .

З аналізу чинного міжнародного, конституційного, адміністративного законодавства, законодавства про адміністративні правопорушення України з урахуванням рекомендацій та роз'яснень, наданих Верховним Судом України та Вищим адміністративним судом України, вбачається наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) ; 4) безсторонньо (неупереджено) ; 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) ; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) , дій чи бездіяльності.

Із змісту ч. ч. 2, 4 ст. 71 КАС України вбачається, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Оскільки таких справ найбільше з-поміж інших справ, то фактично загальним є правило про те, що тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень. Йдеться не лише про справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень фізичними чи юридичними особами за п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, а про всі адміністративні справи, в яких оскаржується рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень - справи з відносин публічної служби, частина виборчих спорів тощо. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Зазначена презумпція значно посилює позиції невладної особи (людини) , якій бракує правових знань, щоб самостійно довести перед судом слушність своїх тверджень. Потенційний обов'язок суб'єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності. Зазвичай суб'єкт владних повноважень повинен спростувати презумпцію своєї винуватості, адже вона дає можливість вважати встановленою неправомірність його рішень, дій чи бездіяльності. Позивач не зобов'язаний доводити ці обставини. Однак це аж ніяк не означає, що кожен адміністративний позов, навіть очевидно необґрунтований та безпідставний, зобов'язує суб'єкта владних повноважень забезпечувати своє представництво у кожному такому процесі. З презумпції винуватості суб'єкта владних повноважень не випливає його автоматичний програш у справі, якщо він ніяким чином не відреагував на позов або просто його не визнав. Презумпція винуватості не є абсолютною, як у судовому процесі прецедентної системи права, де відсутність заперечення позову та нез'явлення відповідача у судове засідання розцінюється судом як визнання позову і тягне за собою програш відповідача. Презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень - відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб'єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі. Невиконання обов'язку відповідача довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, не звільняє суд від обов'язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення. Однак презумпція винуватості позбавляє суд необхідності перевіряти повідомлені позивачем обставини, якщо вони не викликають обґрунтованого сумніву. В адміністративному судочинстві позивачем, як правило, є фізична чи юридична особа, а основна частина доказів у справі акумулюється у відповідача - суб'єкта владних повноважень, адже вирішуючи те чи те питання суб'єкт владних повноважень збирає цілу низку матеріалів. Отож особа перебуває у гіршому становищі щодо можливості збору і подання доказів порівняно із суб'єктом владних повноважень. До того ж, необізнаний у бюрократичному механізмі громадянин погано орієнтується у тому, які докази можуть підтвердити обставини, на які він посилається. Тому суб'єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача. Суд не може ухвалювати свої рішення на основі припущень. Тому якщо особа стверджує про певну обставину, вона має довести це доказами. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів і не зобов'язаний проявляти будь-яку ініціативу. Це обумовлено тим, що особа повинна добросовісно ставитися до своєї справи і виконання своїх обов'язків. Якщо вона цього не робить, суд не має працювати замість цієї особи.

Із змісту п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України вбачається, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про скасування рішення чи окремих його положень.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення) ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Із змісту ст. 289 КУпАП вбачається, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) , правомочним розглядати скаргу.

Із змісту Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.02.2009 року № 77, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.04.2009 року за № 374/16390 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства внутрішніх справ України від 02.06.2009 року № 242, від 12 травня 2011 року № 185, від 18.08.2011 року № 594, від 22.08.2011 року № 604, від 14.05.2012 року № 422, від 09.11.2012 року № 1026) , вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою здійснюється провадження; оскаржувати постанову в справі.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми нормативно-правових актів, якими врегульовані вказані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Що стосується вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування постанови серії ПС 2 № 468004 від 10.02.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. , то суд дійшов до наступного висновку.

Отже: - оскільки відповідач інспектор Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції Томашев Василь Анатолійович, у порушення імперативних приписів ст. 71 КАС України, не подав суду всі наявні у нього документи та матеріали, які могли бути використані як докази у справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, речові докази, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи, відтак суд вважає, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач, який заперечував проти задоволення адміністративного позову, не довів правомірності оскаржуваного рішення (постанови) .

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Томашева Василя Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід задовольнити.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що інспектор Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції Томашев Василь Анатолійович послався на не чинну редакцію Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.07.2004 року № 822, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.08.2004 року за № 1040/9639, тобто без врахування змін і доповнень, внесених наказами Міністерства внутрішніх справ України від 27.06.2006 року № 613, від 08.07.2009 року № 294, від 19.09.2013 року № 904, від 22.04.2014 року № 374) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 160, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Томашева Василя Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС 2 № 468004 від 10.02.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. .

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції - Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: І.Г. Бичков