Справа № 814/4288/15
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

30 березня 2016 року Справа № 814/4288/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Євгройл", пр. Г.Сталінграу, 117-а,Миколаїв,54025

доДержавної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2,Миколаїв,54030

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.111.2015р. №,№, №011422202,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК Євгройл» (далі-позивач, ТОВ) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі-відповідач, податкова) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 27.11.2015 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 146 902,0 грн. за основним платежем та 73 451,0 грн. за штрафними санкціями; від 27.11.2015 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 730 712,0 грн. за основним платежем та 365 356,0 грн. за штрафними санкціями; від 27.11.2015 року № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 105 145,0 грн. та застосування штрафної санкції у сумі 26 286,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при проведенні перевірки відповідач дійшов необґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог чинного законодавства.

Відповідач позов не визнав, надав до суду заперечення та докази на підтвердження своєї позиції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

У період з 29.09.2015 р. по 10.11.2015 р. ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АПК «Євгройл» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2015 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, про що складено акт перевірки від 17.11.2015 № 469/14-03-22-02/37585864 (арк. с. 10-95, далі-Акт).

В акті перевірки податковою зазначено про наступні порушення позивача:

- ТОВ «АПК «Євгройл» порушено пп. 153.8.1, п. 153.9 ст.153 Податкового кодексу України, а саме: невірно відображено витрати на придбання корпоративних прав на суму 2 500 000,0 грн., в результаті чого завищено витрати за 2013 рік на суму 2 500 000,0 грн.;

- ТОВ «АПК «Євгройл» порушено пп. 144.1 ст.144, п. 146.3 ст.146 Податкового кодексу України, а саме: завищено амортизаційні відрахування по об'єкту «Мережеві лінії на території ЗПК (від АВР до ТП)» з вартості отриманих послуг по підключенню до мережі від ТОВ «Миколаївська агроенергетична компанія» на загальну суму 101 648,0 грн., які не пов'язані з фінансово-господарською діяльністю підприємства (стор.76-78 акту перевірки);

- ТОВ «АПК «Євгройл» порушено п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України, а саме: завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування, на загальну суму 995 510.0 грн. за рахунок включення витрат на придбання макухи, біомаси, відходів лісової промисловості, лузги соняшникової тощо від ФОП ОСОБА_1, в частині витрат, фактичність придбання яких та пов'язаність з фінансово-господарською діяльністю підприємства не доведено (стор.78-85 акту перевірки);

- ТОВ «АПК «Євгройл» порушено п. 138.1, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, а саме: завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, обчислені з вартості електромеханічного обладнання, придбаного у ТОВ «Агро Альянс НК», ПП «Гілея Інвест», ТОВ «Оптис-Юг», ТОВ «Південьгруп», ТОВ «Профінструмент-Україна», ТОВ «Сіріус Стандарт», СФГ «Стріла», ТОВ «СП Укрсоя», придбання та використання яких у межах господарської діяльності підприємством не доведено

На підставі акта перевірки ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 27.11.2015 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 146 902,0 грн. за основним платежем та 73 451,0 грн. за штрафними санкціями;

- від 27.11.2015 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 730 712,0 грн. за основним платежем та 365 356,0 грн. за штрафними санкціями;

- від 27.11.2015 року № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 105 145,0 грн. та застосування штрафної санкції у сумі 26 286,0 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та суджень відповідача, відображених в акті перевірки позивача на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд встановив наступне.

ТОВ «АПК «Євгройл» придбало корпоративні права ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» згідно із Договором купівлі-продажу корпоративних прав б/н від 19.03.2013 р. у ПП «Консоль-Тріо», що на момент продажу був учасником ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» та володів його часткою в розмірі 100% статутного фонду. Розмір статутного фонду ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» на момент продажу складав 616 400 грн. Згідно Договору за відступлення корпоративних прав ТОВ «АПК «Євгройл» сплатив ПП «Консоль-Тріо» 10 000 грн.

В подальшому ТОВ «АПК «Євгройл» було прийнято рішення про збільшення розміру статутного фонду ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» на 2 500 000 грн. та внесені відповідні зміні до Статуту підприємства. Збільшення здійснено грошовими коштами на розрахунковий рахунок ДП «ІНКОМ-АГРО 2000».

Згідно із Договором купівлі-продажу корпоративних прав б/н від 05.12.2013 ТОВ «АПК «Євгройл» продало свої корпоративні права в ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» в розмірі 100% статутного фонду, що на момент реалізації складав 3 116 400 грн., ПП «Консоль-Тріо». Згідно Договору за покупку корпоративного права ПП «Консоль-Тріо повинен був сплатити ТОВ «АПК «Євгройл» 7 000 000 грн.

Відповідно до статті 87 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року №436-IV, із змінами і доповненнями (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин далі - ГК України) сума вкладів засновників та учасників господарського товариств: становить статутний капітал товариства.

Товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного капіталу в порядку, встановленому цим Кодексом та законом, прийнятим відповідно до нього.

Рішення товариства про зміни розміру статутного капіталу набирає чинності з дня внесення цих змін до державного реєстру.

Згідно із визначенням, яке міститься у статі 167 ГК України під корпоративними правами розуміється права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управління господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Аналогічне за змістом визначення терміну корпоративні права міститься у п. п. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI. змінами і доповненнями, (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.81 п. 14.1 ст. 14 ПК України інвестиції - це господарем операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних акти; корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно.

Згідно із абзацом 2 п. 153.9 ст. 153 ПК України ст. 153 ПК України норми пункту 153.8 статті 153 цього Кодексу не поширюються на операції із внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента або нерезидента в обмін на емітовані ним корпоративні права, за умови повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Абзаци 3-4 п. 153.9 ст. 153 ПК України визначають, що фінансовий результат від операцій з продажу та інших способів відчуження корпоративних прав в іншій, ніж цінні папери, формі, акцій приватних акціонерних товариств, цінних паперів, емітованих нерезидентами, розраховується як різниця між доходом від такого відчуження та сумою витрат у зв'язку з придбанням таких цінних паперів, інших, ніж цінні папери, корпоративних прав.

Прибуток, отриманий від таких операцій, включається до складу доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, а збиток - до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Аналіз та правова кваліфікація додаткових внесків до статутного фонду на підставі рішення зборів про збільшення статутного фонду надано Верховним Судом України (постанова від 21 лютого 2012 року у справі № 21-942во10).

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області листом від 05.11.2015 р. №2973/10/14-03-22-02-24 звернулася до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Миколаївського міського управління юстиції з проханням надати можливість ознайомитися з реєстраційною справою ДП "Інком-Агро 2000" з метою відстеження хронології зміни статутного фонду.

Згідно наданих документів відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Миколаївського міського управління юстиції встановлено, що зміни до статутного фонду ДП "Інком-Агро 2000" зареєстровані 11.04.2013р. за №000064, тобто після перерахування коштів по вищевказаним платіжним дорученням, а саме: 19.03.2013р. - п/д №22 на суму 880000грн. (поповнення уставного фонду, без ПДВ); 19.03.2013р. - п/д №23 на суму 728069грн. (поповнення уставного фонду, без ПДВ); 19.03.2013р. - п/д №21 на суму 443000грн. (поповнення уставного фонду, без ПДВ); 19.03.2013р. - п/д №20 на суму 443000грн. (поповнення уставного фонду, без ПДВ); 19.03.2013р. - п/д №19 на суму 150,0грн. (поповнення уставного фонду, без ПДВ); 21.03.2013р. - п/д №37 на суму 5781,0грн. (поповнення уставного фонду, без ПДВ).

Враховуючи вищевикладене, підприємством проведено перерахування коштів на р/р ДП "Інком-Агро 2000" до внесення змін в статут підприємства, що суперечить Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 43 6-ІV, із змінами і доповненнями (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, далі ГК України) та набуває статусу наданої фінансової допомоги.

