Справа № 208/9618/15-а
Суддя: Ричка С. О.
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/9618/15-а
№ провадження 2-а/208/38/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі судді: Рички С.О.,

розглянувши у порядку скороченого провадження в м. Дніпродзержинську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудня 2015 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернувся позивач з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська в якому просить суд визнати неправомірними дії та розпорядження відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №160839 від 23 січня 2013 року, виходячи з розміру 80 відсотків від заробітної плати, яка зазначена у довідках про заробітну плату, виданих прокуратурою Дніпропетровської області. Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська здійснити перерахунок пенсії позивачу здійснений розпорядженням №160839 23 січня 2013 року, виходячи з розміру 90 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідці, виданої прокуратурою Дніпропетровської області. Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська сплатити позивачці різницю від суми належної пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітку і фактично виплаченої пенсії в розмірі 80 відсотків від заробітку за минулий період за 12 місяців та в подальшому виплачувати пенсію в розмірі 90 відсотків від заробітної плати, що зазначена в довідці про заробітну плату, виданою прокуратурою Дніпропетровської області до підвищення заробітної плати прокурорським працівникам або до зміни до пенсійного законодавства, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 27.01.2005 року позивачці, ОСОБА_1, відповідачем, Управлінням Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська призначено пенсію за вислугу років відповідно зі ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" № 1789-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати. Загальний трудовий стаж її роботи становить 20 років 5 місяців 27 днів. 3 1 жовтня 2011 року вступив в силу Закон № 3668-УІ, яким внесено зміни до Закону № 1789-ХІІ, зокрема до ст.50-1, відповідно до якого прокурорам і слідчим пенсія за вислугу років призначається у розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. У зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», якою затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури у вересні 2012 року, позивач звернулася до Управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії та надала довідку від 20.08.2012 року про заробітну плату прокурора. Розпорядженням Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року №160839, УПФУ здійснило позивачці, ОСОБА_1 перерахунок пенсії, виходячи із розміру 80 відсотків від суми заробітної плати, що зазначена у наданій довідці, на підставі ст. 50-1 Закону № 1789-ХП зі змінами, внесеними Законом № 3668-УІ. Загальний трудовий стаж роботи позивача становить 29 років 4 місяці 12 днів. Зі змісту відповіді УПФ України від 1 грудня 2015 року позивачці стало відомо про порушення УПФУ країни Заводському районі м. Дніпродзержинська її права на перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 3668-УІ, тому вона вважає, що встановлений ч.2 ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду за захистом права витриманий та не порушений. Дії Відповідача на думку позивача є необґрунтованими і неправомірними та такими, що порушують конституційне право Позивача на розмір пенсії, гарантований державою, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом, та просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: 1) зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії щодо розгляду звернення, у тому числі інформаційного запиту, фізичної або юридичної особи; 2) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг..

Згідно зі ст..183-2ч.4 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Так, вивчивши та дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги позивача та надані докази, заперечення відповідача, які були долучені до матеріалів справи, вважаю позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивачці, ОСОБА_1 з 27.01.2005 року, відповідачем, Управлінням Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська призначено пенсію за вислугу років відповідно зі ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" № 1789-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, загальний трудовий стаж її роботи становить 20 років 5 місяців 27 днів.

Судом встановлено, що з 1 жовтня 2011 року вступив в силу Закон № 3668-УІ, яким внесено зміни до Закону № 1789-ХІІ, зокрема до ст.50-1, відповідно до якого прокурорам і слідчим пенсія за вислугу років призначається у розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», якою затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури у вересні 2012 року, позивач звернулася до Управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії та надала довідку від 20.08.2012 року про заробітну плату прокурора.

Як вбачається з розпорядження Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року №160839, УПФУ здійснило позивачці, ОСОБА_1 перерахунок пенсії, виходячи із розміру 80 відсотків від суми заробітної плати, що зазначена у наданій довідці, на підставі ст. 50-1 Закону № 1789-ХП зі змінами, внесеними Законом № 3668-УІ, загальний трудовий стаж роботи позивача становить 29 років 4 місяці 12 днів.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд виходить з наступного:

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено ст.50-1 Закону № 1789-ХП із змінами, внесеними Законом № 3668-УІ.

Згідно з ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (у редакції чинній на час призначення пенсії мені-позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-УІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VI прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається у розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування - одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року положення ч.І ст. 50-1 Закону 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-УІ.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюються ч.13, 18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-УІ не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до ч. І ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсії здійснюється за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч. ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

У звязку з переліченим при перерахунку пенсії прокурорам і слідчим повинна застосовуватися норма Закону, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Так, відповідно до постанов Верховного Суду України від 10.12.2013 року та від 17.12.2013 року колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла наступного правового висновку: внесені Законом № 3668-УІ зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсій прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Також не можливо погодитись із застосуванням Управління ПФУ Закону № 3668-УІ у часі з наступних підстав, оскільки відповідно до ст. 22 Конституції України (Основного Закону України) закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті Нових Законів до внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформував правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які, відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України органах Служби Безпеки України, міліції, прокуратури та інших (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99) у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У вказаних рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після ії закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров,я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/20022).

З урахуванням висловленого у Рішеннях Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно - правового акта».

Аналогічне тлумачення дії ст.58 Конституції України і в п.2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99, в якому йдеться про таке: «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 8 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали, або мали місце».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що при перерахунку пенсії позивачці має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не на момент перерахунку вже призначеної пенсії, тому зменшення в ході перерахунку пенсії позивачці загального відсотку розрахунку основного розміру пенсії підлягає відновленню, розпорядження № 160839 від 23.01.2013 року підлягає скасуванню, а пов'язане з цим нарахування недоплаченої пенсії з 23.01.2013 року по теперішній час підлягають поверненню.

Згідно статті 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Суд, згідно ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про невідповідність дій відповідача нормам діючого законодавства, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Питання, які суд вирішує при прийнятті постанови та повноваження при вирішенні справи визначені, відповідно ст.ст.161, 162, 183-2 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Відповідно до ст..94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України ( або відповідного місцевого бюджету), якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа, тому щодо вимог позивач про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 487,20грн., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, але ці витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України ( або відповідного місцевого бюджету) на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії; ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України; статтями: 2, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 17, 18, 19, 86, 94, 128, 158-163, 183, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання дій відповідача щодо обмеження під час перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії та забезпечити її виплату, скасування розпорядження Управління Пенсійного Фонду України Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії відповідача та скасувати розпорядження відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №160839 від 23 січня 2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська поновити ОСОБА_1 загальний відсоток розрахунку від заробітку у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідці, виданої прокуратурою Дніпропетровської області, перерахувати та виплатити недонараховану частину пенсії з 23.01.2013 року по теперішній час.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, виконуються негайно.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя Ричка С. О.