Справа № 806/1721/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Київ К/800/44877/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області до Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України про стягнення коштів,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області (далі - Управління ПФУ) на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Управління ПФУ пред'явило у суді позов до Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України (далі - Поліська дослідна станція) про стягнення заборгованості по відшкодуванню коштів на виплату різниці між пенсіями, призначеними науковим працівникам згідно із Законом України від 13 грудня 1991 року № 1977-XII "Про наукову і науково-технічну діяльність" (далі - Закон № 1977-XII), та пенсіями, обчисленими цим особам відповідно до інших законодавчих актів, за період з січня по лютий 2014 року у розмірі 7 010 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування зазначених рішень та прийняття нового - про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що до березня 2004 року існувала Поліська дослідна станція імені О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук. 22 березня 2004 року її реорганізовано, а на базі частини її майна створено державну бюджетну наукову установу - Поліський науково-дослідний центр інституту картоплярства Української академії аграрних наук, який в 2006 році перейменовано на Поліську дослідну станцію імені О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук. На базі решти майна колишньої дослідної станції функціонує державне підприємство "Дослідне господарство Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук".

Відповідно до листа Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України від 27 травня 2014 року № 167 наукові працівники, які працювали до реорганізації та після неї фінансувалися та фінансуються на даний час 100% з державного бюджету.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що фінансування оплати праці наукових працівників Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук до її реорганізації повністю здійснювалось із загального фонду Державного бюджету. Відповідно, повністю за рахунок коштів державного бюджету повинна фінансуватись і різниця між сумою призначеної, за названим вище Законом, пенсії та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник.

Колегія суддів погоджується з висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до частини дев'ятої статті 24 Закону № 1977-ХІІ різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

На виконання наведеної норми Закону № 1977-ХІІ, Кабінетом Міністрів України 24 березня 2004 року прийнято постанову № 372 про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної, зокрема, науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право вказані особи (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку, фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Пунктами 5, 8 Порядку встановлено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону № 1977-ХІІ, про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках. При цьому, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальною обставиною в даному випадку є не сам статус установи (державна бюджетна чи інша державна), а джерело фінансування оплати праці наукових працівників, яким тепер призначена пенсія.

Як встановлено судами, фінансування оплати праці наукових працівників Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України здійснювалося із загального фонду державного бюджету, а тому фінансування різниці між пенсіями, призначеними науковим працівникам згідно із Законом № 1977-XII, та пенсіями, обчисленими цим особам відповідно до інших законодавчих актів, здійснюється за рахунок державного бюджету. Тож, суди дійшли правильного висновку, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки вони, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, їх висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними та не спростовуються доводами касаційної скарги.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников