Справа № 812/1560/15
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року справа №812/1560/15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Чебанова О.О., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року у справі № 812/1560/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 року № Ф-215-25,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.10.2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є платником єдиного внеску на підставі статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2414-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2414-VI). 20.05.2015 року податковою інспекцією було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-215-25 на суму 2535,90 грн. Позивач вважає таку вимогу неправомірною, оскільки відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання звільняються від обов'язків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції. Позивач просив суд скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 року № Ф-215-25 на суму 2535,90 грн., сформовану Рубіжанською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року у справі № 812/1560/15 у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 року № Ф-215-25 відмовлено повністю.

Не погодившись з даною постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 року № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за № 1622/24154, Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року № 449 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953 та зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 № Ф-215-25 сформована з порушенням Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 449, оскільки податковим органом не було проведено документальної перевірки, відповідно відсутній акт перевірки, неподання звітності платника єдиного внеску за 2015 рік.

Апелянт зазначає, що посилання відповідача та суду на необхідність подачі нею заяви про звільнення від виконання обов'язків, визначених ст. 2 Закону № 2464 та сертифікату Торгово-промислової палати України, є необґрунтованими, оскільки відповідну заяву до фіскального органу вона подавала, а обов'язковість подачі сертифікату Торгово-промислової палати, на її думку, не знаходить свого підтвердження у чинному законодавстві і є вільним трактуванням законодавчих норм.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач є фізичною особою-підприємцем з 04 грудня 2013 року. Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку ОСОБА_2 обрала спрощену систему оподаткування і вона є платником єдиного податку (а.с. 8, 9).

06.11.2014 року позивач звернулась до податкового органу із заявою про звільнення від виконання обов'язків, визначених у статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464), на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану та заявою про повернення надміру та/або помилково сплачену суму єдиного соціального внеску у сумі 2113,25 грн. (а.с. 10, 40).

11 листопада 2014 року податковим органом надано відповідь за № 2697/1703/603, в якій повідомлено позивача про те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», тому визначити чи розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на м. Рубіжне неможливо (а.с. 39).

Листом від 11.11.2014 року № 2698/1703/603 відповідач у відповідь на лист позивача від 06.11.2014 року про повернення надміру та/або помилково сплачену суму єдиного соціального внеску у сумі 2113,25 грн. повідомив про те, що з грудня 2013 року позивачем обрано спрощену систему оподаткування у зв'язку з чим вона є платником єдиного соціального внеску, тому суми сплачені нею в рахунок погашення зобов'язань з єдиного соціального внеску не можна вважати надміру та/або помилково сплаченими коштами. Рубіжанська ОДПІ повідомила про відсутність у неї законних підстав для повернення сплачених зобов'язань з єдиного соціального внеску (а.с. 41).

20.05.2015 року відповідно до вимог статті 25 Закону № 2464 Рубіжанською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області на підставі облікових даних з картки особового рахунку платника податків сформована вимога № Ф-215-25 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 2535,90 грн. Вимога отримана позивачем 27.05.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 11, 36).

Вказана вимога оскаржена позивачем до Головного управління ДФС у Луганській області та Державної фіскальної служби України (а.с. 12-13, 17-19).

Рішенням Головного управління ДФС у Луганській області від 03.07.2015 року № ФОП-35/12-32-10-04/08 скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишена без задоволення, а вимога Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області від 20.05.2015 року № Ф-215-25 про сплату боргу з єдиного внеску без змін (а.с. 14-16).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року № 8583/3/99-99-10-01-07-25 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 року № Ф-215-25 Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області та рішення за результатом розгляду первинної скарги від 03.07.2015 року № ФОП-35/12-32-10-04/08 ГУ ДФС у Луганській області залишено без змін, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 12.08.2015 року № б/н - залишено без задоволення (а.с. 20-22).

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову правомірним та зазначає, що судом правильно встановлено обставини справи, вірно застосовано норми матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464).

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Статтею 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2).

Відповідно до ст. 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу) (ч. 12 ст. 9).

02.09.2014 року Верховною Радою України прийнято закон «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.10.2014 року (далі - Закон № 1669 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин ).

Підпунктом б пункту 8 ст. 14-1 Закону № 1669 розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 було доповнено пунктом 9 4 такого змісту:

"9 4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».

Проблемою даного спору є питання правомірності прийняття органом податкової служби вимоги про сплату недоїмки 20.05.2015 року.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Тобто, для застосування положень Законів № 1669 та № 2464 необхідно дотримуватися двох чинників одночасно: періоду дії законів та території, визначеної переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Не є спірним питання щодо періоду дії Закону № 2464 та визначення території.

Позивач вважає, що є суб'єктом правовідносин, для врегулювання яких необхідно застосувати розпорядження КМУ, оскільки внаслідок його прийняття у нього виникає можливість застосувати п. 9 4 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо звільнення від виконання обов'язків, визначених частиною другою статті 6 цього Закону.

Преамбулою Закону № 1669 встановлено, що цей закон прийнятий з метою забезпечення підтримки в тому числі суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України.

Згідно із ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Зі змісту статті 101 Податкового кодексу України та положень Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 вбачається, що документом - підставою для прийняття керівником (заступником керівника) контролюючого органу рішення про списання безнадійного боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), є відповідний сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, що засвідчує настання форс-мажорних обставин у податкових правовідносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу відповідно до статті 101 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 101 Податкового кодексу України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний» розуміється: зокрема, податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п.п. 101.2.4 п.101.2 ст. 101 ПК України).

Відповідно до п. 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 року № 577 (далі - Порядок № 577), під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти: зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Такий факт непереборної сили підтверджується: Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України (п. 2.1).

Пунктом 4.1 Порядку № 577 визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов'язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2014 року позивач звернулась до податкового органу із заявою про звільнення від виконання обов'язків, визначених у статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464), на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану (а.с. 10, 40).

Але, колегія суддів зазначає, що під час апеляційного перегляду встановлено, що позивачем до вказаної заяви не було надано документа, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, а саме - сертифіката Торгово-промислової палати України, що передбачено ст. 10 Закону № 1669.

Отже, оскільки позивач всупереч вимог діючого законодавства не долучив до заяви про звільнення його від виконання обов'язків по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування документ, що підтверджує настання обставин непереборної сили, що мали місце на території проведення антитерористичної операції, то податковим органом правомірно прийнято вимогу № Ф-215-25 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2535,90 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року у справі № 812/1560/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

О.О. Чебанов