Справа № 227/87/16-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Притуляк С.А.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року справа №227/87/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року у справі № 227/87/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2016 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області, в якому просив зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового трудового стажу час відбування виправних робіт з 01.10.1991р. по 13.10.1992р. на шахті «Білицька» та призначити позивачеві пенсію з моменту звернення, тобто з 10.04.2015р. Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року у справі № 227/87/16-а, у задоволенні позову - відмовлено. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначено, що оскільки в період з 01.10.1991р. по 13.10.1992р. позивач відбував покарання у вигляді виправних робіт під землею, він має право на зарахування йому цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії. Також, позивач в апеляційній скарзі наголошує, що за час відбування покарання проявив себе з позитивної сторони, за що був достроково звільнений від покарання. Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав: Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. 10 квітня 2015 року позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області від 19 червня 2015 року № 1376 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії, зокрема, не зараховано до стажу роботи період відбуття позивачем покарання у вигляді виправних робіт з 01.10.1991р. по 13.10.1992р. Вказані обставини підтверджені: копією трудової книжки, згідно запису №4 в якій, позивачеві виключено із загального стажу період відбуття покарання у вигляді виправних робіт з 01.10.1991р. по 13.10.1992р.; довідкою про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що позивач в період з 25.01.1990р. по 17.01.1993р. отримував заробітну плату як підземний працівник, з повним робочим днем під землею; довідкою про страхові внески позивача за період з 01.10.1991р. по 13.10.1992р., копією вироку Добропільського міського народного суду Донецької області від 19.09.1991 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд першої інстанції виходив з наступного. Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. У відповідності до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XІІ (у редакції Закону, чинній на час спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Згідно абзацу 1 частини 1 та абзацу 1 частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. У період, який позивач просить зарахувати до страхового стажу, був чинний Виправно-трудовий кодекс Української РСР, статтею 103 якого встановлювалось, що час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України. В свою чергу, за приписами статті 414-1 Кримінально-процесуального кодексу Української РСР питання про включення до загального трудового стажу часу роботи в колонії-поселенні і відбування виправних робіт без позбавлення волі у випадках, передбачених відповідно статями 33 і 103 Виправно-трудового кодексу України, вирішується суддею районного (міського) суду за місцем проживання особи, яка відбула покарання. Зазначене питання розглядається суддею щодо особи, яка відбула покарання в колонії-поселенні, за спільним клопотанням органу, що відає виконанням покарання, і спостережної комісії при виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, а щодо особи, яка відбула виправні роботи без позбавлення волі, - за її клопотанням. До клопотання повинні бути додані копія вироку, довідка про відбуття покарання і характеристика відповідно адміністрації колонії-поселення або адміністрації та громадської організації підприємства, установи чи організації про роботу і поведінку особи в період відбування нею покарання.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, суд першої інстанції дійшов висновку, що час відбування виправних робіт без позбавлення волі може бути включений в загальний трудовий (страховий) стаж лише при умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування таких виправних робіт на підставі рішення суду за клопотанням особи, яка відбула виправні роботи без позбавлення волі. У доданих до заяви про призначення пенсії документах не міститься відомостей стосовно наявності рішення суду, яким включено в загальний або пільговий трудовий стаж період відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 01.10.1991р. по 13.10.1992р. Не надано такого рішення і під час судового розгляду.

Згідно частини 3 статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України, в редакції чинній на час звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії, час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

З огляду на наведені обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи у зарахуванні позивачеві до пільгового стажу роботи період відбування ним покарання у вигляді виправних робіт з 01.10.1991р. по 13.10.1992р., діяв а підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог позивача не вбачається, а тому суд першої інстанції відмовив в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії в повному обсязі. З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова місцевого суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції, відмови в задоволенні апеляційної скарги. Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року у справі № 227/87/16-а - залишити без задоволення. Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року у справі № 227/87/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Колегія суддів А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок