Справа № 344/6125/15-а 2-а/344/303/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016р. Справа № 876/6355/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Носа С.П.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з'явився

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.05.2015р. у справі №344/6125/15-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2015р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, просив визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового обчислення стажу; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожен рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи ОСОБА_1 з 19.03.1976р. по 20.01.1977р. та з 01.01.1977р. по 19.10.1984р. як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області зробити перерахунок пенсії та виплатити пенсію ОСОБА_1 із врахуванням пільгового обчислення стажу з моменту призначення пенсії.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.05.2015р. у справі №344/6125/15-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що пунктом 5 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено перелік альтернативних підстав для можливості користуватись пільгами, передбаченими для осіб, які працюють у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Крім того, апелянт вважає посилання суду першої інстанції на те, що умовою надання пільг є укладення працівником письмового трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, строком на три роки, є безпідставним, оскільки згідно з довідками, долученими до адміністративного позову, позивач працював у районах Крайньої Півночі з 1976р. по 1984р., тобто вісім років.

28.07.2015р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, в якому відповідач у справі зазначив, що Управління заперечує проти апеляційної скарги в повному обсязі, судом першої інстанції вірно досліджено матеріали справи та винесено правомірне рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та з 19.03.2008р. отримував пенсію по інвалідності, з 20.02.2010р. отримує пенсію за віком (а.с.10).

31.03.2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та зобов'язання зарахувати даний період в пільговому обчисленні за кожний 1 рік роботи як за 1 рік 6 місяців.

06.04.2015р. йому було відмовлено в такому перерахунку з огляду на те, що позивач працював з 18.03.1976р. по 19.10.1984р. в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі без укладення трудового договору, і не зазначено, що позивач користувався пільгами відносно кратності стажу 1 рік за 1,5 (а.с.15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем трудові угоди не укладались та в довідках не вказано, що на позивача розповсюджуються пільги щодо зарахування кратності стажу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується та зазначає наступне:

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України вбачається, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), період роботи до 01.01.1991р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991р.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (далі - Указ), Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960р. №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (далі - Постанова), Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967р. "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (далі - Указ 2).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абз.3 п.5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV).

Керуючись вимогами пп."б" п.7 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, за період роботи до 01.01.1991р. на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відтак, із системного аналізу наведених норм права випливає, що трудовий договір є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

За вимогами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи (а.с.11-14) про його роботу в районі Крайньої Півночі у спірний період.

Більше того, періоди роботи позивача з 19.03.1976р. по 20.01.1977р. та з 01.01.1977р. по 19.10.1984р. в районі Крайньої Півночі підтверджується:

- архівною довідкою архівного відділу адміністрації Муніципальної освіти "Холмський міський округ" від 12.03.2015р. №711, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював з 01.01.1977р. по 19.10.1984р. на підприємстві "Холмська база виробничо-транспортного флоту", яке розташовувалось на території Холмського району Сахалінської області (а.с.16);

- архівною довідкою архівного відділу адміністрації міста Холмська і Холмського району Сахалінської області від 02.12.2002р. №1330, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював з 01.01.1977р. по 19.10.1984р. на підприємстві "Холмська база виробничо-транспортного флоту". Крім цього, в довідці зазначено, що Сахалінська область прирівняна до районів Крайньої Півночі відповідно до Указу Президії Верховної Ради СССР від 01.08.1945р. (а.с.20);

- архівною довідкою архівного відділу адміністрації Муніципальної освіти "Холмський міський округ" від 12.01.2007р. №11, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював з 01.01.1977р. по 19.10.1984р. на підприємстві "Холмська база виробничо-транспортного флоту" (а.с.21);

- архівною довідкою архівного відділу адміністрації Невельського міського округу від 31.03.2015р. №754, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював з 18.03.1976р. по 01.01.1977р. повний робочий день, повний робочий тиждень в Управлінні тралового флоту "Сахалінрибпром". Крім цього, у вказаній довідці зазначено, що на позивача поширювались пільги для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них (а.с.17);

- архівною довідкою архівного відділу адміністрації Невельського муніципального району від 15.01.2007р. №41, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював з 18.03.1976р. по 01.01.1977р. в Управлінні тралового флоту. Крім цього, у вказаній довідці зазначено, що підприємство знаходилось в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (а.с.18).

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967р. №1029, позивач працював у районах, які відносяться до районів Крайньої Півночі, та прирівняних до них місцевостях, що є беззаперечним фактом.

Підпунктом "д" п.5 Указу передбачено, що "робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах".

Пунктом 3 Постанови передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960р. зараховується за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960р. - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та подані довідки, що підтверджують стаж роботи та отримувані пільги під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є достатні підстави для зарахування йому до пільгового трудового стажу період роботи з 19.03.1976р. по 19.10.1984р. в з розрахунку за кожний рік - один рік і шість місяців.

Посилання відповідача на те, що пільги, встановлені вказаними нормативними актами, не розповсюджуються на позивача, оскільки останній не надав укладених з роботодавцем строкових трудових договорів є безпідставними, так як факт укладання трудового договору з роботодавцем підтверджується записами у трудовій книжці, а також відповідними довідками, що згідно із вимогами п.5 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону №1058-IV є достатніми документами для перерахунку пенсії.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки стосовно ненарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин, слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду, визначений ст.ст.99, 100 КАС України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлений шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки звернувся з позовом лише 28.04.2015р., а позовні вимоги ним заявлено з 19.03.2008р., такий не надав доказів того, що ним був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин, тому, з огляду на наведене, позовні вимоги за період з 19.03.2008р. по 27.10.2014р. включно слід залишити без розгляду, у відповідності до положень ст.100 КАС України.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, не дотримано норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, у випадках неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участі в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.05.2015р. у справі №344/6125/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, - задоволити частково.

2. Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.05.2015р. у справі №344/6125/15-а, - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача задоволити частково.

3. Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з з 19.03.2008р. по 27.10.2014р. включно, - залишити без розгляду.

4. Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області від 06.04.2015р. №100/Ц-8 у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до трудового стажу періоду його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 19.03.1976р. по 19.10.1984р. на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

5. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 19.03.1976р. по 19.10.1984р. на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, та здійснити перерахунок призначеної йому пенсії, з 28.10.2014р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя С.П. Нос

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 30.03.2016р.