Справа № 809/1339/15
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року К/800/4542/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2015 року по справі № 809/1339/15 (№ 876/6416/15)

за позовом ОСОБА_4

до Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції

про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення

виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 10 листопада 2014 року про стягнення виконавчого збору, винесеної державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я. по виконавчому провадженню ВП № 41519119 з примусового виконання виконавчого листа від 9 січня 2014 року № 338/2342/13ц, виданого Богородчанським районним судом Івано-Франківської області.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено.

Визнано неправомірними дії відповідача та скасовано постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 листопада 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 41519119, винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2013 року по справі №338/2342/13-ц позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про повернення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1300000 грн. боргу за договором позики від 2 липня 2008 року та 3441 грн. сплачених судових витрат ( а.с.61-62).

15 січня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за ВП №41519119 з примусового виконання виконавчого листа №338/2342/13ц від 9 січня 2014 року, виданого Богородчанським районним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1300000 грн. боргу та 3441 грн. судових витрат (а.с.39).

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 3 лютого 2014 року по справі №338/2342/13-ц посвідчено та затверджено мирову угоду між стягувачем і боржником в частині добровільного покриття боргових зобов'язань (а.с.7-9).

На підставі зазначеної ухвали Богородчанського районного суду Івано-Франківської області відповідачем 13 лютого 2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 41519119.

Після добровільного виконання рішення суду, ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2014 року скасовано ухвалу Богородчанського районного суду від 3 лютого 2014 року по справі №338/2342/13-ц щодо визнання мирової угоди між боржником та стягувачем та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Богородчанського районного суду від 26 грудня 2014 року по справі №№338/2342/13-ц відмовлено у задоволенні заяви Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції про визнання мирової угоди, укладеної між боржником та стягувачем про добровільне виконання рішення суду від 25 грудня 2013 року.

7 листопада 2014 року постанову про закінчення виконавчого провадження від 13 лютого 2014 року відповідачем скасовано та винесено постанови про поновлення виконавчого провадження від 7 листопада 2014 року та про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 листопада 2014 року.

Позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття у виконавчому провадженні ВП № 41519119 постанови від 10 листопада 2014 року про стягнення виконавчого збору та скасувати вказану постанову.

Розглядаючи справу, суди помилково виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Частиною першою статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Частиною 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори щодо оскарження дій органів державної виконавчої служби по виконанню рішень, ухвал, постанов цивільних судів.

Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.

Отже, заявлені позовні вимоги мають розглядатися місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року справа №21-278а15.

Відповідно до частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року та постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2015 року підлягають скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 220, 222, п. 7 ч. 1 ст. 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору закрити.

Роз'яснити ОСОБА_4 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.

Суддя В.І. Ємельянова