Справа № 2-а-613/11/1529
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2012-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2012 р.Справа № 2-а-613/11/1529

Категорія: 10.3.3Головуючий в 1 інстанції: Тимошенко С.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Постанову Татарбунарського районного суду Одеської об ласті від 21 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання нарахувати матеріальну допомогу у зв'язку з відпусткою по догляду за дитиною, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання нарахувати матеріальну допомогу у зв'язку з відпусткою по догляду за дитиною.

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської об ласті від 21 квітня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.7), батьками ОСОБА_5, що народилась 27 жовтня 2008 року, є ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

16 лютого 2011 року ОСОБА_4 звернулась до УПСЗН райдержадміністрації з заявою про нарахування їй допомоги на дитину з урахуван ням доходів, що видно з її копії (а.с.11).

Розпорядженням начальника УПСЗН від 22.02.2011 р. (а.с.12) позивачу відмовлено в призначенні допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по доходам в зв'язку з тим, що до по даної заяви на протязі місяця не додані необхідні документи, а саме: декларація про доходи та майновий стан сім'ї, договір оренди землі.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, дідусь, бабуся або інший родич, який фактично здійснює догляд за дитиною. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення зазначеної допомоги по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Виплата допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога, пі сля закінчення зазначеного строку не підтвердила право на призначен ня допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачу ється у мінімальному розмірі.

Судом встановлено, що позивач у зв'язку із зміною місця прожи вання взята на облік в УПСЗН з 01 липня 2010 року. Відповідно до По рядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, по зивачу призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у розмірі, що перевищував мінімальний. Виплата да ної допомоги здійснювалась протягом шести місяців. Після закінчення зазначеного строку позивач не підтвердила право на призначення допо моги у розмірі, що перевищує мінімальний, тому їй допомога виплачу ється у мінімальному розмірі - 130 грн. щомісячно.

Позивач не заперечувала факт виплати їй щомісячно допомоги в мінімальному розмірі.

Позивачем до заяви про призначення допомоги у розмірі, що пере вищує мінімальний, надано копію договору оренди землі, укладеного між чоловіком позивача - ОСОБА_6 - та ВАТ СП «Чорноморська перли на», згідно якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,32 га. (а.с. 8-10).

Але, у зазначеному договорі є виправлення у даті його укладення - не зрозуміло, чи у 2000 році укладався договір, чи у 2010 році. Крім того, у договорі не зазначено нормативну оцінку земельної діля нки, договір не пройшов державну реєстрацію.

Як вбачається з листа заступника начальника відділу Держкомзему у Татарбунарському районі Одеської області, копія на а.с.33, «завірену копію договору оренди від 21.09.2010 року між ВАТ СП «Чорноморська перлина» та ОСОБА_6, вважати не дійсною. Даний договір державну реєстрацію не пройшов».

З оглядом на викладене, суд не може прийняти до уваги довідку ВАТ СП «Чорноморська перлина»про те, що згідно договору оренди зе мельної частки ОСОБА_6 нараховано за 2010 рік 1200 грн.

Таким чином, позивачем після закінчення строку, протягом якого вона отримувала допомогу у розмірі, що перевищує мінімальний, не підтверджено право на призначення допомоги у такому ж розмірі, що виявилось у наданні недостовірних відомостей про доходи сім'ї, тому їй допомога виплачується у мінімальному розмірі - 130 грн. щомісяч но .

При наданні позивачем відповідачу всіх необхідних документів їй може бути нараховано допомогу у розмірі, що перевищує мінімальний.

Також судом першої інстанції встановлено, що листом відповідача за № Н-19-19/13 від 24.02.2011 р. позивача було повідомлено про недійсність наданої нею копії договору оренди землі і запропоновано надати договір орен ди землі, укладений відповідно до вимог чинного законодавства, що давало підстави для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мі німальний .

Але це позивачем зроблено не було, у зв'язку з чим їй призначе но й виплачується допомогу у мінімальному розмірі.

Таким чином, судом з достовірністю встановлено, що на звернення позивача до УПСЗН райдержадміністрації з приводу призначення їй до помоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у пі двищеному розмірі управління реагувало, вивчило та розглянуло заяву, прийняло відповідне рішення. Тобто у розпорядженні суду відсутні які-небудь докази про бездіяльність зазначеного суб'єкту владних повно важень при розгляді заяви ОСОБА_4, сама позивач на них не посила лася.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.

Проте позивачем не надано суду доказів про бездіяльність відпо відача при розгляді її заяви про призначення їй згаданої допомоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської об ласті від 21 квітня 2011 року по справі № 2-а-613/11/1529, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3