Справа № 817/3167/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3167/15

29 березня 2016 року 11год. 55хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Форет М.С.,

третя особа: представник Наконечна Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
до Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК"
про скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ДПІ у м.Рівному), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (далі - ПАТ «УКРСИББАНК») про скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.09.2014 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем та ПАТ «УКРСИББАНК» було укладено договори споживчого кредиту, згідно з умовами кого позивачу було надано кредит на загальну суму 235339,66 грн. Пояснив, що частково погасив отриманий кредит, а щодо іншої частини банком було прийняті рішення про анулювання кредитної заборгованості. Вважає, що відсотки за користування кредитом нараховані йому банком відповідно до умов договорів та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню, а тому, на його думку, ним правомірно не включено до річної податкової декларації суми анульованої банком заборгованості в розмірі 10380,61 грн. по нарахованих відсотках за користування кредитом. За таких обставин, просив оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасувати, а позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, подав письмові заперечення (а.с.30-31). В їх обґрунтування зазначив, що за результатами перевірки позивача встановлено, що останнім отримано дохід у вигляді додаткового блага від ПАТ «УКРСИББАНК» в сумі 50005,49 грн., який не відображено ним у декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік. Таким чином, на думку податкового органу позивачем порушено пп.14.1.147 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 та п.179.1 с.179 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим податковим органом правомірно та обґрунтовано прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. З таких підстав, просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «УКРСИББАНК» пояснив, що банком були прийняті рішення про анулювання наявної кредитної заборгованості позивача. При цьому, банком надсилалися для ОСОБА_4 про анулювання боргу та попереджалося, що така сума анульованої заборгованості є його доходом, отриманим як додаткове благо. Зазначив, що сума анульованого згідно з рішенням банку боргу складається з основної суми боргу (тіла кредиту) та суми анульованих процентів по кредитних договорах.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що у період з 05.08.2014 року по 11.08.2014 року посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_4 щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, результати якої оформлено актом №171//17-16-17-01-19 від 18.08.2014 року (а.с.9-17).

Актом перевірки констатовано, що «в порушення пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167 та п.179.1 с.179 Податкового кодексу України ОСОБА_4 не задекларовано дохід, який підлягає оподаткуванню, в сумі 50005,49 грн. та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 8271,53 грн.», «у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 8271,53 грн.» (а.с.16).

За результатами перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_4 на загальну суму 10339,41 грн., в т.ч. 8271,53 грн. основного платежу та 2067,88 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.18).

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що між ОСОБА_4 (Позичальник) та ПАТ «УКРСИББАНК» (Банк) укладено кредитний договір від 22.04.2005 року, за умовами якого Банк зобов'язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 19000 дол.США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі. Відповідно до пп.1.3.1 цього договору за використання кредитних коштів у межах встановленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,5 % (а.с.49-53,54-56).

26.05.2008 року позивачем (Позичальник) укладено з ПАТ «УКРСИББАНК» (Банк) договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 41000, що дорівнює еквіваленту 198850 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах зазначених в даному договорі. За користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,5% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору (а.с.57-61). Згідно з додатковою угодою №1 від 23.10.2008 року до цього кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи за дати 23.10.2008 року, процентна ставка встановлюється у розмірі 24% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору (а.с.62).

16.07.2013 року ПАТ «УКРСИББАНК» було прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_4 за договорами про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2005 року, №1 від 23.10.2008 року та №0 від 23.10.2008 року на загальну суму 50005,49 грн. (а.с.98), у зв'язку з чим ПАТ «УКРСИББАНК» направило позивачу повідомлення про анулювання такого боргу.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

В силу вимог п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

В силу абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Отже, обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов : отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням; надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу; включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В силу вимог пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В свою чергу, згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

У відповідності до п.3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 1020 від 24.12.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №46/18784 від 13.01.2011 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин), у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

З цього слідує висновок, що прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником такої суми.

З долученого до матеріалів справи розрахунку ПАТ «УКРСИББАНК» вбачається, що сума анульованої ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 50005,49 грн. складається з основної суми боргу (тіла кредиту) у розмірі 5966,96 дол.США (дорівнює еквіваленту 47693,91 грн.) та суми відсотків за користування кредитом у розмірі 289 дол.США( дорівнює еквіваленту 2311,58 грн.) (а.с.98).

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що анульована позивачу банком заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 2311,58 грн. не є доходом, отриманим як додаткове благо, оскільки в розумінні ст.164 Податкового кодексу України до поняття додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього кодексу) відноситься сума боргу платника податку, анульованого кредитором. А тому, відповідач помилково відносить до додаткових благ і прощені банком позичальнику відсотки за користування коштами за кредитним договором. При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку законодавець має на увазі оподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага, яке повинно бути реальним, тобто таким, яке можливо використати при реалізації прав, свобод та обов'язків.

Більше того, як встановлено судом, на виконання обов'язку по поверненню кредиту ОСОБА_4 було фактично повернуто на рахунок банку суму коштів, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту, що, в свою чергу, не може призвести до збільшення його загального майнового стану, забезпечення приросту його активів у тій чи іншій формі.

Водночас, анульована банком сума основного боргу ОСОБА_4 в розмірі 47693,91 грн. (тіло кредиту), є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та оподатковується за ставками, визначеними п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України.

Таким чином, оскаржене податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2014 року включає в себе як правомірно, так і неправомірно нараховані суми податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій.

Суд може скасувати таке повідомлення-рішення в частині неправомірно нарахованої суми лише в тому випадку, коли неправомірно нараховані суми можна математичним шляхом відокремити від правомірно нарахованих. В іншому випадку суд повинен скасувати в повному обсязі таке повідомлення-рішення як неправомірне винесене, оскільки суд не повинен підміняти податковий орган, приймаючи замість нього рішення про нарахування податкових зобов'язань, які б відповідали вимогам законодавства.

В рамках даної справи можливо відокремити правомірно нараховану частину спірного повідомлення-рішення від неправомірно нарахованої.

Так, сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 15%: 11470, сума податку на доходи фізичних осіб - 1720,5 грн.

Сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17%: 36223,91 грн. (47693,91 грн. - 11470 грн.), сума податку на доходи фізичних осіб - 6158,06 грн. (36223,91х17%).

Разом сума податку на доходи фізичних осіб, визначена із середньомісячного доходу - 7878,56 грн.(1720,5 грн. + 6158,06 грн.), а не 8271,53 грн., як визначено податковим органом в акті перевірки та покладено в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно розмір штрафної санкції згідно п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, яка дорівнює 25% від суми заниженого податкового зобов'язання, становить 1969,64 грн. (7878,56 грн. х 25%), а не 2067,88 грн., як вказано у податковому повідомленні-рішенні (а.с.18).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання ОСОБА_4 з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 491,21 грн., в т.ч. 392,97 грн. (8271,53 грн. - 7878,56 грн.) за основним платежем та 98,24 грн. (2067,88 грн. - 1969,64 грн.) за штрафними (фінансовими) санкціями, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання ОСОБА_4 з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 491,21 грн., в т.ч. 392,97 грн. за основним платежем та 98,24 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями не відповідає вказаним критеріям правомірності, а тому є протиправним, таким, що прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 491,21 грн.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до задоволення частково.

Згідно з ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, на користь позивача слід присудити понесені ним витрати у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 23,15 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання ОСОБА_4 з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 491,21 грн., в т.ч. 392,97 грн. за основним платежем та 98,24 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на користь позивача - ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 23,15 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.