Справа № 824/206/16-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

24 березня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/206/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Дембіцького П.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Антонюк О.В.,

представника позивача: Лютікова Н.О.,

представника відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Букоімпекс ЛТД" до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про визнання протиправними дій.

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Букоімпекс ЛТД" до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про визнання протиправними дій.

23 березня 2016 року позивач разом із позовною заявою надав клопотання про забезпечення адміністративного позову. У наданому клопотанні позивач просить суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 24.02.2016 року та Постанови № 4/16/1024-1.20/2-611.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на те, що 19.02.2016 року Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області в порушення п.3 Прикінцевих положень Закону України № 71-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" намагалось без наявності дозволу Кабінету Міністрів України провести позапланову перевірку позивача. До перевірки орган владних повноважень не був допущений у зв'язку із відсутністю в нього дозвільних документів.

24.02.2016 року посадовими особами відповідача відносно ТОВ "Букоімпекс ЛТД" складено Акт перевірки про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва для виконання покладених на них функцій від 24.02.2016 року, Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24.02.2016 року, Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 24.02.2016 року, та прийняв Постанову № 4/161024-1.20/2-611 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.03.2016 року за не допуск службових осіб органу владних повноважень до перевірки.

У судовому засіданні позивач клопотання про забезпечення позову підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час та місце проведення судового засідання.

Дослідивши зміст клопотання про забезпечення позову, аналізуючи при цьому наявні у справі документи, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Так, суд звертає увагу на те, що згідно з вимогами ст. 117 КАС України підставами для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову можуть бути наступні обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання рішенням законної сили без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, процесуальним законом встановлено виключні обставини, які можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Аналіз вищенаведеної норми дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує як інтереси позивача, так і відповідача.

При цьому слід зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову з урахуванням ст. ст. 3, 117 КАС України повинен відповідати завданню адміністративного судочинства забезпечувати захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових, чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Щодо обґрунтування позивачем клопотання про забезпечення позову пунктом 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ, суд зазначає наступне.

Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 719-VII від 16.01.2014 р. (далі - Закон № 719-VII) доповнено статтею 31 (згідно із Законом України від 31.07.2014 р. № 1622-VII), якою встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

На виконання наведеної статті Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13 серпня 2014 року № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", якою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців (далі - Перелік № 408), до якого входить і відповідач. Однак, період протягом якого відбуватимуться перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки залишився таким як у Законі України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 719-VII протягом серпня - грудня 2014 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 р. (далі - Закон № 76-VIII) установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

З аналізу наведених норм вбачається, що Законами № 719-VII обмежено перевірки підприємств контролюючими органами, перелік яких затверджений Переліком № 408, протягом включно серпня 2014 - червня 2015 року, при цьому зауважено, що ці обмеження не стосуються Державної фіскальної служби України, мораторій на перевірки якої було введено Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014 (далі - Закон № 71-VIII).

Так, за змістом абз. 1 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII, у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Суд зауважує, що Закон № 71-VІІІ направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства. Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема ті, які виникають у сфері містобудування.

Крім того, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

А тому, беручи до уваги завдання Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо реалізації державної політики у сфері містобудівної діяльності, суд дійшов висновку, що відповідачі у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного вище, суд звертає увагу позивача, що приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, як помилково стверджує позивач.

Розглянувши клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд вважає, що необхідно відмовити у його задоволенні, оскільки позивачем не надано суду достатньо обґрунтованих доводів, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим у майбутньому, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні передбачені ч.1 ст.117 КАС України обставини для вжиття заходів забезпечення позову, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 117, 118, 158-160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185, 186 КАС України ухвала може бути оскаржена повністю або частково в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно статті 254 КАС України ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький

Ухвалу в повному обсязі складено 29 березня 2016 р.