Справа № 820/308/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 березня 2016 р. Справа № 820/308/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника першого відповідача - Думенко Ю.В.,

представника другого відповідача - Орлової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області, третя особа: відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправними та скасування постанови та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень - відділу ДВС Ізюмського МРУЮ Харківської області щодо не надсилання в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.15р.; постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.06.2015р. за виконавчим провадженням ВП № 46759803 відкритого на підставі вимоги № Ф-1441 У від 08.01.2014, виданої УПФУ в Ізюмському районі Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1322,40 грн;

- визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.03.15 р.; постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.06.2015 р. за виконавчим провадженням ВП № 46759803 відкритого за вимогою № Ф-1441 У від 08.01.2014, виданою УПФУ в Ізюмському районі Харківської області про стягнення заборгованості у розмірі 1322,40грн;

- визнати протиправними дії відповідача - управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківській області щодо прийняття і направлення на примусове виконання рішення - Вимоги від 08.01.2014 року № Ф 1441 У про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати страхових внесків, штрафів (фінансових санкцій) та пені у розмірі 1322,40 грн;

- визнати незаконною і скасувати вимогу від 08.01.2014 року № Ф 1441 У управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати страхових внесків, штрафів (фінансових санкцій) та пені у розмірі 1322,40 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 року залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що оскаржувані дії та бездіяльність відповідача Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області є протиправними та такими, що суперечать нормам діючого законодавства, оскільки вчинені у зв'язку з протиправними діями Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області щодо прийняття і направлення на примусове виконання рішення - вимоги від 08.01.2014 року № Ф 1441 У про стягнення з позивача заборгованості зі сплати страхових внесків, штрафів (фінансових санкцій) та пені у розмірі 1322,40 грн.

Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання прибув, проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області в судове засідання прибув, проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову.

Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до п.3 ст.11, п.5 ст.14, п.1ст. 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивачем самостійно 16.03.2011 року подано до органу Пенсійного фонду України звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України за 2010 рік (а.с. 114-115).

Відповідно до зазначеного звіту позивачем визначено суму страхових внесків у розмірі 2145,60 грн, терміном сплати по звіту 01.04.2011 року.

З наявної в матеріалах справи картки особового рахунку судом встановлено, що в рахунок сплати страхових внесків надходять кошти від розмежування єдиного податку в сумі 822,60 грн.

Судом встановлено, що у зв'язку з наявністю у позивача боргу по страховим внескам станом на 01.01.2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області була сформована та виставлена вимога №1441 у про сплату боргу на суму 1322,40 грн (а.с. 73).

Зазначена вимога у відповідності до норм діючого законодавства була направлена засобами поштового зв'язку на адресу позивача та отримана позивачем, про що свідчить підпис останнього на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 12).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач є платником страхових внесків (страхувальником) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач повинен нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Крім того, п.п. 4 п. 8 розділу 15 "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону України від 08.07.2010 № 2461) встановлено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску, та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до ч.12 ст.20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Частиною 6 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Таким чином, сума страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування нарахована відповідно до звіту від 28.03.2011 року не була сплачена у визначений законом період, а тому вважається недоїмкою. Доказів оскарження або сплати суми заборгованості відповідачем до суду не надано.

Відповідач, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", повинен сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Відповідно до ч. 15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Згідно з постановою Пенсійного фонду України №21-1, 19.12.2003 року "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" обчислення страхових внесків органами Пенсійного фонду здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які нараховуються страхові внески.

Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Судом під час судового розгляду справи встановлено, що позивачем самостійно сума недоїмки не сплачена, що слугувало підставою для складення та винесення спірної вимоги.

Оскільки після отримання вимоги позивачем вона самостійно сплачена не була відповідачем направлено виконавчий документ - вимогу про сплату недоїмки №Ф 1441 У від 08.01.2014 року на виконання до відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області діяло у відповідності до норм діючого законодавства, а отже позовні вимоги щодо визнання протиправними дії відповідача - управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківській області щодо прийняття і направлення на примусове виконання рішення - вимоги від 08.01.2014 року № Ф 1441 У про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати страхових внесків, штрафів (фінансових санкцій) та пені у розмірі 1322,40 грн та визнання незаконною і скасувати вимоги від 08.01.2014 року № Ф 1441 У є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно визнання протиправними дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень - відділу ДВС Ізюмського МРУЮ Харківської області щодо не надсилання в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.15р.; постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.06.2015р. за виконавчим провадженням ВП № 46759803 відкритого на підставі вимоги № Ф-1441 У від 08.01.2014, виданої УПФУ в Ізюмському районі Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1322,40 грн, судом встановлено наступне.

Оскільки позивачем самостійно протягом вставленого строку, у зв'язку з чим вимогу направлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби.

Від так матеріалами справи підтверджено, що 04.03.2015 року до відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області надійшла на виконання вимога № Ф1441 У, видана 08.01.2014 Управлінням пенсійного фонду в Ізюмському районі Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь УПФУ в Ізюмському районі Харківської області в сумі 1322,40 грн.

05.03.2015 виконавче провадження у відповідності до вимоги п. 2.5 Порядку з документами в органах державної виконавчої служби передано на виконання до державного виконавця Діденко О.В.

Державним виконавцем на підставі статей 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" 05.03.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 46759803 по виконанню вимоги № Ф1441 У, видана 08.01.2014 року, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (зв. бік а.с.78).

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.2015 року за вих. № 2910 від 05.03.2015 року направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання, про що свідчать матеріали справи (а.с. 78).

Приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд зазначає, що положеннями ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно вимог ст. 25 того ж Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представником відповідача, Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області під час судового розгляду справи надано пояснення та зазначено, що у зв'язку з відсутністю фінансування відправлення поштової кореспонденції на 2015 рік постанову про відкриття виконавчого провадження № 46759803 від 05.03.2015 року з виконання вимоги №Ф-1441 У, виданої 08.01.2014 року Управлінням пенсійного фонду в Ізюмському районі Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь УПФУ в Ізюмському районі Харківської області в сумі 1322,40 грн. було направлено боржнику простим листом.

Матеріали виконавчого провадження містять відповідь Державної податкової служби № НОМЕР_1 від 06.03.2015 року на запит державного виконавця № 10270233 від 05.03.2015 року про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, відповідно до якої встановлено, що боржник працює в ТОВ «ЮЛІС-А» за адресою: Харківський район, Кутузівка, вул. Шкільна, буд. 6, про що державним виконавцем складено відповідний акт (а.с. 82).

Представником Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області під час судового розгляду справи надано пояснення зі змісту яких судом встановлено, що державним виконавцем у зв'язку з несплатою боржником заборгованості самостійно та неповідомленням про причини несплати заборгованості у відповідності до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято рішення про звернення стягнення на заробітну плату боржника, оскільки сума заборгованості не перевищує трьох мінімальних заробітних плат.

Державним виконавцем 15.06.2015 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з встановленням підприємства, на якому працевлаштований позивач, а також у зв'язку з його територіальним розташуванням, яке відноситься до іншого району, підпорядкованого іншому структурному підрозділу державної виконавчої служби, зазначену постанову направлено за вих. № 9221 разом з виконавчим документом для виконання до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено порядок надсилання виконавчих документів сторонам виконавчого провадження, а саме направлено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46759803 від 05.03.2015 року боржнику простим листом, що суперечить приписам ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження".

З врахуванням встановленого, під час судового розгляду справи суд приходить до висновку, про визнання протиправною бездіяльності відділу ДВС Ізюмського МРУЮ Харківської області щодо не надсилання в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.15 р. за виконавчим провадженням ВП № 46759803 відкритого на підставі вимоги № Ф-1441 У від 08.01.2014, виданої УПФУ в Ізюмському районі Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1322,40 грн та відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо винесення останніх.

Щодо позовних вимог позивача стосовно визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.15 р.; постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.06.2015 р. за виконавчим провадженням ВП № 46759803 відкритого за вимогою № Ф-1441 У від 08.01.2014, виданою УПФУ в Ізюмському районі Харківської області про стягнення заборгованості у розмірі 1322,40 грн, суд зазначає наступне.

Позивач під час судового розгляду справи надано пояснення та зазначено, що підставою для скасування спірних рішень органу виконавчої служби є саме не повідомлення ОСОБА_1 як боржника щодо складеннях щодо нього рішень.

Суд зазначає, що обставини не надсилання у встановленому законодавством порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.2015 року не є підставою для скасування таких рішень, оскільки позивач не був позбавлений можливості та права оскарження зазначених постанов.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області, третя особа: відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправними та скасування постанови та вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відділу ДВС Ізюмського МРУЮ Харківської області щодо не надсилання в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.15 р. за виконавчим провадженням ВП № 46759803 відкритого на підставі вимоги № Ф-1441 У від 08.01.2014, виданої УПФУ в Ізюмському районі Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1322,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 01 квітні 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.