Справа № 688/1121/16-а
Суддя: Огороднік І. В.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 688/1121/16-а
№ 2-а/688/37/16
Постанова

Іменем України

23 березня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Огородніка І.В.,

з участю секретаря - Гошовської О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Роюк В.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій, суб'єкта владних повноважень, протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся у Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області з позовами до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій, суб'єкта владних повноважень, протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся із мотивовано обгрунтованою заявою від 18 січня 2016 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з клопотанням про перерахунок пенсії.

Однак, УПФ України в Хмельницькій області листом №46/Л-8 від 04.02.2016 року, відмовило ОСОБА_1, в перерахунку пенсії.

ОСОБА_1, вважає, надану йому відмову УПФ України в Хмельницькій області неправомірною.

У своїх позовних вимогах позивач просить суд зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути звернення ОСОБА_1 від 18.01.2016 року та прийняти відповідне чинному законодавству рішення по суті поданої заяви щодо здійснення перерахунку основного розміру пенсії з урахуванням в складі грошового забезпечення для її перерахунку встановленої підпунктом 2 пункту 5 постанови від 07.11.2007 року № 1294 премії в розмірах, визначених згідно пункту 5 Порядку з урахуванням меж визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зобов'язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, із підстав поданих до суду письмових заперечень проти позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.01.2016 року, ОСОБА_1, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перерахунок пенсії.

04.02.2016 року УПФ України в Хмельницькій області листом №46/Л-8 відмовило ОСОБА_1, в перерахунку пенсії, із розясненням причин відмови.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про зобов'язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути звернення ОСОБА_1 від 18.01.2016 року та прийняти відповідне чинному законодавству рішення по суті поданої заяви щодо здійснення перерахунку основного розміру пенсії з урахуванням в складі грошового забезпечення для її перерахунку встановленої підпунктом 2 пункту 5 постанови від 07.11.2007 року № 1294 премії в розмірах, визначених згідно пункту 5 Порядку з урахуванням меж визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо розгляду звернення позивача викладеному в заяві від 18.01.2016 року таким, що в повній мірі відповідає вимогам законодавства України, встановленим нормам і правилам є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Також Постановою ВАСУ від 21 жовтня 2010 року № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідачарозглянути звернення ОСОБА_1 від 18.01.2016 року та прийняти відповідне чинному законодавству рішення по суті поданої заяви щодо здійснення перерахунку основного розміру пенсії з урахуванням в складі грошового забезпечення для її перерахунку встановленої підпунктом 2 пункту 5 постанови від 07.11.2007 року № 1294 премії в розмірах, визначених згідно пункту 5 Порядку з урахуванням меж визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суд вважає, що це є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Зазначене узгоджується з положеннями пункту 2 частини другої статті 162 КАС України, згідно якої у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

Як вбачається із матеріалів справи Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянуло заяву ОСОБА_1, від 18.01.2016 року щодо перерахунку пенсії, та надало позивачу відповідні роз'яснення.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Так, у позовних вимогах позивача не зазначено, із якої дати необхідно здійснити перерахунок та виплату пенсії, не зазначено також якою довідкою (урахування фактично отриманих сумм (премії), слід керуватися суду та відповідачу при перерахунку розмірі пенсії. Що позбавляє суд задовольнити вищевказані позовні вимоги позивача.

Також позивачем поданий до суду перерахунок №695, у якому зазначено, що премія складає - 229 грн.77 коп.

Із довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії вбачається, що премія становить 717 грн. 50 коп.

Із вище вказаних довідок та поданих позивачем документів неможливо встановити за який період часу позивачу виплачувалась премія та в якому розмірі.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій, суб'єкта владних повноважень, протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Огороднік І.В.