В податковому обліку з податку на прибуток ТОВ «АПК «Євгройл» в додатку ЦП до декларації з податку на прибуток за підсумками 2013 року відобразило дохід від продажу корпоративних прав в розмірі 4490000 грн., тобто різницю між продажною вартістю корпоративних прав (7000000 грн.), витрат на придбання корпоративних прав (10000 грн.) та розміром збільшення статутного фонду (2500000 грн.), а враховуючи вищевикладене повинно було відобразити 6990000 грн. як різницю між продажною вартістю корпоративних прав (7000000 грн.) та витрат на придбання корпоративних прав (10000 грн.), оскільки перерахування в сумі 2500000грн. проведені до реєстрації змін до статутного фонду та фактично є фінансовою допомогою.

В бухгалтерському обліку дані операції відображені наступними проводками: Дт 141 «Інвестиції пов'язаним сторонам за методом обліку участі в капіталі» Кт 311 «Поточні рахунки в національній валюті» - 2500000 грн. Дт 971 «Собівартість реалізованих фінансових інвестицій» Кт 141 «Інвестип: пов'язаним сторонам за методом обліку участі в капіталі» - 2 500 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, підприємством порушено пп. 153.8.1 п. 158.8 ст.153.9 ст. 153 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами доповненнями, в частині невірного відображення витрат на придбання корпоративних прав на суму 2500000грн. в результаті чого завищено витрати за 2013р. на суму 2500000 грн.

Позивач в 2013 році включено до складі основних фондів суму в розмірі 666666,66грн., від вартості послуг по підключенню до мережі від ТОВ "Миколаївська агроенергетична компанія" у грудні 2013 року, фактичність та необхідність придбання яких підприємством не доведено.

ТОВ «АПК Євгройл» до перевірки надано Договір про надання консалтингових послуг №04-04-13 від 04.04.2013 року та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), в яких тільки зазначено, що виконавцем були виконані підключення до мережі, згідно укладенного договору №04-04-13 від 04.04.2013, вказано вартість робіт без ПДВ та з ПДВ.

Однак, до акту ТОВ «АПК Євгройл» не надано розшифровку у вигляді додатків до укладення договору від 01.02.2012 №40483 за кожен місяць, відповідно до яких ТОВ "Миколаївська агроенергетична компанія" були здійснені послуги підключення до мережі. Інших підтверджуючих документів, щодо розшифровки здійснених послуг підприємством не було надано ні до перевірки, ні додатково на запит контролюючого органу (акт про ненадання платником документів до перевірки від 26.10.2015 р. №49/14-03-22-02/37585864).

Вартість послуг по підключенню виписаних від ТОВ "Миколаївська агроенергетична компанія" за період з грудень 2013 року ТОВ «АПК Євгройл» включено до складу основних засобів на об'єкт «Мережеві лінії на території ЗПК (від АВР до ТП)» та нараховано амортизацію з 2014р. в сумі 101647,65грн. яку включено в Декларацію з податку на прибуток за 2014р. у загальній сумі 101647,65 грн., однак фактичне виконання вищезазначених послуг позивачем не доведено.

До заперечень ТОВ «АПК «Євгройл» надано договори поставки № 34 від 03.02.2014 на поставку відходів деревини, № 44 від 06.05.2014 на поставку макухи некондиційної та № 29 від 01.07.2014 на поставку лузги соняшникової.

В п. 4.2 вищезазначених договорів вказано, що поставка товару підтверджується оригіналами видаткових накладних та товарно-транспортними накладними. Проте, під час перевірки та додатково на запит податкової не надано товарно-транспортні накладні, які складаються при доставці вантажу автомобільним або іншим транспортом, які свідчать про придбання та фактичне надходження даного виду матеріалів.

Журнал реєстрації довіреностей на підприємстві ведеться тільки в електронному виді, тому підпису відповідальної особи за отримання ТМЦ не має.

