Справа № 806/358/16
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Житомир справа № 806/358/16

категорія 10.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирської обласної державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської обласної державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він має право на отримання посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, оскільки йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, було встановлено другу групу інвалідності та встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Позивач просив справу розглянути у порядку письмового провадження.

Представник відповідача Житомирської обласної державної адміністрації просила справу розглянути у порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у письмових запереченнях.

Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації просило справу розглянути за відсутності його представника, у задоволенні позову просило відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях.

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити часткового з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач з 17.06.1976 постійно проживає в с. Поліське Коростенського району Житомирської області.

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на засіданні №26 від 25.06.2015 встановлено, що захворювання ОСОБА_2 пов'язане із впливом аварії на ЧАЕС.

На підставі вказаного експертного висновку позивач звернувся до Житомирської обласної медико-соціальної комісії, яка встановила ОСОБА_2 з 12.08.2015 ІІ групу інвалідності по захворюванню, яке пов'язане із впливом аварії на ЧАЕС про що було видано довідку серії 12 ААА № 213481 від 18.09.2015.

22 вересня 2015 року позивач звернувся до управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації з заявою, в якій просив видати посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, додавши до неї довідку про встановлення інвалідності пов'язаної з наслідком аварії на ЧАЕС та довідкою сільської ради про проживання в зоні посиленого радіологічного контролю.

Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації листом від 23.09.2015 № 07/09-10/43-П повідомило позивача, що посвідчення 1 категорії видати неможливо, так як заявник на даний час не проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Така позиція управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації ґрунтувалась на тому, що Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII з 01.01.2015 абзац п'ятий частини 2 (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", статтю 2 "Визначення категорії зон радіоактивно забруднених територій" та статтю 23 "Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4" Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено, у зв'язку з чим ОСОБА_2 не може на даний час проживати у зоні посиленого радіоекологічного контролю оскільки такої зони відповідно до чинного законодавства наразі немає, і як наслідок посвідчення потерпілого 4 категорії втрачає чинність; крім того інвалідність позивачу встановлена після 01.01.2015 , коли він вже не вважався потерпілим 4 категорії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII).

Статтею 65 Закону №796-XII передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України; видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлений відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (далі - Порядок №51).

Положеннями абзацу першого пункту 3 Порядку №51 встановлено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Пункту 10 Порядку № 51 закріплено, що посвідчення видаються потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Питання віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи визначенні нормами статей 11, 14 Закону №796-XII.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до розділу 4 Додатку №1 "Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи" до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106, яка є чинною на даний час, с. Поліське Коростенського району Житомирської області, віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - категорія 1.

Враховуючи викладене, та те, що позивач постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, станом на 1 січня 1993 року прожив у цій зоні не менше чотирьох років, довідкою медико-соціальної експертної комісії їй встановлена інвалідності ІІІ групи, пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, він відноситься до 1 категорії осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та має всі підстави на отримання посвідчення відповідної категорії.

Статус потерпілого визначається не наявністю або відсутністю у особи посвідчення певної категорії, а законом. Тобто внесення змін Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" шляхом виключення із Закону України №796-XII пільг для громадян, віднесених до 4 категорії не свідчить про те, що особа вже не є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, а лише про те, що вона більше не має пільг встановлених для 4 категорії.

Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" виключено також абзац п'ятий частини 2 (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України від 27 лютого 1991 року № 791а-XII "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", що спричинило невизначеність поняття "зони посиленого радіоекологічного контролю", наведеного у пункті 4 частини 1 статті 11 Закону України № 796-XII.

Однак, Додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106 визначено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі і до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Отже, невизначеність Законом № 791а-XII поняття "зони посиленого радіоекологічного контролю" не є підставою для відмови у видачі посвідчення категорії 1 та невизнання особи такою, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи, оскільки залишається чинною постанова Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106, яка визначає перелік населених пунктів віднесених до цієї зони.

Таким чином відмова у видачі ОСОБА_2 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, є протиправною і Житомирська обласна державна адміністрація зобов'язана видати таке посвідчення.

Щодо вимоги зобов'язати управління праці та соціального захисту населення прийняти документи позивача для оформлення та видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії НОМЕР_1, то вона задоволенню не підлягають, оскільки таки документи відповідачем вже прийняті від позивача.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії НОМЕР_1.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації направити до Житомирської обласної державної адміністрації документи ОСОБА_2 для оформлення та видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії НОМЕР_1.

Зобов'язати Житомирську обласну державну адміністрацію оформити та видати ОСОБА_3 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева