Справа № 821/235/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 р. 14 год. 38 хв. м. ХерсонСправа № 821/235/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника відповідача Шилова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування підпункту наказу,

встановив:

ОСОБА_2 (ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати підпункт 1 пункту 6 наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 16.02.016 р. № 21-458/18-16-СГ "Про затвердження проекту землеустрою, припинення права користування та надання у власність земельних ділянок". Свої вимоги мотивує тим, що цим наказом затверджено проект землеустрою та членам фермерського господарства передано у власність земельні частки (паї), а договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та Бериславською районною державною адміністрацією, підлягає припиненню. Окрім того, ОСОБА_2 визначено внести орендну плату за шість місяців з моменту прийняття наказу в розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки землі (в той час, коли за договором оренди земельної ділянки встановлено орендну плату у розмірі 3%). Даний підпункт наказу, на думку позивача є незаконним, оскільки зазначена земельна ділянка передана членам фермерського господарства у власність у вигляді паїв, за них сплачуються податки, тому відповідач не міг передати її в оренду та отримати орендну плату, а тому втрат не поніс. З наведених підстав позивач вважає протиправним наведений підпункт наказу та просить суд його скасувати.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача прибув в судове засідання, заперечує проти позову, посилається на те, що при виданні наказу від 16.02.2016 №21-458/18-16-СГ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області діяло згідно із нормами чинного законодавства України, а тому останній є правомірним. Зазначає, що саме позивач був ініціатором розірвання договору оренди, оскільки на підставі його заяви від 13 жовтня 2014 року видано наказ Головного управління від 14 листопада 2014 року № 21-1758/18-14-СГ та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю).

В лютому 2016 року, позивач звернувся до Головного управління із заявою про вилучення наданої йому в оренду земельної ділянки. Тому, в даному випадку відповідач вважає, що підтверджує правомірність дій відповідача при застосуванні ч.2 ст.32 Закону

України "Про оренду землі" в частині наявності у Головного управління права вимагати у орендаря отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців. Крім того, затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам, членам фермерського господарства "БДУ Ільїна" на підставі наказу Головного управління від 16 лютого 2016 року № 21-458/18-16-СГ, не призводить автоматично до припинення права користування земельною ділянкою позивачем. Твердження позивача щодо неправомірного встановлення йому 8%-ї ставки від нормативно-грошової оцінки землі вважає помилковим, оскільки така ставка встановлена відповідно до повноважень ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, враховуючи якісні характеристики земельних ділянок переданих в користування на підставі договорів оренди.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач оскаржує підпункт 1 пункту 6 наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 16.02.016 р. № 21-458/18-16-СГ "Про затвердження проекту землеустрою, припинення права користування та надання у власність земельних ділянок", яким зобов'язано ОСОБА_2 внести орендну плату за шість місяців з моменту прийняття наказу в розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. На підставі зазначеного наказу затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам фермерського господарства "БДУ Ільїна" для ведення фермерського господарства із земель державної власності, розташованих на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, припинено право користування даною земельною ділянкою згідно договору оренди, укладеного між Бериславською районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_2, надано у власність земельні ділянки визначеним особам. Серед іншого, п. 8 наказу визначено відділу Держгеокадастру у Бериславському районі Херсонської області підписати додаткову угоду щодо припинення договору оренди землі після виконання оскаржуваного підпункту наказу.

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень. Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого

самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

ЗК України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов'язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

З огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення або дій незаконними може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю або права оренди), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Позивач оспорює рішення Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, яким останнє фактично намагається внести в наказному порядку зміни до договору оренди, укладеного між позивачем та відповідачем, в противному випадку ставиться під сумнів підписання угоди припинення договору оренди. Таким чином, у даній справі спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних, а стосується правовідносин у сфері виконання договору оренди та оформлення земельної ділянки у власність позивача. Такі дії та наказ повинні оспорюватись у порядку цивільної або господарської юрисдикції, в залежності від статусу позивача ( фізична особа або фермерське господарство), оскільки виникає спір про цивільне право.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена, зокрема, в постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2510ц15.

Відповідно до частини другої статті 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ч. 1 ст. 244-2 КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 157, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування підпункту 1) пункту 6 наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 16.02.016 р. № 21-458/18-16-СГ "Про затвердження проекту землеустрою, припинення права користування та надання у власність земельних ділянок".

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Роз'яснити позивачу про право звернення до суду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 551,21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали складений та підписаний 31.03.2016р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 6.2.1