Для обліку роботи автомобільного транспортного засобу, списання пального та взаємних розрахунків між перевізником та замовником застосовують подорожній лист, використовування якого є обов'язковим при перевезеннях як вантажним, так і легковим автомобілем. А при погодинній формі оплати послуг перевізника додатково до подорожнього листа як додаток має застосовуватися талон замовника типової форми № 1-ТЗ.

При доставці товару автомобілем обов'язковим документом є товарно-транспортна накладна за формою №1-ТН. У ній повинні бути відмітки відправника товару (щодо відвантаження товару) та його отримувача (стосовно фактичного отримання товару).

У судовому засіданні 28.03.2016 року було допитано в якості свідка ОСОБА_1, яка зазначила, що товар нею був поставлений на підприємство. При цьому згідно протоколу допиту від 12.11.2015р., відповідно до якого гр. ОСОБА_1 повідомила, що її взаємовідносини з ТОВ «АПК Євгройл» мали місце протягом 2014р. і полягали у постачанні на підприємство тільки насіння соняшника придбаного у населення в с. Новоукраїнка Миколаївської області за готівкові кошти. Також у вказаних поясненнях гр.ОСОБА_1 вказано, що про реалізацію біомаси негранульованої (щепи) на ТОВ «АПК Євгройл» від її імені останній нічого не відомо (арк .с. 174).

Щодо завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування за рахунок включення витрат придбання ТМЦ у ТОВ «Агро Альянс НК», ПП «Гілея Інвест», ТОВ «Оптис-Ю, ТОВ «Південьгруп», ТОВ «Профінструмент-Україна», ТОВ «Сіріус Стандарт СФГ «Стріла», ТОВ «СП Урсоя», судом втсновлено наступне.

У перевіряємий період позивач мав господарські правовідносини з ТМЦ у ТОВ «Агро Альянс НК». Так, між позивачем та ТМЦ у ТОВ «Агро Альянс НК» був укладений Договір перевезення вантажів №1 пж від 08.01.2014. Пункт відправлення: м.Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 117; пункт призначення вантажу м. Херсон, Перекопська 169., однак на підтвердження фактичного надання послуг на виконання договору поставки позивачем не надано Товарно-транспортні документи.

Позивачем у перевіряємий період з ПП «Гілея Інвест» було укладено договір поставки товару №14 від 11.03.2014 р. на підтвердження виконання якого позивачем надані видаткові та податкові накладні, однак при цьому не надано транспортні документи, які свідчать про фактичне перевезення вантажу.

У жовтні 2013 року позивач мав господарські відносини з ТОВ «Оптис-Юг», на підтвердження яких позивачем надано видаткові та податкові накладні, при цьому не надані товарно-транспортні накладні та договір поставки продукції.

Також у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Профінструмент-Україна» та СФГ «Стріла» на фактичне підтвердження яких також позивачем не надані ТТН.

Таким чином, за всіма вищезазначеними господарськими відносинами позивачем не було надано ТТН, хоча оформлена товарно-транспортна накладна має бути у водія транспортного засобу під час здійснення перевезень вантажів за договором перевезення.

Цієї ж позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України. Так, у постанові Вищого адміністративного суду України від 06.08.2014р. у справі №К/9991/22932/12, суд зазначає, що товарно-транспортні накладні та дорожні листи є обов'язковими для застосування відправниками та одержувачами вантажів, так як слугують підставою для проведення розрахунків за договором перевезення та підтверджують їх виконання; зазначені документи мають бути в наявності у позивача як замовника вантажних перевезень.

Відтак витрати на оплату транспортних послуг (у тому числі по сплаті ПДВ), що не оформлені зазначеними перевізними документами, є такими, що не відповідають критерію документальної підтвердженості, у зв'язку з чим не підлягають врахуванню при визначенні оподатковуваного доходу платника та при формування податкового кредиту.

Також у перевіряємий період між позивачем та ТОВ «Південьгрупп» було укладено Договір №29/01 від 29.01.2013 про надання транспортно-експедиційних послуг ( зобов'язання по обслуговуванню, а також сухопутному та морському перевезенню та перевальці через морські порти та сухопутні перевалочні складські комплекси експортних, імпортних та транзитних вантажів замовника).

На підтвердження виконання вищезазначеного договору позивачем надано акти виконаних робіт та податкові накладні. Однак, в актах зазначено лише отримання позивачем експедиційних послуг, проте не зазначено, в чому полягає їх конкретний зміст і обсяг, фізичні, технічні та технологічні можливості для здійснення відповідних операцій.

Згідно Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 № 1955-IV, ст. 929 Цивільного кодексу України від 16.01.2013 № 435-IV та ст..316 Господарського кодексу України від 16.01.2013 № 436-IV, транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність визначена, як підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 № 1955-IV, транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого . вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за доручення1, клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Відповідно зі ст.8,9 вказаного Закону експедитори за дорученням клієнта забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно договорів (контрактів).

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включають-- витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачують.: при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Стаття 9 Закону передбачає істотні умови договору транспортного експедирування, а саме: відомості про сторони договору; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов'язки та відповідальність сторін; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та пункти призначення вантажу, порядок погодження змін маршруту, види транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Отже, фактичні послуги експедитора підтверджуються лише транспортні, документами, які у позивача відсутні.

У перевіряємий період позивач мав господарські відносини з ТОВ «Сіріус Стандарт». Так, ТОВ «АПК Євгройл» надано договір поставки продукції №1706-13 від 17.06.2013 року на придбання труби д. 1220x10 ст.20 ГОСТ 10706 у кількості 21 т на загальну суму 210000,00 грн., в т.ч. ПДВ 35000,00 грн. Договір діє до 17.06.2013. ТОВ «АПК Євгройл» надано видаткові та податкові накладні, які отримані від ТОВ «Сіріус Стандарт» у червні 2013 року. Також, надані товарно-транспортні накладні на перевезення труб від контрагента-постачальника, згідно з якими замовник (платник) - ТОВ «Сириус Стандарт»; вантажовідправник - ТОВ «Сириус Стандарт», таким чином реальність придбання позивачем на доведена.

Також, у листопаді 2013 року одним із контрагентів ТОВ «АПК Євгройл» було ТОВ «СП Украсоя». ТОВ «АПК Євгройл» надано договір поставки від 18.11.2013 № 54.

На підтвердження виконання вищезазначеного договору позивачем надано видаткові та податкові накладні, які отримані від ПП «СП Укрсоя» (код за ) у грудні 2013 року на загальну суму 71389,50 грн., в т.ч. ПДВ 11898,24 грн., товарно-транспортні накладні на перевезенню сільськогосподарської продукції від контрагента-постачальника , згідно з якими: замовник (платник) - ТОВ «СП Укрсоя»; вантажовідправник - ТОВ «СП Укрсоя».

Надані позивачем ТТН не містять необхідних реквізитів, а саме: відсутні номери посвідчень водіїв, що не дає можливості їх ідентифікувати, а відтак позивачем не доведено реальності виконання зобов'язань за договором з контрагентом ПП «СП Укрсоя».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами у перевіряємий період без мети настання правових наслідків.

На думку суду, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Із наведеного можна зробити висновок про те, що господарські операції (поставка, продаж, фінансова допомога, інвестиція тощо) є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків.

Таким чином, при розгляді даної справи суд не обмежується виключно формальним застосуванням приписів Податкового кодексу України, а віддає перевагу встановленню фактичних обставин та достовірності поданих доказів над їх формальною наявністю та відповідністю за зовнішніми ознаками вимогам нормативних актів.

Господарські операції позивача з вищевказаним підприємством це є ніщо інше як штучне створення документообігу з метою імітації господарських операцій, що дають право на формування сум податкового кредиту.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і таким, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич