Справа № 2-а-2795/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-2795/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем україни

25 березня 2011 року 16 год. 30 хв. суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва про визнання незаконними дій та стягнення недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки в розмірі 8532,76 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва про визнання незаконними дій та стягнення недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки в розмірі 8532,76 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є особою, яка потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи. Згідно діючої в 2009 - 2010 роках статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент виплати.

Проте, в порушення закону, відповідач здійснив виплату допомоги на оздоровлення в значно меншому розмірі, який передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме для розрахунку замість мінімальної заробітної плати в розмірі 747,00 грн. у 2009 році та 2010 році - замість 922,00 грн. застосував виплату у розмірі 90,00 грн.

У звязку із цим, заборгованість відповідача із щорічної допомоги на оздоровлення складає 8165,00 грн., а з урахуванням інфляції - 8532,76 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) даний позов підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово суддею, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

09.02.2011 ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва відкрито скорочене провадження по даній справі в частині позовних вимог починаючи з 01.01.2010. Копія ухвали направлена відповідачу з роз'ясненням частини третьої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У іншій частині вимог (за 2009 рік), позов залишено без розгляду ухвалою суду від 09.02.2011, оскільки пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 99 КАС України. Клопотання та доказів на поновлення строку звернення до суду, позивач не надав.

До прийняття цієї постанови, відповідач заперечень проти позов до канцелярії суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Департаменті праці та соціального захисту виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІІ групи.

Вказані обставини підтверджуються посвідченнями позивача, копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідно до яких ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи (посвідчення серії Б № 028320, видане 10.04.2007) та учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії (посвідчення серії А № 083990, видане 27.04.2007).

19.01.2010 позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок та виплату йому на підставі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати, замість 90,00 грн.

Однак, листом від 25.01.2011 № Д-Д-541/л відповідач відмовив позивачу в задоволенні заяви, зазначивши, що щорічна допомога на оздоровлення за 2009 2010 роки нарахована та виплачена у повному обсязі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив виплату щорічної допомоги на оздоровлення позивачу за 2009 рік 10.09.2009, а за 2010 рік 17.01.2011.

Оскільки, в частині вимог за 2009 рік позов залишено без розгляду ухвалою суду від 09.02.2011, тому суд не вбачає підстав для надання правової оцінки діям відповідача щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

Що стосується виплат за 2010 рік то в цій частині позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інвалідам ІІІ групи, виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат (частина четверта). При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (частина сьома).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та які є інвалідам III групи - 90 гривень.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Щодо розміру мінімальної заробітної плати, з якого повинен здійснюватися розрахунок вказаної допомоги то необхідно враховувати наступне.

Судом встановлено, що щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 90 грн. за 2010 рік відповідач перерахував позивачу 17.01.2011. Таким чином, розмір допомоги повинен визначатися із розміру мінімальної заробітної плати, що діє на вказану дату, а саме - 941 гривні, розмір якої установлено з 01.01.2011 статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Суд також звертає увагу на те, що позивач є інвалідом ІІІ групи, а тому має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Щодо встановлення судовим рішенням розміру не донарахованої щорічної допомоги на оздоровлення, який вказано у позові, то у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як суд не може перебирати на себе функцію державного органу, на який законодавством покладено обовязок з нарахування такої допомоги.

Також не підлягає задоволенню вимога про компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку із невиплатою щорічної допомоги на оздоровлення у повному обсязі.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

Як вбачається із змісту статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення має разовий характер, оскільки виплачується один раз на рік. Крім того, відповідно до частини сьомої цієї статті дана допомога визначається із розміру мінімальної заробітної плати, що діє на момент її виплати.

За таких обставин, враховуючи положення частини другої статті 11 КАС України, суд вважає, що для відновлення права позивача необхідним і достатнім способом захисту його порушеного права буде зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до вимог статі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням мінімальної заробітної плати на дату виплати цієї допомоги, з урахуванням раніш виплаченої суми.

Керуючись положеннями статей 19, 22, 46 Конституції України, статтею 42 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статтями 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобовязати Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до вимог статі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням мінімальної заробітної плати на дату виплати цієї допомоги, з урахуванням раніш виплаченої суми.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко