Справа № 804/13031/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріПрихно К.С.
представника відповідача Довгого Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Синельниківської селекційно-дослідної станції інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості, -
Ухвалою суду від 02.02.2016 року було задоволено клопотання позивача в частині його заміни з Управління Пенсійного фонду України в м. Синельниковому та Синельниківському районі Дніпропетровської області на Синельниківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, проте відмовлено в частині щодо зупинення провадження у справі.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, проте 02.02.2016 року надав письмове клопотання, за яким повідомив про зміни, внесені до пенсійного та податкового законодавства України з 01.01.2016 року в частині уточнення об'єкта оподаткування для платників податків, що обрали спрощену систему оподаткування, та списання заборгованості для платників єдиного податку четвертої групи по сплаті фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, що утворилась з 01.01.2015 року, та просив суд про зупинення провадження у справі до розроблення порядку списання цієї заборгованості.
Представник відповідача надав суду свої письмові заперечення проти даного адміністративного позову, зазначивши, що застраховані особи, кошти на виплату і доставку пенсій яким просить стягнути позивач, працювали у відповідача лише до січня 2005 року. Адже до січня 2015 року існувало підприємство «Селекційно-дослідна станція Інституту зернового господарства Української академії аграрних наук України», а після - воно було реорганізоване шляхом поділу на два самостійних підприємства зі своїми активами, пасивами та окремими балансами на «Селекційно-дослідну станцію Інституту зернового господарства України» та Державне підприємство дослідне господарство «Синельниківське».
14.09.2006 року Державне підприємство дослідного господарства «Синельниківське» наказом Міністерства аграрної політики України було перейменоване на Державне підприємство «Синельниківське», яке є правонаступником Державного підприємства дослідного господарства «Синельниківське» і всі майнові права та обов'язки були прийняті правонаступником. У грудні 2008 року Державне підприємство «Синельниківське» було припинено шляхом реорганізації в Колективне сільськогосподарське підприємство «Раївське», яке є правонаступником всіх майнових прав та обов'язків Державного підприємства «Синельниківське». Так, внаслідок реорганізації відповідач втратив близько 4/5 своїх основних фондів, і має відшкодовувати витрати щодо пенсійного забезпечення пільгових категорій працівників у пропорції 1/5. На підтвердження заявлених відомостей надав суду копії: постанови Президії УААН від 24.02.2004 року, розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації від 05.12.2006 року, постанови Президії НААН від 22.12.2010 року, наказу НААН від 23.12.2010 року №445, витяг зі статуту ДП ДГ «Синельниківське» ІЗГ УААН, витяг зі статуту ДП «Синельниківське», витяг зі статуту Державної установи Інституту сільського господарства степової зони НААН. Просив суд: залучити до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Колективне сільськогосподарське підприємство «Раївське» та Державну установу Інститут сільського господарства степової зони НААН України; задовольнити позовні вимоги у розмірі - 5309,95грн.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 24.07.1996 року Синельниківська селекційно-дослідна станція інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України була зареєстрована Синельниківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області як юридична особа.
За довідкою серії АБ №023740 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) відповідач за КВЕД здійснював такі види діяльності: вирощування зернових та технічних культур, дослідження і розробка в галузі природничих наук, оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин, розведення свиней, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту, діяльність їдалень.
Відповідач зареєстрований в Синельниківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідач як сільськогосподарський товаровиробник також був платником фіксованого сільськогосподарського податку до 01.01.2015 року, а з 01.01.2015 року - єдиного податку 4 групи.
Частиною 1 ст. 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
У статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені категорії працівників, які на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи.
Так, згідно п. б) - з) вказаної статті закону, такими працівниками є:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі.
д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.
е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.
є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.
ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;
з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи:
для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;
для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Згідно абз.1, абз.4 ч.2 Прикінцевих положень розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Порядок відшкодування підприємством витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663.
Слід зазначити, що з 01.01.2015 року відповідач є платником єдиного податку четвертої групи за пп.4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України та сільськогосподарським товаровиробником. Адже з 01.01.2015 року внесено зміни до спрощеної системи оподаткування та платники фіксованого сільськогосподарського податку автоматично стали платниками єдиного податку 4 групи на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII.
Відповідно до пп.4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, в тому числі четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
З матеріалів справи вбачається, що за даними розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій за пунктами «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідачу були нараховані суми заборгованості щодо відшкодування цих витрат за списком №2 особам, що отримують пільгові пенсії, за період січень - серпень 2015 року, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Однак, 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування» від 12.11.2015 року за №802-VIII.
За ч. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Згідно ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування», сума заборгованості фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що утворилася в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом у платників єдиного податку четвертої групи, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, підлягає списанню у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.
Таким чином, враховуючи норми Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування», якими визнано необхідність списання заборгованості фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що утворилася в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом у платників єдиного податку четвертої групи, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. А посилання позивача на необхідність зупинення провадження у справі у зв'язку із не визначенням на законодавчому рівні механізму списання цієї заборгованості в період з 01.01.2015 року до 01.01.2016 року, не мають будь-яких обґрунтованих підстав та є лише підставою для затягування судового розгляду справи. Адже це не впливає на сутність відносин, що склались між сторонами на підставі законодавчої норми щодо списання спірної заборгованості та на результат такого списання.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні даного адміністративного позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 08 лютого 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник