Справа № 554/16/16-а
Суддя: Турченко Т. В.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №554/16/16-а
Провадження № 2-а/552/30/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2016 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Рибальченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

05 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, мотивуючи свій позов тим, що 25.12.1984 року він був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ. Службу проходив на різних посадах начальницького складу УМВС України в Полтавській області. Відповідно до наказу УМВС України в Полтавській області №52 ос від 01.06.2004 року був звільнений з органів внутрішніх справ за ст.65 п.«а» Положення про проходження служби рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (за віком у відставку) з посади заступника начальника Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області. Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» з 01.06.2004 року йому була призначена пенсія, яка виплачувалась до квітня 2015 року. З квітня 2015 року виплата йому пенсії призупинена. 19.05.2015 року він звернувся з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з проханням продовжити виплату йому пенсії та виплатити заборгованість по виплаті пенсії, в разі відмови його вимог надати детально обґрунтовану відповідь. З Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області він отримав відповідь, в якій зазначалось, що виплата пенсії йому зупинена згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, яким тимчасово на період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам. Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зупинило йому виплату пенсії з порушенням вимог чинного законодавства та Конституції України. Просив суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо припинення виплати йому пенсії з 01.04.2015 року протиправними. Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області відновити виплату йому пенсії у встановленому розмірі з 01.01.2016 року Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області нарахувати та виплатити заборгованість по виплаті пенсії з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року в сумі 22 044 грн. 33 коп., що еквівалентно 846,23 євро по офіційному курсу Національного банку України станом на 30.12.2015 року. Стягнути з Державного бюджету України на його користь судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Голуб С.О. з позовом не згоден. Просив суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Представник Головного управління Державного казначейства в Полтавській області в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності позивача ОСОБА_1 та представника Головного управління Державного казначейства в Полтавській області.

Суд, заслухавши представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Голуба С.О., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.12.1984 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Службу проходив на різних посадах начальницького складу УМВС України в Полтавській області.

Відповідно до наказу УМВС України в Полтавській області №52 ос від 01.06.2004 року позивач був звільнений з органів внутрішніх справ за ст.65 п.«а» Положення про проходження служби рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (за віком у відставку) з посади заступника начальника Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області.

Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» з 01.06.2004 року ОСОБА_1 була призначена пенсія (а.с.7).

Відповідно до довідки Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.12.2015 року №04-22/41/15-вих. ОСОБА_1 з 01 липня 2004 року по даний час працює в Новосанжарському районному суді Полтавської області (а.с.12).

В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що пенсія ОСОБА_1 виплачувалась з 01.06.2004 року по 01 квітня 2015 року.

З 01 квітня 2015 року виплата пенсії позивачу була призупинена. Тому 19.05.2015 року він звернувся з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримав відповідь, що виплата пенсії йому призупинена відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким тимчасово на період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам.

З даною відповіддю та діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позивач не згоден. Тому звернувся в суд з даним позовом за захистом своїх прав.

Але суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно пункту 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Отже, помилковим є твердження позивача про безпідставність застосування норм даного закону до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності даним законом, тобто до 01.04.2015 року.

Згідно діючої норми на 2016 рік, а саме частини 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Вказані вище норми Закону є діючими та жодним рішенням Конституційного Суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже даний нормативний акт є чинним та підлягає обов»язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кйортан Асмундсон проти Ірландії» від 12.10.2004 року.

До відповідних правових висновків дійшов і Конституційний Суд України. Так згідно пункту 2.1 абзацу 10 рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 справа №1-42/2011 передбачені Законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою. Отже, згідно пункту 2.1 абзацу 11 вказаного рішення зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомог є конституційно допустимим до тих меж, за якими ставиться під сумнів саме сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити за безпідставністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4-14, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Т.В.Турченко