Справа № 645/1373/16-а
Суддя: Горпинич О. В.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/1373/16-а
Провадження № 6-а/645/7/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним поданням та просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 для подальшого направлення до органів паспортного контролю та Адміністрації Державної прикордонної служби.

В обґрунтування вказаного подання зазначає, що на примусовому виконанні у Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Харківської області знаходиться виконавчий лист № 820/1586/15, виданий 13.05.2015 року Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь УПФУ у Фрунзенському районі м. Харкова у розмірі 1288,80 грн., відповідно до якого 12.06.2015 року відкрите виконавче провадження. Боржником рішення суду не виконується, сума боргу до цього часу не сплачена. Приймаючи до уваги, що боржник має заборгованість перед державним бюджетом України та його можливість в будь який момент виїхати за межі України, що може ускладнити чи зробити неможливим прийняття та виконання рішення суду, просили задовольнити подання.

На теперішній час борг боржником не сплачено.

В судове засідання державний виконавець не зявився, повідомлена про час та місце розгляду подання своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали, додані до подання, виконавчого провадження № 750/13, приходить до висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; не повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 820/1586/15, виданий 13.05.2015 року Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь УПФУ у Фрунзенському районі м. Харкова у розмірі 1288,80 грн.,

Постановою державного виконавця від 12.06.2015 року вказане виконавче провадження було відкрите.

Стаття 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простоюкореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого Провадження, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що державним виконавцем були дотримані вищевказані вимоги ст. 31 Закону України «Про в виконавче провадження» про надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, тому необхідно вважати, що боржник у даному випадку не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, що за відсутності інших доказів з цього приводу виключає свідомий, тобто умисний характер невиконання рішення суду з його боку.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до узагальнення Верховного Суду України судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тобто, під поняттям ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ч. 2 ст. 10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Державним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду про стягнення заборгованості, суду надано не було.

Звертаючись до суду з поданням, державним виконавцем не було доведено вчинення боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Доказів, що боржник ухиляється від виконання своїх обов'язків по виконанню рішення суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення подання старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління юстиції, оскільки не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що державним виконавцем вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду. Суду не надано доказів на підтвердження того, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та про те, що боржник, ухиляючись від виконання рішення, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, за час виконання рішення виїжджав за межі України (довідку Державної прикордонної служби), що призвело до виникнення заборгованості або боржник безпідставно не зявлявся на виклики державного виконавця.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подання в пятиденний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя -