Справа № 813/2970/14
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 876/6319/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Бедрій Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.04.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просив скасувати податкове повідомлення-рішення про сплату штрафних санкцій від 20.03.2014 року № та зобов'язати переглянути рішення про застосування штрафних санкцій, застосувавши штрафні санкції частково.

В обґрунтування вимог зазначає, що податковий орган неправомірно та безпідставно застосував до нього штрафні санкції за несвоєчасну сплату авансового внеску по єдиному податку за січень, серпень та жовтень 2013 року, оскільки єдиний внесок за вказані місяці ним сплачено своєчасно, у встановлений законодавством строк, до 20 числа (включно). Водночас, позивач визнає, що несвоєчасно єдиний податок ним було сплачено за квітень 2013 року (24.04.2013 року) та за травень 2013 року (21.05.2013 року).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте Державною податковою інспекцією в Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 20.03.2014 року.

З висновками суду не погодився відповідач, котрий вважає постанову суду першої інстанції такою, що прийнята при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 20.03.2014р. № , винесене на підставі акта від 20.03.2014р. №000699/13-20-17/НОМЕР_2 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати до бюджету авансового внеску єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання своєчасності сплати до бюджету авансового внеску єдиного податку за період 20.01.2013р.,20.04.2013р„ 20.05.2013р., 20.08.2013р., 20.10.2013р.», згідно якого встановлено порушення податкового законодавства, відповідає вимогам чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.03.2014 року ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі ГУ Міндоходів у Львівській області провела камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету авансового внеску фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

За наслідками перевірки податковим органом складено акт № 000699/13-20-17-00/НОМЕР_2, яким встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 ПК України, а саме порушення строку сплати узгодженого зобов'язання по єдиному податку.

В основу порушення покладено встановлені перевіркою обставини - факт несплати єдиного внеску в сумі 229,40 грн. не пізніше 20 числа поточного місяця (включно) за січень, квітень, травень, серпень, жовтень 2013 року. Встановлено, що датою сплати фактично було 21.01.2013 року, 21.04.2013 року, 21.05.2013 року, 21.08.2013 року, 21.10.2013 року. Всього за вказані періоди було сплачено 1147,00 грн. (229,40 грн. х 5 місяців).

За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 20.03.2014 року № , яким визначено суму штрафу відповідно до ст. 122 ПК України в розмірі 573,50 грн. (50% від 1147,00 грн.).

Зокрема, оцінюючи підстави застосування до ФОП ОСОБА_1 відповідальності, передбаченої ст. 122 ПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що таких немає, оскільки платіжними квитанціями, підтверджується, що авансові внески по єдиному податку в січні, серпні та жовтні 2013 року ФОП ОСОБА_1 сплатив своєчасно, тобто не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Разом з тим, відповідачем не доведено, що ці платежі, як зазначено в акті перевірки, сплачено з простроченням, - 21.01.2013 року, 21.08.2013 року, 21.10.2013 року.

Щодо своєчасності сплати коштів за квітень та травень 2013 року суд першої інстанції зазначив, що то такі сплачено платіжними квитанціями 24.04.2013 року та 21.05.2013 року, тобто з порушенням передбачених п. 295.1 ст. 295 ПК України термінів.

Проте вважає, що неправомірне застосування до позивача штрафу за січень, серпень, жовтень 2013 року, не може визнати недійсним рішення ДПІ в Кам'янка-Бузькому районі ГУ Міндоходів у Львівській області № від 20.03.2014 року в якійсь певній сумі, оскільки суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується. Відтак рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до п.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

П.295.1 ст. 295 ПК України визначено порядок та строки сплати єдиного податку, а саме: платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

В силу приписів п. 31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

З долучених до матеріалів справи квитанцій про сплату до бюджету позивачем єдиного податку за січень, квітень, травень, серпень та жовтень 2013 року вбачається, що такий сплачений:

- за січень - 18.01.2013 р. (квитанція № 32 від 18.01.13 р. на суму 229,40 грн.);

- за квітень - 24.04.2013 р. (квитанція № 71 від 24.04.13 р. на суму 240,00 грн.);

- за травень - 21.05.2013 р. (квитанція № 99 від 21.05.13 р. на суму 230 грн.);

- за серпень - 20.08.2013 р. (квитанція № 161 від 20.08.13 р. на суму 230 грн.);

- за жовтень - 18.10.2013 р. (квитанція № 6 від 18.10.13 р. на суму 229 грн.).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що нараховані до сплати авансові внески по єдиному податку за січень, квітень, травень, серпень, жовтень 2013 року в сумі 1147 грн. відображено в базах даних Міндоходів України та КОР.

Відтак твердження ДПІ в Кам'янка-Бузькому районі ГУ Міндоходів у Львівській області про порушення позивачем термінів сплати узгодженого зобов'язання по єдиному податку за січень, серпень та жовтень 2013 року спростовано, порушення має місце лише за квітень та травень 2013 року.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому, а відтак податкове повідомлення-рішення № від 20.03.2014 року підлягає до скасування.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року у справі № 813/2970/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 04.04.2016 року.