Справа № 200/2405/16-а (2а/200/13/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокусправа № 200/2405/16-а (2аз/200/13/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційними скаргами Дніпропетровського міського голови ОСОБА_6, в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2016 року у справі №200/2405/16-а (2аз/200/13/16) за позовом керуючого справами виконкому Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3 до Дніпропетровського міського голови ОСОБА_6, треті особи - в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_2, в.о. заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_4, в.о. заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування розпоряджень,-

ВСТАНОВИВ:

Керуючий справами виконкому Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3 12 лютого 2016 року звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського міського голови ОСОБА_6, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати розпорядження відповідача №47-р від 03.02.2016 року, розпорядження №1137-рк від 07.12.2015 року, №1138-рк від 08.12.2015 року, №1197-рк від 22.12.2015 року.

16 лютого 2016 року позивачем заявлено клопотання про забезпечення вищезазначеного адміністративного позову шляхом:

- зупинення дії розпорядження Дніпропетровського міського голови №1197-рк від 22.12.2015 року «Про призначення ОСОБА_2» до моменту вирішення справи по суті;

- заборони відповідачу вчиняти дії щодо зміни, скасування розпорядження Дніпропетровського міського голови №1197-рк від 22.12.2015 року «Про призначення ОСОБА_2»;

- заборони відповідачу вчиняти дії щодо видачі інших розпоряджень направлених на призначення ОСОБА_2 на посаду в.о. першого заступника міського голови.

Клопотання обґрунтовано тим, що розпорядження Дніпропетровського міського голови №1197-рк від 22.12.2015 року «Про призначення ОСОБА_2» прийнято відповідачем не в межах та не у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України, оскільки посада на яку було призначено ОСОБА_2 є виборною посадою, на яку у відповідності до законодавства особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2016 року заяву керуючого справами виконкому Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі №200/2405/16-а (2аз/200/13/16) задоволено.

Суд зупинив дію розпорядження відповідача № 1197-рк від 22.12.2016 року «Про призначення ОСОБА_2» до вирішення справи по суті, до розгляду справи по суті. Заборонив відповідачу вчиняти дії щодо зміни, скасування розпорядження відповідача № 1197-рк від 22.12.2015 року «Про призначення ОСОБА_2», до розгляду справи по суті. Заборонив відповідачу вчиняти дії щодо видачі інших розпоряджень направлених на призначення ОСОБА_2 на посаду в.о. першого заступника міського голови.

Ухвала суду мотивована тим, що не вжиття заходів забезпечення позову таких як призупинення рішень, які оскаржуються до винесення рішення у справі по суті, може призвести до наслідків заподіяння шкоди, інтересам міської ради та її виконавчих органів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить зупинити виконання оскаржуваної ухвали суду, скасувати її та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду ґрунтується лише на припущеннях, без посилання на будь-які фактичні дані. Відповідач вказує на те, що суд першої інстанції зупиняючи дію розпорядження № 1197-рк від 22.12.2015 року «Про призначення ОСОБА_2» фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, в доводах апеляційної скарги відповідач вказує на те, що суд не може забороняти відповідачу вчинити дії лише у зв'язку із судженням позивача про можливе їх порушення відповідачем у майбутньому.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, третя особа - ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить зупинити виконання оскаржуваної ухвали суду, скасувати її та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду ґрунтується лише на припущеннях, без посилання на будь-які фактичні дані. Суд першої інстанції зупиняючи дію розпорядження № 1197-рк від 22.12.2015 року «Про призначення ОСОБА_2» фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, в доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує на те, що суд не може забороняти відповідачу вчинити дії лише у зв'язку із судженням позивача про можливе їх порушення відповідачем у майбутньому.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частина 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову необхідна наявність однієї з умов:

- наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- наявність підстав вважати, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- наявність очевидних ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Під час вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що положення статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України надають суду право на забезпечення позову у разі встановлення факту того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам виключно позивача.

Проте, в ухвалі про забезпечення позову суд першої інстанції зазначив, що не застосування заходів забезпечення позову може спричинити очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам міської ради та її виконавчим органом до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Питання щодо можливості спричинення очевидної небезпеки чи заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача судом не досліджувалося та не вирішувалося.

При цьому, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не встановила обставин, за яких не зупинення дії розпорядження № 1197-рк від 22.12.2015 року «Про призначення ОСОБА_2» може спричинити очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або обставин, які б свідчили про те, що права позивача будуть настільки порушені, що і їх відновлення стане неможливим.

Отже, під час судового розгляду справи позивачем не було надано належних і допустимих, у розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, доказів та не наведено обґрунтованих доводів, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди саме правам, свободам та інтересам позивача, унеможливлення захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів або ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання керуючого справами виконкому Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3 про забезпечення адміністративного позову у справі №200/2405/16-а (2аз/200/13/16).

Керуючись пунктом 6 частини 1 статті 199, 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Дніпропетровського міського голови ОСОБА_6 та в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2016 року у справі № 200/2405/16-а (2аз/200/13/16) скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання керуючого справами виконкому Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3 про забезпечення адміністративного позову.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 30 березня 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко