Справа № 824/2/16-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/2/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі :

головуючого судді: Дембіцького П.Д.

при секретарі: Антонюк О.В.,

за участю :

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю);

представника відповідача - Вишняк О.О. ( за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА, третьої особи на стороні відповідача Територіального сервісного центру №7342 регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області про зобов'язання прийняти рішення.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просила зобов'язати Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації (далі - відповідач) надати їй дозвіл на переоформлення автомобіля марки «VolksvagenGolf», 1996 року випуску, кузовНОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1 та зобов'язати Територіальний сервісний центр регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області зареєструвати за нею вказаний автомобіль.

В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що її батька, ОСОБА_7, як інваліда 2 групи Великої Вітчизняної Війни, 30.08.2004р. відповідно до протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України №26/ГД-2412/Л від 05.08.2004 р. було забезпечено легковими автомобілем «VolksvagenGolf», 1996 року випуску, кузовНОМЕР_2,в якості адресної гуманітарної допомоги.

Позивачка проживала разом з батьком та здійснювала постійний догляд за ним до часу його смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. У зв'язку з цим, позивач 29.10.2015 р. відповідно до положень ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу", звернулась із заявою до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації щодо надання дозволу на переоформлення вказаного автомобіля на своє ім'я.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначила, що Постановою Кабінету Міністрів від 07.10.2015 року №803, внесено зміни до пункту, 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 , а саме абзац сьомий викладено в такій редакції: «після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина - інвалід були забезпечені через Головне управління соціального захисту населення, за бажанням членів сімей, спадкоємців інвалідів передається їм у власність безоплатно за рішенням Мінсоцполітики».

Відповідач 29.02.2016 р. подав суду заперечення на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пункт 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок 2006 року). Також відповідач у запереченні зазначив, що спірний автомобіль рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 19 вересня 2012 року вилучено у ОСОБА_6 та передано Головному управлінню праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА. Оскільки автомобіль в добровільному порядку не повернуто, а тому, постановою державного виконавця вказаний автомобіль оголошено в розшук. (а.с. 52-69).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила у їх задоволенні відмовити, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом, встановлено, ОСОБА_5 є інвалід 2 групи Великої Вітчизняної Війни. Дочкою ОСОБА_5 є позивач - ОСОБА_3

ОСОБА_5 звернувся до управління соціального захисту населення Чернівецької державної адміністрації із заявою, в якій просив забезпечити його автомобілем з правом передачі керування правнуку ОСОБА_6. (а.с.96).

ОСОБА_5 на підставі протоколу засідання комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України № 26/ГД-2412/К від 05.08.2004р. автомобіль «Фольксваген», кузов № НОМЕР_2, 1996 року випуску визнано гуманітарною допомогою для подальшої передачі ОСОБА_7 (а.с.58-60).

Актом від 30.08.2004 р. підтверджено, що автомобіль «Фольксваген», кузов № НОМЕР_2, 1996 року випуску передано ОСОБА_7 (а.с. 115).

Право керування вказаним автомобілем було передано ОСОБА_6, без права продажу, дарування або передачі іншій особі, що підтверджується довідкою № 2796 від 30.08.04 року. (а.с.117).

Довідкою про склад сім'ї, виданої виконкомом Кліводинської сільської ради Кіцманського району від 23.01.2004 року № 199, підтверджується, що до складу сім'ї ОСОБА_7 входять дружина - ОСОБА_8 та правнук - ОСОБА_6 (а.с.99).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3. (а.с13).

На момент смерті ОСОБА_7 діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України ВІД 19.06.2006 № 999. Згідно з п. 41 цього Порядку автомобіль, отриманий, як гуманітарна допомога, після смерті інваліда повертається (вилучається) Головному управлінню праці та соціального захисту населення і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Оскільки, автомобіль членами сім'ї, а саме ОСОБА_6 добровільно не був повернений, що підтверджується Актом про відмову у поверненні автомобіля (а.с.120), тому прокурором Кіцманського району в інтересах держави в особі Головного управління праці та соціального захисту населення 05.04.2012 р. було пред'явлено позов до Кіцманського районного суду про вилучення у ОСОБА_6 вказаного автомобіля, який визнано гуманітарною допомогою та передано його Головному управлінню праці та соціального захисту населення в Чернівецькій області. (а.с. 64-65, 66-68,121-122).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.05.2012р. у задоволенні позову Прокурора Кіцманського району Чернівецької в інтересах держави в особі Головного управління праці та соціального захисту населення до ОСОБА_6 про повернення автомобіля - відмовлено. (а.с.125-126)

Однак, рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 19.09.2012, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.05.2012р. скасовано та вирішено вилучити у ОСОБА_6 автомобіль «Фольксваген», кузов № НОМЕР_2, 1996 року випуску та передати Головному управлінню праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА. (правонаступник - Департамент соціального захисту населення Чернівецької ОДА). (а.с.133-135).

За вказаним рішенням суду, видано виконавчий лист та пред'явлено Департаментом 11.07.2013 до виконання до Відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції.

Згідно інформації Територіального сервісного центру № 7342 регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області на підстави постанови Кіцманської ДВС, вх. № 2430 від 16.06.2014 року ВП 40830592 на підставі виконавчого листа № 2-518 від 20.06.2013 року вказаний автомобіль знаходиться в розшуку. (а.с. 89).

14 травня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни" (далі - Закон), яким зокрема внесено зміни до ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу", і викладено її в такій редакції: "Після смерті інваліда, дитини - інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина - інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Позивач 29.10.2015 року звернулася із заявою Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації щодо надання дозволу на переоформлення вказаного автомобіля на своє ім'я.

Судом з метою з'ясування обставин справи, було зобов'язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог. З урахуванням матеріалів справи, розгляд справи відкладався, а також у справі оголошувалася перерва у зв'язку з необхідністю витребування письмових доказів щодо підтвердження обставин правомірності прийняття спірного рішення.

Оскільки позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. ч. 4,5 ст. 11 КАС України зобов'язував позивача, відповідача надати суду письмові докази, які б вказували на підстави прийняття спірного рішення та інші документи, які мали значення для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, судом у порядку п. 4-5 ст. 11, ст. ст. 69, 71 КАС України витребувано у позивача матеріали, які стали підставою прийняття спірного рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У справі, що розглядається, такою подією (фактом) є смерть інваліда ОСОБА_7

Частиною четвертою статті 4 Цивільного кодексу України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Таким чином, питання про вилучення після смерті інваліда в його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, має вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому автомобіль надавався як гуманітарна допомога.

Таким нормативно-правовим актом є Порядок 2006 року, відповідно до пункту 41 якого за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості.

Автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому інваліду (за його згодою або за згодою законного представника недієздатного інваліда), дитині-інваліду (за згодою її законного представника) незалежно від черговості на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку.

Згідно з пунктом 16 Порядку 2006 року, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда.

Відповідно до абзацу 7 пункту 41 Порядку 2006 року, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції.

Згідно із статтею 11-1 Закону України у редакції на час виникнення правовідносин (станом на день смерті ОСОБА_7) «Про гуманітарну допомогу» № 1192-XIV від 22 жовтні 1999 року, забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно. У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Із системного аналізу наведених правових норм слідує, що після смерті інваліда, який користувався автомобілем, визнаним гуманітарною допомогою, такий автомобіль може бути переданий у власність одному із членів його сім'ї безоплатно - у випадку експлуатації автомобіля більше 10 років, якщо ж строк експлуатації такого транспортного засобу менше 10 років, то його передача членам сім'ї померлого інваліда здійснюється виключно за умови сплати ними податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Як вбачається із матеріалів справи, померлий батько позивачки, ОСОБА_7 користувався автомобілем автомобіль «Фольксваген», кузов № НОМЕР_2, 1996 року випуску з 30.08 2004 року по 26.08. 2009 року, тобто, менше 10 років.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що суб'єкт владних повноважень не має законних підстав щодо надання ОСОБА_3 дозволу на реєстрацію автомобіля, який ввезено як гуманітарна допомога інваліду, після його смерті без сплати податків (зборів), оскільки на момент смерті ОСОБА_7 не сплив 10-ти річний строк експлуатації цього автомобіля, наданого йому в 2004 році, в свою чергу позивачка не надала доказів щодо звільнення її від сплати податків і зборів).

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд також враховує висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 17.12.2013 р. у справі №3124.

Вимоги позивача щодо зобов'язання Територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області зареєструвати за нею автомобіль марки «VolksvagenGolf», 1996 року випуску, кузовНОМЕР_2, державний номери НОМЕР_1 є похідними від вимог щодо зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації надати дозвіл на переоформлення автомобіля марки «VolksvagenGolf», 1996 року випуску, кузовНОМЕР_2, державний номери НОМЕР_1 . Оскільки в судовому засіданні законних підстав для задоволення основних вимог позивача не встановлено, похідні від них також підлягають залишенню без задоволення.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 не дотримався вимог Закону, після смерті інваліда, автомобілем яким користувався ОСОБА_6, який визнано гуманітарною допомогою добровільно не повернув. Крім того,ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_3 не надали доказів щодо сплатили податків і зборів за ставками діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. водночас, суд зазначає, що вказаний автомобіль може бути переданий у власність одному із членів його сім'ї безоплатно - у випадку експлуатації автомобіля більше 10 років, якщо ж строк експлуатації такого транспортного засобу менше 10 років, то його передача членам сім'ї померлого інваліда здійснюється виключно за умови сплати ними податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький

Постанова в повному обсязі складена 28 березня 2016 р.