Справа № 289/440/16-а
Суддя: Сіренко Н. С.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Радомишльський районний суд Житомирської області
Номер провадження2-а/289/23/16
Справа №289/440/16-а
Рядок статистичного звіту 3
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області судді Сіренко Н.С. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області про зобов'язання нарахування і виплати пенсії за віком,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області (далі - УПФУ) та з 01.04.2013 року отримувала пенсію за віком, як жінка, яка виховує дитину-інваліда двічно, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також станом на 01 квітня 2015 року працювала на посаді, яка відповідно до Закону України «Про державну службу» відноситься до державної служби.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії їй було призупинено з 01.04.2015 року.

Оскільки до 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, 12.02.2016 року вона звернулася до УПФУ з заявою про поновлення виплати пенсії, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак листом від 25.02.2016 року УПФУ у поновленні виплати пенсії їй було відмовлено, з посиланням на те, що виплату їй пенсії буде поновлено у разі звільнення з займаної посади державного службовця, в іншому випадку відсутні підстави для поновлення виплати пенсії з 01.04.2015 року.

Посилаючись на ці обставини, позивач просить суд визнати такі дії суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року.

Ухвалою судді від 22.03.2016 року було відкрите скорочене провадження по справі.

Відповідач надіслав свої заперечення проти позову, відповідно до яких просить відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності зі ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши повідомлені сторонами обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вивчення матеріалів справи та оцінка повідомлених позивачем обставин є підставою для висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних міркувань.

Частиною 1ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в УПФУ як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.11) та працює в управлінні праці та соціального захисту населення на посаді головного спеціаліста відділу соціальних допомог, компенсацій та субсидій (а.с.9,10).

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії позивачу призупинено, починаючи з 01.04.2015 року.

12.02.2016 року позивач звернулася до УПФУ з заявою про поновлення раніше призначеної пенсії на підставі п. 5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, але листом УПФУ від 25.02.2016 року їй було відмовлено в цьому з тих підстав, що вона працює на посаді державного службовця та пенсія їй не виплачується, виплату буде поновлено у разі звільнення з займаної посади (а.с.8).

В силу ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року (далі Закон № 213-VIII від 02.03.2015 року), пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

В той же час, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу».

За змістом цієї правової норми, вона чітко визначає подію з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, в т.ч. Закону України «Про державну службу».

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

В зв'язку з чим, необхідно констатувати, що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відпали підстави для призупинення виплати їй пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані, суд вважає позов доведеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізналася про порушення своїх прав та законних інтересів 25.02.2016 року, отримавши відповідь від відповідача про відмову у поновленні виплати пенсії, а звернулася до суду з позовом 21.03.2016 року.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період за який позивач просить суд захистити його права, суд встановив, що права позивача підлягають захисту з 25.08.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивачем не наведено поважних причин пропуску строку, та з матеріалів справи таких не вбачається, тому підлягають застосуванню визначені процесуальним законом наслідки пропуску строку звернення до суду, а саме: позовні вимоги за період з 01.06.2015 року по 24.08.2015 року підлягають залишенню без розгляду.

Таким чином, суд вважає, що з 25.08.2015 року виплата пенсії позивачу, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

В іншій частині позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями КАС України та Закону України «Про судовий збір» та приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, відповідно до ст.94 КАС України підлягає до стягнення з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області на користь позивача понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 22, 46 Конституції України, пп. 2 п. 12 розділу 1, п.п. 2, 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8-9, 11, 94, 183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області про зобов'язання нарахування і виплати пенсії за віком задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області провести нарахування і виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за віком з 25 серпня 2015 року.

Позовні вимоги щодо нарахування та виплати пенсії за період з 01.06.2015 року по 24.08.2015 року залишити без розгляду.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1), понесені по справі судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду, прийнята у порядку скороченого провадження, підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Суддя Сіренко Н. С.