Справа № 826/10982/15
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козловій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про:

- визнання протиправними та скасування наказів № 18 від 19.02.2015 (по особовому складу державної служби) та № 90 від 12.05.2015 (по особовому складу державної служби);

- поновлення позивача на посаді головного спеціаліста відділу організаційно-штатної роботи та служби дислокації Департаменту персоналу Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 19.02.2015;

- стягнення з відповідача середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, виходячи з розміру середнього заробітку позивача станом на день звільнення - 19.02.2015;

- стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2016 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що накази Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 18 від 19.02.2015 (по особовому складу державної служби) та № 90 від 12.05.2015 (по особовому складу державної служби) прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 9 від 11.02.2013 ОСОБА_2 призначено на посаду головного спеціаліста відділу організаційно - штатної роботи та служби дислокації Департаменту персоналу Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 18 від 19.02.2015 (по особовому складу державної служби) позивача звільнено з посади відповідно до п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України на підставі Акту від 02.02.2015 про відсутність на роботі без поважних причин, з 02.02.2015 у зв'язку з прогулом (відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У зв'язку з перебуванням позивача на лікуванні з 02.02.2015 до 04.03.2015 наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 90 від 12.05.2015 (по особовому складу державної служби) внесено зміни до наказу № 18 від 19.02.2015 (по особовому складу державної служби) в частині зміни дати звільнення на 05.03.2015.

Матеріалами справи підтверджується, що в період з 05.01.2015 по 17.01.2015, з 02.02.2015 по 11.02.2015, з 23.02.2015 по 04.03.2015, позивач перебував на лікарняному (листки непрацездатності серії АГІ № 085135, серії АГЧ № 829712, серії АГІ № 990950).

Департаментом персоналу Державної служби України з надзвичайних ситуацій 02.02.2015 складено Акт про відсутність на роботі ОСОБА_2, відповідно до якого позивач був відсутній на роботі:

- 20.01.2015 з 14.23 год. до 18.00 год. (за робочий день час відсутності складає 3 години 37 хвилин);

- 21.01.2015 з 09.00 год. до 12.14 год. та з 14.28 год. до 18.00 год. (за робочий день час відсутності складає 6 години 46 хвилин);

- 22.01.2015 з 11.50 год. до 18.00 год. (за робочий день час відсутності складає 5 години 35 хвилин);

- 23, 26, 27, 29, 30, 31 січня 2015 року був відсутній на роботі повні робочі дні;

- 28.01.2015 з 10.15 год. до 18.00 год. (за робочий день час відсутності складає 7 годин 00 хвилин).

У акті від 02.02.2015 зазначено, що ОСОБА_2 свою відсутність на роботі не мотивував та пояснень не надав.

Відсутність позивача на роботі у зазначений період також підтверджується копіями Коригуючих табелів обліку робочого часу Департаменту персоналу за січень, лютий 2015 років, які наявні в матеріалах справи.

Так, в апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що його звільнення мало бути проведено не з 02.02.2015, що є початком дисциплінарного проступку у вигляді прогулу, а з дня коли позивач повинен був вийти (з'явитись) на роботу після лікарняного, який в даному випадку і вважався б останнім днем роботи.

Так, відповідно до наказу № 18 від 19.02.2015 «Про звільнення за прогул» апелянта звільнено з посади головного спеціаліста відділу організаційно-штатної роботи та служби дислокації Департаменту персоналу відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України з 02.02.2015 у зв'язку з прогулом.

Однак, у квітні 2015 року апелянтом подано заяву до Виконуючого обов'язки Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій України, в якій повідомив, що у період з 02.02.2015 по 05.03.2015 він перебував на лікарняному.

На підставі заяви та листків непрацездатності відповідачем видано наказ № 90 від 12.05.2015, яким внесено зміни до наказу № 18 та змінено дату звільнення апелянта з 05.03.2015.

Даним наказом № 90 про внесення змін до наказу № 18 лише внесено зміни щодо дати звільнення, а не правової підстави звільнення, і ніяким чином не впливає на порушення трудових прав позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги пояснення представника апелянта про те, що з 20.01.2015 позивач здійснював заходи стосовно організації проходження стажування в Державній фіскальній службі України, оскільки згідно пояснень представника відповідача, лист Державної фіскальної служби України № 9716/04-02-16 від 23.02.2015 «Про проходження стажування» ОСОБА_2 у період з 26.02.2015 по 11.03.2015 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій не надходив, у встановленому порядку не реєструвався. Також, Державна служба України з надзвичайних ситуацій не приймала рішення про направлення ОСОБА_2 на стажування до Державної фіскальної служби України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відсутності його на роботі в період з 19.01.2015 по 02.02.2015 з поважних причин.

Пояснення позивача про те, що 19.01.2015 він прибув до робочого кабінету, але його робоче місце було зайняте іншою особою, був змінений доступ користувача до ПК, замінена електронна пошта та змінений замок на вхідних дверях кабінету, що унеможливлювало його перебування на своєму робочому місці не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. У випадку неможливості перебування на своєму робочому місці, позивач не підтвердив жодними письмовими доказами своє перебування взагалі на роботі, хоча і поза межами робочого кабінету.

Згідно пояснень відповідача позивач взагалі не інформував роботодавця про свою відсутність на роботі, перебування на лікарняному та до моменту звільнення не надавав листків непрацездатності.

За наведених обставин, колегія суддів вважає правомірними накази Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 18 від 19.02.2015 (по особовому складу державної служби) та № 90 від 12.05.2015 (по особовому складу державної служби).

Позовні вимоги про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, виходячи з розміру середнього заробітку позивача станом на день звільнення та стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн є похідними від вимоги про поновлення на посаді.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 29.03.2016.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.