Справа № 815/6486/15
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/6486/15

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Турецької І.О.
Стас Л.В.
за участю: секретаряРазінкіної Л.В.

представників апелянтів Нероденко М.М., Шевченка Д.В.

представника відповідача - Мазура Є.Ю.

позивача - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_8 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, урядовий уповноважений у справах Європейського Суду з прав людини про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії -,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати нечинною і скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження, а також зобов'язати УПФУ в Суворовському районі м. Одеси провести перерахунок її пенсії згідно з постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2008 року та постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.03.2009 на виконання рішення Європейського Суду з прав людини "Васильєв та інші проти України", починаючи з 01.11.2011 року по даний час.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження є протиправною, оскільки рішення Європейського суду з прав людини у справі "Васильєв та інші проти України" відносно позивачки не виконано в повному обсязі.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправною та скасував оскаржувану постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

В апеляційних скаргах урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини та Департамент ДВС Міністерства юстиції України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати судове рішення та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що позивачка є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням особи, яка постарждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2008 року, частково зміненою постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.03.2009 року, у справі №2-а-12749/08 за адміністративним позовом ОСОБА_8 до Управління пенсійного фонду України в м. Торезі про визнання дій протирпвавними та зобов'язання вчинити певні дії, визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м. Торезі про відмову ОСОБА_8 у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катострофи" та зобов'язано відповідача перерахувати ОСОБА_8 пенсію по інвалідності (основну та додаткову) відповідно до ст.50, ч.4 ст.54, ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катострофи", із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 01.11.2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 07.05.2009 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданного Донецьким окружним адміністративним судом у справі №2а-12749/08 та, за повідомленням Управління ПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області, нарахування та виплата пенсії ОСОБА_8 за вищевказаним рішенням суду проводилось до 31.10.2011 року.

Однак, з 01.11.2011 року розмір пенсії ОСОБА_8 було зменшено у зв'язку з набранням чинності постанови КМ України № 745 від 06.07.2011 року.

Вважаючи зменшення розміру її пенсії незаконним, ОСОБА_8 звернулась до Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 13.02.2014 року у справі "Васильєв та інші проти України" (в тому числі і заява позивачки № 61838/12 від 18.09.2012 року) визнано порушення пункту першого статі 6 Конвенції та статті 1 протоколу до Конвенції у зв'язку з тривалим невиконанням рішень, ухвалених на користь заявників, та статті 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

У даному рішенні зазначено, що у держави-відповідача залишається зобов'язання забезпечити виконання рішень національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2 000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, вказаним у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат.

21.03.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Єжовим М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №42619232 з виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "Васильєв та інші проти України" №29266/08 від 13.02.2014 року.

15.06.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №42619232 з виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "Васильєв та інші проти України" №29266/08 від 13.02.2014 року.

Підставою для закінчення виконавчого провадження слугувала та обставина, що рішення суду фактично виконано в повному обсязі - грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням №5901 від 16.12.2014 у розмірі 38 142,74 грн. (еквівалент 2 000 євро) та платіжним дорученням №153 від 13.01.2015 року сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 658,95 грн., а згідно листа Управління пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області від 09.06.2015 року №5402/07, за матеріалами електронної пенсійної справи заборгованість за виплатами по рішенню суду відсутня, позивачці було здійснено перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54, ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з 01.11.2006 року до 31.11.2011 року у сумі 274 930,08 грн.

Крім цього в оскаржуваній постанові міститься посилання на лист Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03.10.2014 року №43500-0-61-14/12.0.1, яким повідомлено, що Європейський суд у своїй ухвалі від 03.06.2014 року у справі «Велікода протии України», у якій заявниця скаржилась на невиконання рішення суду, яким Управління пенсійного фонду України було зобов'язано здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію з 01.12.2008 року, визнав заяву неприйнятною як повністю необгрунтовану.

Оскільки у цій справі Європейський суд дійшов висновку, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни, відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці, тобто, у рішенні у справі "Великода проти України" викладена нова позиція Європейського суду щодо таких скарг, яка підлягає застосуванню як частина національного законодавства, тому державний виконавець дійшов висновку, що підстави для подальшого виконання судового рішення стосовно ОСОБА_8 відсутні, у звязку з чим прийняв постанову про закриття виконавчого провадження.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції виходив з того, що постанову про закриття виконавчого провадження відповідачем винесено неправомірно та передчасно, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання УПФУ в Суворовському районі м. Одеси провести перерахунок її пенсії згідно з постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2008 року та постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.03.2009 на виконання рішення Європейського Суду з прав людини "Васильєв та інші проти України", починаючи з 01.11.2011 року по даний час, суд зазначив, що ця вимога є похідною від попередньої та має бути виконана у випадку відновлення виконавчого провадження.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає правильним, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Згідно ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (п. 9 ч. 2 ст. 17 Закону).

Згідно ст.2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковим для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції. Порядок виконання рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 10 цього Закону додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Відновлення попереднього юридичного стану Стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

Статтею 11 цього Закону визначено дії Державної виконавчої служби щодо вжиття додаткових заходів індивідуального характеру при виконанні рішення Європейського суду з прав людини, а саме, протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства; б) повідомляє органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва (ч. 1).

Контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, що здійснюються під наглядом Комітету міністрів Ради Європи, покладається на Орган представництва (ч. 2).

Аналізуючи положення вищенаведених правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що чиним законодавством державна виконавча служба не наділена повноваженнями самостійно, на власний розсуд визначати підстави для закінчення виконавчого провадження.

Перелік цих підстав чітко визначений законом і розширенню та вільному тлумаченню не підлягає.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що зміна правової позиції Європейського суду з прав людини по аналогічних спорах не може вважатися законною підставою для закриття виконавчого провадження стосовно позивачки, відносно якої Європейським судом з прав людини також прийнято рішення, але з протилежною позицією.

На переконання суду апеляційної інстанції, рішення у справі «Васильєв та інші» в будь-якому випадку мало бути виконане, тобто, перерахунок пенсії ОСОБА_8 мав бути здійснений на підставі рішення Європейського суду щонайменш, за період з 01.11.2011 року по 03.06.2014 року (дати прийняття рішення Європейського суду з прав людини у справі «Великода протии України»), чого, в данному випадку, зроблено не було, а відтак, закриття виконавчого провадження вчинено державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України передчасно.

До того ж, як вірно зазначив суд першої інстанції, Європейський суд з прав людини 31 липня 2014 року у справі «Штефан та інші протии України» теж розглядав скарги заявників, які стосувалися несвоєчасного виконання рішень національних судів та комісій з трудових спорів, відповідно до яких заявники мали право на різні суми відшкодування або на вчинення певних дій на їхню користь. У цій справі Європейський суд з прав людини визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті1 Першого протоколу до конвенції у зв'язку з тривалим невиконанням рішень, ухвалених на користь заявників, та ст.13 Конвенції у зв'язку з тим, що заявники не мали ефективного засобу юридичного захисту для відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

Отже, якщо говорити про останню позицію Європейського Суду з прав людини стосовно скарг громадян на невиконання рішень національних судів щодо перерахунку пенсій, то саме рішення у справі «Штефан та інші протии України» є останнім, адже воно прийнято пізніше, ніж рішення у справі «Великода протии України».

Оскільки постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання УПФУ в Суворовському районі м. Одеси провести перерахунок її пенсії згідно з постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2008 року та постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.03.2009 на виконання рішення Європейського Суду з прав людини "Васильєв та інші проти України", починаючи з 01.11.2011 року по теперішній час, сторонами не оскаржена, суд апеляційної інстанції не дає оцінку висновку суду щодо цієї частини позовних вимог.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_8 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, урядовий уповноважений у справах Європейського Суду з прав людини про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач: /підпис/І.П. Косцова
Судді: /підпис/І.О.Турецька
/підпис/Л.В. Стас