Справа № 810/5682/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 березня 2016 року м. Київ К/800/64847/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі за позовом Державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України" до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування розпоряджень,

в с т а н о в и л а:

Державне сільськогосподарське підприємство "Головний селекційний центр України" звернулося з позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації № 298 від 16.03.2010 р. та № 323 від 18.03.2010 р.. якими передано у власність громадянам України ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3.8990 га, із земель, що перебувають у постійному користуванні ДСП «Головний селекційний центр України».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року вищезазначене рішення скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації № 298 від 16 березня 2010 року та № 323 від 18 березня 2010 року.

У касаційній скарзі треті особи, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 вересня 2013 року ДСП «Головний селекційний центр України» відповідно до Земельного кодексу України, Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 р. № 1051, згідно із державним актом від 12.12.1997 р. № 52 звернулося до Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки.

Відповідно до цього, управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області надало відповідь у вигляді рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 02.10.2013 р. № РВ-013 про те, що рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру прийняте у зв'язку із знаходженням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

06 серпня 2013 року Позивач звернувся із зверненням до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області про надання інформації, а саме рішенням якого органу, якою датою та кому було передано у власність земельні ділянки, які належать ДСП «Головний селекційний центр України» на праві постійного користування.

Розглянувши звернення позивача Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація Київської області надала відповідь від 15.08.2013 року вих. № 06-22/1580 в якій зазначила, що розпорядженнями голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 16.03.2010 р. № 298, від 18.03.2010 р. № 323 передано у власність громадянам України ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,8990 га. які знаходяться на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

В подальшому третіми особами отримано Державні акти на право приватної власності на землю.

Вважаючи, що розпорядження голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації № 298 від 16.03.2010 р. та № 323 від 18.03.2010 р. прийнято з порушенням чинного законодавства, позивач звернувся до суду.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень ( пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У зв'язку з цим у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-551а14 Верховний Суду України висловив таку правову позицію: "У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право".

Такого ж висновку Верховний Суд України дійшов у постановах від 24 лютого 2015 (справа №21-34а15), від 16 грудня 2014 року (справа №21-544а14) від 09 грудня 2014 року (справа №21-308а14), від 11 листопада 2014 року (справа №21-493а14).

Зважаючи на те, що відповідно до частини 1 статті 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, судова колегія вбачає підстави для скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 228 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку та закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 220, 223, 228, 230 КАС України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець