Справа № 2-а-131/10/2170
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2011 р.Справа № 2-а-131/10/2170

Категорія: 8.2.1Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2010 року по адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел»до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

встановила:

13 січня 2010 року ТОВ «ФПК «Корабел»звернулось до суду із позовом до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 21.09.2009 року № /0 про зменшення заявленого до бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 62559,01 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що як вбачається з акту, підставою для висновку про порушення вимог законодавства про податок на додану вартість є відсутність можливості у податкової інспекції перевірити всіх учасників господарських операцій по ланцюгам постачальників, що, в свою чергу, позбавляє позивача права на податковий кредит по таким операціям. Відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість»головною умовою для формування податкового кредиту платника ПДВ є наявність належним чином складеної податкової накладної та використання придбаних за цими податковими накладними товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях в межах власної господарської діяльності платника податків. Всі зазначені вимоги для формування податкового кредиту, а отже і для отримання бюджетного відшкодування, підприємством виконані, тому у відповідача відсутні правові підстави для зменшення належної до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість. Висновки відповідача про неможливість підтвердження сплати до бюджету сум ПДВ постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгам проходження товарів не можуть бути підставою для зменшення заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ, оскільки у платника податку відсутній механізм контролю за декларуванням та сплатою ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) по ланцюгу до виробника та законодавчо не передбачений такий обов'язок.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що перевіркою встановлено завищення суми бюджетного відшкодування, а тому зменшення суми ПДВ є правомірним. Головною умовою для отримання бюджетного відшкодування з ПДВ платником податку є сплата ПДВ до бюджету постачальниками товарів (робіт, послуг) на всіх етапах (ланцюгах) проходження товарів (робіт, послуг) починаючи від виробника або експортера цих товарів (робіт, послуг). Перевіркою не встановлено факт надмірної сплати податку на додану вартість до бюджету по постачальникам позивача, а тому відсутні і підстави для повернення сум надмірно сплаченого податку позивачу.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2010 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел»було задоволено повністю.

Було визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні від 21.09.2009 року №/0.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Херсоні, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання щодо скасування оскаржуваного судового рішення та постановлення нового про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що у вересні 2009 року ДПІ у м. Херсоні було проведено невиїзну документальну перевірку ТОВ «ФПК «Корабел»(м. Херсон) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за період травень, жовтень 2008 року, січень 2009 року.

За результатами перевірки складено акт від 10.09.2009 року № 2631/23-2/32808885, який став підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 21.09.2009 року № /0. Відповідно до вказаного рішення підприємству зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на загальну суму 62559,01 гривень в тому числі, за травень 2008 року на 16350 гривень, за жовтень 2008 року на 8974,73 гривень, за січень 2009 року на 37234.28 гривень.

По декларації за травень 2008 року позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування на 16 350 гривень по постачальнику ТОВ КФЛ «Сервіс»(м. Київ), який поставив позивачу у квітні 2008 року автонавантажувач «Komatsu FD50AT-7». Зменшення відбулось у зв'язку із тим, що відповідно до відповіді ДПІ у Святошинському районі м.Києва від 27.02.2009 року неможливо провести перевірку ТОВ КФЛ «Сервіс», підприємство не знаходиться за юридичною адресою, передано у розшук.

По декларації за жовтень 2008 року зменшено суму бюджетного відшкодування на 8974,73 гривень у зв'язку із тим, що постачальник по третьому ланцюгу ТОВ «Фірма «Торк»(м. Дніпропетровськ) знято з податкового обліку 18.02.2008 року свідоцтво платника ПДВ анульовано 12.02.2008 року, відповідач не має змогу провести перевірку даного постачальника.

По декларації за січень 2009 року зменшено суму бюджетного відшкодування на 37234,28 гривень у зв'язку із тим, що постачальник по третьому ланцюгу ПП «Західлісбуд»(м. Костопіль, Рівненська обл.) не знаходиться за юридичною адресою і відповідач не має змогу провести перевірку даного постачальника, а постачальник ТОВ «ТД «Єврорпак»(м.Дніпропетровськ), який є постачальником позивача по другому ланцюгу через ТОВ «ТД «Новий Стиль»(м. Херсон) за даними ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, не мав із останнім правовідносин.

Відповідачем зроблено висновки про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість ТОВ «ФПК «Корабел»у травні, жовтні 2008 року та січні 2009 року на підставі того, що такий контрагент, як ТОВ «Фірма «Торк»припинило своє існування після складення податкових накладних. ПП «Західлісбуд»та ТОВ КФЛ «Сервіс»не знаходяться за юридичною адресою і відповідач не зміг дослідити стан сплати ними ПДВ під час продажу товарів.

При дослідженні заявленого ТОВ «ФПК «Корабел»відшкодування з ПДВ за травень 2008 року, встановлено, що до складу податкового кредиту включено податок, сплачений у складі вартості товарів на користь ТОВ КФЛ «Сервіс».

У квітні 2008 року позивач на підставі договору придбав автонавантажувач «Komatsu FD50AT-7». Оплата проведена у безготівковому порядку через банківську установу, поставка здійснена на підставі видаткової накладної та податкової накладної.

Представник ДПІ у м. Херсоні підтвердив, що у податкового органу відсутні зауваження щодо реальності поставки товару та правильності оформлення документів бухгалтерської та податкової звітності.

Судом 1-ї інстанції були досліджені наступні документи: свідоцтво про реєстрацію технологічного транспортного засобу серія ХО № 001871 автонавантажувач «Komatsu FD50AT-7»2008 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, шасі № 108861, державний номер НОМЕР_3; талон про проходження державного технічного огляду даним транспортним засобом, інвентарна картка обліку основних засобів, відповідно до якої даному транспортному засобу присвоєно інвентарний номер 2270120.

Висновок про завищення позивачем заявленої суми бюджетного відшкодування відповідач зробив на підставі того, що не зміг дослідити фактичну сплату ПДВ при продажі та перепродажі товарів, починаючи від виробника або експортера цього товару.

Відповідачем не було надано доказів про відсутність чи неможливість проведення цих операцій, що може свідчити про їх безтоварність.

Також відповідач не зміг спростувати факт постачання товарів та декларування зобовязань з ПДВ постачальниками товару ПП «Західлісбуд»та ТОВ «КФЛ «Сервіс»і тому колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, щодо правомірності включення до розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ за травень 2008 року та січень 2009 року.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п. 6.2 зазначеного Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 165, податкова накладна дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрати по сплаті податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції відносно того, що ставлячи залежність бюджетного відшкодування від стану сплати податку на додану вартість на всіх ланцюгах проходження товарів відповідач не навантажує акти перевірки контрагентів позивача доказовою частиною впливу саме відносин досліджуємих взаємовідносин на формування кінцевої суми бюджетного відшкодування з ПДВ. Відповідач досліджує сплату ПДВ. По ланцюгах одного із контрагентів превіряємого платника податків зовсім не доводячи те, що саме податок від перепродажу цього товару був підставою для декларування наміру отримати бюджетне відшкодування. Як правило позивач та його контрагенти мали господарські зв'язки по придбанню та продажу товарів (робіт, послуг) з багатьма суб'єктами підприємницької діяльності, а податковий орган, розглядаючи стан сплати ПДВ окремого контрагента не довів факт реалізації саме цього товару, саме від цього постачальника роблячи при цьому не підтверджений належними доказами висновок про безпідставне включення ПДВ по цьому контрагенту до податного кредиту або бюджетного відшкодування.

Так за декларацією за січень 2009 року позивачу зменшено бюджетне відшкодування зокрема і у звязку із отриманням від ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська інформацію, що ТОВ «ТД «Європак», постачальник позивача по II ланцюгу не мав взаємовідносин із ТОВ «ТД «Новий стиль», постачальником позивача по І ланцюгу. При чому відповідач не обґрунтував чому він вважає, що позивачу ТОВ «ТД «Новий стиль»поставило саме товар, який, придбало у ТОВ «ТД «Європак». а не у іншого свого постачальника, адже товар (брус) не має індивідуальних ознак, за яким його можна було б ідентифікувати.

Крім того, вищезазначені господарські операції були здійснені позивачем на ринку поставки товарів у різних регіонах України. У звязку з чим, на думку колегії суддів, позивач не мав реальної можливості бути обізнаним стосовно характеру діяльності своїх контрагентів та їх дійсними намірами при можливому здійсненні останніми господарських операцій в «тіньовому»секторі економіки.

Таким чином, наявні матеріали перевірки від 10.09.2009р. не дали змогу суду у повній мірі дослідити обґрунтованість розміру бюджетного відшкодування, зменшеного за результатами цієї перевірки, а інших доказів суду не надано і вичерпано всі можливості щодо їх встановлення та витребування.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що в судовому процесі не було доведено те, що діяльність ТОВ «ФПК «Корабел»(як платника податку) була спрямована на здійснення операцій (повязаних з наданням податкової вигоди) з контрагентами, які не виконують своїх зобовязань.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2010 року по адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел»до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3