Справа № 824/8/16-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/8/16-а

12 год. 28 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Теутуляк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 11.11.2015 р. штрафу в сумі 10847,50 грн. та пені в сумі 2274,69 гривень.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що зареєстрований та перебуває на обліку у Чернівецькій об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Зазначає, що за попередні звітні періоди сплату єдиного внеску проводив вчасно і в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями за вказані місяці. Так, позивач за січень та лютий 2015 року перерахував єдиний внесок та помилково вніс кошти єдиного соціального внеску на рахунок підприємця 34,7% р/р№2412, замість потрібного р/р№02412, однак в графі призначення платежу вказав достовірну інформацію: 101;;єсв 37,26 за січень 2015 року та 101;;єсв 37,26 за лютий 2015 року. Таким чином, позивач вважає, що при перерахуванні коштів до Державного Казначейства було вказано необхідні реквізити для сплати єдиного внеску. В свою чергу, позивач вважає, що Державне Казначейство при виявлені вказаних розбіжностей повинно було повернути кошти відправнику, що зроблено не було, а тому вважає, що кошти зараховані 18.02.2015 р. та 14.03.2015 р. без порушення строків встановлених для сплати даного збору, а відтак підстав вважати, що перерахування не відбулося не має підстав. Допущена помилка, яка не змінила суті сплачених зобов'язань, потягла за собою неправомірне нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені в частині, що не визначається позивачем. В подальшому, як зазначив позивач, за його заявою кошти були перераховані на відповідний рахунок.

А тому, позивач вважає, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 10847,50 грн. та нарахування пені в сумі 2274,69 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 11.11.2015 р., що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та наполягав на законності прийнятого рішення податковим органом. Зазначив, що ОСОБА_3 не було забезпечено своєчасну сплату сум єдиного внеску, самостійно визначених в поданих Звітах про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доказів і зборів за січень-лютий 2015 року. Так за січень 2015 р., граничний термін сплати якої був 20.02.2015 р., позивач провів нарахування єдиного внеску в сумі 8293 грн. 17.04.2015 року. За лютий 2015 р., граничний термін сплати якої був 20.02.2015 р., позивач провів нарахування єдиного внеску в сумі 11313,11 грн. частково 17.04.2015 р. та частково 15.05.2015 р. За несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування Чернівецькою об`єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області застосовано штрафну санкцію в сумі 10847,50 грн., нараховано пеню в сумі 2274,69 грн. та складено податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2015 року.

Відповідач зазначає, що вищевказані дії контролюючого органу є законними, обґрунтованими і такими, що відповідають нормам матеріального і процесуального права. Вважає, що помилка платника податків не може бути достатньою підставою для звільнення від застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату, оскільки чинним законодавством не передбачено жодних пільг та умов звільнення від їх сплати.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, 58022, АДРЕСА_1) зареєстрований та перебуває на обліку у Чернівецькій об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. (а.с. 9-10).

Згідно наданих платіжних доручень №6 від 16.02.2015 р. в сумі 8292,91 грн. та №9 від 12 березня 2015 р. в сумі 11313,11 грн. вбачається, що позивачем сплачено 101;;єсв 37,26 за січень 2015 р. та лютий 2015 р. на р/р№2412. (а.с. 15, 16).

Згідно заяви позивача від 09.07.2015 р., ОСОБА_3 звернувся до Державної податкової інспекції з проханням помилково сплачені кошти єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування перенести з рахунка №2412 на рахунок №2412. (а.с. 17).

12.11.2015 р. контролюючим органом на адресу позивача направлено рішення № від 11.11.2015 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким за період з 21.02.2015 р. по 15.07.2015 р. нарахований штраф в сумі 10847,50 грн. та пеня в сумі 2274,69 гривень. (а.с. 19).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов'язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування

У відповідності до ч. 2 ст. 8 та ст. 12 Закону визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 6, п. 8 ст. 9 Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивачем згідно наданих платіжних доручень №6 від 16.02.2015 р. в сумі 8292,91 грн. та №9 від 12 березня 2015 р. в сумі 11313,11 грн. вбачається, що позивачем сплачено єдиний внесок за січень 2015 р. та лютий 2015 р. на р/р№2412. Однак, позивачем було встановлено, що вказані кошти сплачені на невірний рахунок, на підставі чого 09.07.2015 р. ОСОБА_3 звернувся до Державної податкової інспекції з проханням помилково сплачені кошти єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування перенести з рахунка №2412 на рахунок №2412.

Згідно п. 7.1 наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 09.09.2013 N 455 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Інструкція №455), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції №455 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до п. 11 ст. 9 Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з п.11 ст. 25 Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Суд звертає увагу відповідача, що для підтвердження факту несплати єдиного внеску, як і узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що платник єдиного внеску не вчиняв дії, спрямовані на перерахування єдиного внеску до державного бюджету. Здійснення помилки під час перерахування єдиного внеску до державного бюджету в строк, встановлений п.1 ч.2 ст. 6, п. 8 ст. 9 Закону, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника єдиного внеску при його сплаті, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.11 ст. 25 Закону. Помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми збору не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений вказаною нормою Закону строк, а відтак і для застосування на підставі п.11 ст. 25 Закону штрафних (фінансових) санкцій.

Суд звертає увагу, що позивачем вживалися заходи для своєчасної та повної сплати єдиного внеску, що було підтверджено належними доказами під час судового розгляду справи. А тому, суд вважає безпідставним та необґрунтованим твердження контролюючого органу, що помилка платника податків не може бути достатньою підставою для звільнення від застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату, оскільки чинним законодавством не передбачено жодних пільг та умов звільнення від їх сплати.

Вказаної правової позиції дотримується колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, провівши системний аналіз законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, та яка використана у рішенні Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 02.12.2015 р. у справі №21-3920а15.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Чернівецька об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області не довела правомірність прийнятого рішення.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вирішує повернути позивачу сплачений судовий збір в сумі 487,20 згідно квитанції №5 від 29.12.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 11.11.2015 р. штрафу в сумі 10847,50 грн. та пені в сумі 2274,69 гривень.

3. Повернути позивачу із Державного бюджету України за рахунок асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 29 березня 2016 р.