Справа № 760/20086/15-а
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-21/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної служби м. Києва Ярмак Олександра Юрійовича, Головного управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом, в якому просила скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 13.10.2015 року, винесену інспектором патрульної служби м. Києва Ярмак О.Ю., про застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення вимог ст. 122 ч. 1 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивувала тим, що відносно неї інспектором патрульної служби м. Києва Ярмак О.Ю. було складено поставу про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якої 08.10.2015 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Ауді», н/з НОМЕР_1, рухаючись по вул. М. Раскової, здійснила зупинку транспортного засобу на т-подібному перехресті, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Однак, позивачка винесену інспектором постанову вважає незаконною та такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує її права, зазначаючи, що наблизившись до перехрестя вул. М. Раскової-Туманяна, помітила, що на панелі приладів автомобіля засвітився датчик «ABS» та з невідомих їй причин автомобіль почав зупинятись. Розуміючи, що здійснила вимушену зупинку на дорозі, увімкнула аварійну світлову сигналізацію та намагалася з'ясувати причину несправності автомобіля. Вказувала, що правил дорожнього руху не порушувала та вжила усі необхідні заходи, передбачені на випадок вимушеної зупинки транспортного засобу у місці, де зупинку заборонено.

Доказів, які б підтвердили протилежне, окрім зазначених пояснень інспектора в протоколі, немає, а тому просила суд скасувати винесену відносно неї постанову в справі про адміністративне правопорушення щодо порушення нею правил дорожнього руху.

Позивачка в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляли, матеріали справи містять письмові заперечення в яких просять відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд вважає, що справу можна розглянути у відсутність відповідачів в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у справі доказів, оскільки їх неявка не перешкоджає всебічному дослідженню обставин справи та винесенню судом законного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.10.2015 року інспектором патрульної служби м. Києва Ярмак О.Ю. відносно позивачки ОСОБА_1 було винесено постанову про застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення, нібито, вимог ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до постанови ПС2 №446283 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Ауді», н/з НОМЕР_1, рухаючись по вул. М. Раскової, порушила вимоги п. 15.9 ПДР, здійснивши зупинку транспортного засобу на т-подібному перехресті, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ґ) п. 15.9 ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Позивачка зазначила, що правил дорожнього руху не порушувала та вжила усі необхідні заходи, передбачені п.15.14 (9.9-9.11) ПДР на випадок вимушеної зупинки транспортного засобу у місці де зупинку заборонено, помітивши, що на панелі приладів автомобіля засвітився датчик «ABS» та з невідомих їй причин автомобіль почав зупинятись, увімкнула аварійну світлову сигналізацію та намагалася з'ясувати причину несправності автомобіля. В свою чергу, докази, які б підтвердили протилежне, відсутні.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у судове засідання не з'явився, пояснення та жодних доказів правомірності винесення постанови до суду не направив. Наданий ними диск із записом розмови з позивачкою не спростовує доводів останньої.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що вимога позивачки про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної служби м. Києва Ярмак Олександра Юрійовича, Головного управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС2 №446283 від 13.10.2015 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором патрульної служби м. Києва Ярмак Олександром Юрійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. та закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 122 КпАП України за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: