Справа № 826/13772/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК - Альпі» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 01.07.2015 №, №,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 01.07.2015 №, №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, посадовою особою відповідача проведено невиїзну документальну позапланову перевірку ТОВ «БМК-Альпі» з питань фінансово - господарських відносин з ТОВ «Компанія «Сорбіт» за період з 01.01.2014 по 30.06.2014; за наслідками перевірки складено акт від 17 червня 2015 року №3555/2651-2205/37856624.

Актом перевірки встановлені порушення позивачем:

- пп. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму за 2014 рік на 203092,70 грн;

- пп. 185.1 ст. 185, пп. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, пп. 200.1, 200.2 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 30.06.2014 на загальну суму 225658,55 грн.

В обґрунтування заниження податкових зобов'язань контролюючий орган посилається на непідтвердження реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Компанія «Сорбіт», оскільки згідно акту від 24.07.2014 року №2053/26-55-22-08/37723754 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Компанія «Сорбіт» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.01.2014 по 30.06.2014 вказаний контрагент відсутній за юридичною адресою, на товаристві відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності.

01.07.2015 відповідачем винесені податкові повідомлення - рішення:

- №, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 253865,88 грн, у тому числі за основним платежем 203092,70 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 50773,18 грн;

- №, яким на підставі акту перевірки за виявлені порушення позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 338487,83 грн, у тому числі за основним платежем 225658,55 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 112829,28 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, а висновки акту перевірки не знайшли свого підтвердження, тому останнім правомірно сформовані дані податкового обліку по господарських операціях з зазначеним вище контрагентом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частиною другої статті 3 цього Кодексу передбачено, що господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, під час розгляду зазначеної категорії справ необхідно звертати особливу увагу на дослідження реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку та приймати на підтвердження даних податкового обліку лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Розглядаючи реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Компанія «Сорбіт», на підставі яких позивачем було сформовано дані податкового обліку, суд першої інстанції, з яким також погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «БМК-Альпі» (замовник) та ТОВ «Компанія «Сорбіт» (виконавець) укладено договір підряду від 06.11.2013 №480414, відповідно до якого останній приймає на себе обов'язки виконати власними силами роботи з виготовлення металоконструкцій для об'єкту «Свинокомлекс №7 з закінченим виробничим циклом відгодівлі 30-ти тисячного поголів'я свиней в рік в с. Паришків Баришевського району Київської області» у відповідності до умов даного договору та креслень шифр 291-КМД, наданих замовником. Вартість договору складає 195660,42 грн.

До вищевказаного договору укладено додаткову угоду від 29.01.2014 №1 про виконання додаткових робіт з виготовлення металоконструкцій для об'єкту; вартість додаткової угоди складає 58135,00 грн.

На підтвердження виконання умов договору та додаткової угоди позивачем наданий акти приймання - передачі виконаних робіт від 30.04.2014 №1, від 30.05.2014 №1, акти приймання - передачі виготовленої продукції від 30.04.2014 №1, від 30.05.2014 №1; податкові накладні від 30.04.2014 №145 на суму 234792,50 грн, від 30.05.2014 №229 на суму 58135,00 грн.

На підтвердження оплати позивачем надано платіжне доручення від 19.08.2014 №1255 на суму 292927,04 грн.

Також, між позивачем (замовник) та ТОВ «Компанія «Сорбіт» (підрядник) укладено договір підряду від 21.11.2013 №431213, відповідно до якого останній зобов'язується у порядку, строки та на умовах, передбачених цим договором, у точній відповідності до технічного завдання замовника, що є невід'ємною частиною цього договору, своїми силами і засобами з використанням матеріалів замовника виконати будівельні роботи у відповідності до проекту, креслень технічного завдання на об'єкті: «Реконструкція з розширенням майнового комплексу під виробництво гумових та латексних виробів в м. Бровари по вул. Кутузова, 127». Склад, обсяг робіт, їх вартість, технічні характеристики зазначаються у кошторисі. Вартість договору складає 170013,22 грн.

До вищевказаного договору сторонами укладено додаткову угоду від 19.02.2014 №1 про виконання додаткових будівельних робіт з реконструкції та покрівельного огородження на об'єкті: «Реконструкція з розширенням майнового комплексу під виробництво гумових та латексних виробів в м. Бровари по вул. Кутузова, 127». Вартість додаткової угоди складає 59482,60 грн.

На виконання умов вказаного договору та додаткової угоди сторонами були затверджені кошториси, складені довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2014 року, за березень 2014 року, акти приймання виконаних будівельних робіт за січень 2014 року (форма КБ-2в), за березень 2014 року; підрядником виписані податкові накладні від 31.01.2014 №137 на суму 98292,82 грн, від 31.03.2014 №145 на суму 59482,60 грн

На підтвердження оплати позивачем надані платіжні доручення від 09.04.2014 №612 на суму 170013,22 грн, від 18.06.2014 №942 на суму 59482,60 грн.

Крім того, між позивачем (замовник) та ТОВ «Компанія «Сорбіт» (підрядник) укладено договір підряду від 16.12.2013 №470214, відповідно до якого підрядник зобов'язується у порядку, строки та на умовах, передбачених цим договором, у відповідності до технічного завдання замовника, своїми силами та засобами з використанням матеріалів замовника виконати роботи по зашиванню профнастилом на об'єкті «Ангарне приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, аеропорт «Жуляни». Склад, обсяг робіт, їх вартість, технічні характеристики зазначаються у кошторисній та проектній документації. Сума договору становить 136739,26 грн.

До вищевказаного договору сторонами укладено додаткову угоду від 14.04.2014 №1 про виконання додаткових робіт по зашиванню профнастилом на об'єкті «Аграрне приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, аеропорт «Жуляни». Ціна додаткової угоди складає 18166,60 грн.

На виконання умов вказаного договору сторонами укладені кошториси, складені довідки про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2014 року, за травень 2014 року, акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-3 за лютий 2014 року, за травень 2014 року; підрядником виписані податкові накладні від 28.02.2014 №209 на суму 133739,26 грн, від 30.05.2014 №228 на суму 19166,60 грн.

На підтвердження оплати позивачем надані платіжні доручення від 18.06.2014 №943 на суму 13762,20 грн, від 02.07.2014 №1013 на суму 50000,00 грн, від 14.07.2014 №1064 на суму 47700,00 грн, від 21.07.2014 №1101 на суму 100000,00 грн.

17.02.2014 між позивачем (замовник) та ТОВ «Компанія «Сорбіт» (підрядник) укладено договір підряду №490414, відповідно до умов якого підрядник приймає на себе обов'язки виконати власними силами роботи з монтажу металоконструкцій, профнастилу, сандвіч-панелей для об'єкту: «Реконструкція нежилої будівлі під підприємство громадського харчування у м. Києві на Набережному шосе, 25» у відповідності до умов даного договору та креслень шифр 31279-М, наданих замовником. Орієнтована вартість договору складає 172196,46 грн.

До вищевказаного договору укладено сторонами додаткову угоду від 11.04.2014 №1 про виконання додаткових робіт на об'єкті «Реконструкція нежилої будівлі під підприємство громадського харчування у м. Києві на Набережному шосе, 25». Сума додаткової угоди складає 113890,99 грн.

На виконання умов вказаного договору сторонами складені кошторис, довідки про вартість робіт за квітень 2014 року, за травень 2014 року, червень 2014 року, акти приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року; підрядником виписані податкові накладні від 30.04.2014 №144 на суму 74567,86 грн, від 30.05.2014 №227 на суму 280374,58 грн, від 30.06.2014 №501 на суму 30645,31 грн.

На підтвердження оплати робіт позивачем надані платіжні доручення від 16.07.2014 №1081 на суму 300000,00 грн, від 19.08.2014 №1256 на суму 7072,96 грн, від 08.09.2014 №1336 на суму 19958,45 грн.

Також, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з акту перевірки, між позивачем (замовник) та ТОВ «Компанія «Сорбіт» (підрядник) укладено договір підряду від 20.06.2013 №460114 про виконання робіт на об'єкті: «Будівництво об'єкту торговельно-адміністративного призначення і закладів громадського харчування із стоянкою автомобілів для відвідувачів на проспекті Миколи Бажана в Дарницькому районі м. Києва». Сума по договору складає 364755,20 грн.

На виконання умов вищевказаного договору між сторонами складено довідку про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2014 року та акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 364755,20 грн; підрядником виписана податкова накладна від 31.01.2014 №174 на суму 364755,20 грн.

Оплата робіт здійснена на підставі платіжних доручень від 20.03.2014 №467 на суму 88000,00 грн, від 18.06.2014 №941 на суму 46755,20 грн, від 14.04.2014 №646 на суму 230000,00 грн.

На підтвердження реалізації отриманих будівельних робіт позивачем надані договори та укладені до них додаткові угоди з замовниками будівельних робіт - ТОВ «Конто-К» (договір підряду від 05.11.2012 №311012, додаткові угоди від 14.11.2012 №1, від 16.08.2013 №7, від 10.12.2013 №8 до договору підряду від 28.05.2013 №43, договір підряду від 13.09.2013 №52, від 27.09.2013 №56); ТОВ «Транс-Аерохендінг» (договір підряду від 06.12.2013 №60, додаткові угоди до нього від 23.12.2013 №1, від 29.01.2014 №2, від 24.03.2014 №3); ТОВ «Український інститут сталевих конструкцій імені В.М.Шимановського» (договір субпідряду від 10.10.2013 №58/31347, додаткові угоди до нього від 20.01.2014 №1, від 07.04.2014 №2, від 25.04.2014 №3); ТОВ «Укрметал трейд» (договір підряду від 01.11.2013 №61, додаткова угода до нього від 10.04.2014 №1); ТОВ «НВП «Спецбудмонтаж» (довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати у період з червня 2013 року по жовтень 2013 року та відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, аналіз умов договорів, укладених позивачем з зазначеними вище замовниками свідчить про наявність права позивача залучати до участі у виконані робіт третіх осіб.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що господарські операції позивача з зазначеним вище контрагентом здійснювались в межах господарської діяльності, є реальними, та підтверджуються необхідними документами.

Положеннями пункту 138.1 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності та інших витрат. Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 вказаного Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до складу витрат та податкового кредиту, зокрема, виданих постачальником та виконавцем робіт актів виконаних будівельних робіт, податкових накладних та інші, не є безумовною підставою для формування витрат та податкового кредиту, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, висновки відповідача, покладені в основу акту ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Компанія «Сорбіт» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.01.2014 по 30.06.2014, спростовані постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.09.2014 у справі №826/11472/14, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.09.2014 визнані протиправними дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києва щодо складання акту про неможливість проведення зустрічної звірки від 24.07.2014 №2053/26-55-22-08/37723754, зобов'язано вилучити з бази даних «Податковий блок» дані, які вносились за результатами складання акту.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Судом першої інстанції встановлено, що на дату підписання договору, розрахункових та первинних документів контрагент позивача не був припинений та був платником податку на додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що органом державної податкової служби як суб'єктом владних повноважень не доведено, що зазначені вище правочини є такими, що спрямовані на не реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, відповідно, висновки акту перевірки є необґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 зазначеного Закону, в редакції Закону від 22.05.2015 №484-VIII (набрав чинності 01.09.2015), за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня складає 1218 гривень.

Як вбачається з адміністративного позову, предметом спору є податкові повідомлення - рішення про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 592353,71 грн.

Враховуючи, що даний спір може призвести до зменшення майна особи, колегія суддів вважає, що даний адміністративний позов має майновий характер.

Отже, в даному випадку ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Відповідно, судовий збір повинен складати 5359,20 грн (1218,00х4х1,1).

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Так, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2016 року у даній справі апелянту відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки апелянтом на час розгляду апеляційної скарги судовий збір не сплачений, колегія суддів вважає, що він підлягає розподілу шляхом його стягнення з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код юридичної особи: 39479227; юридична адреса: 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3) до Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) гривень 20 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 28.03.2016 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.