Справа № 2-а-1027/11/2170
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2012-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2012 р.Справа № 2-а-1027/11/2170

Категорія: 10.1Головуючий в 1 інстанції: Горшков В.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області про скасування вимоги № 034-1 від 05.11.2010 року про сплату боргу,

встановила:

Позивач ОСОБА_4 17.02.2011 року звернулась до суду із позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області про визнання нечинною та скасування вимоги № 034-1 від 05.11.2010 року про сплату боргу.

Позивач обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що статус приватного підприємця не є підставою для сплати збору на обов'язкове пенсійне страхування, оскільки сплату цього збору для неї замінено сплатою єдиного податку.

ОСОБА_4 просила суд визнати незаконною та скасувати вимогу від 05.11.2010 року за №031-1 щодо сплати внесків в сумі 789,96 гривень, як невідповідну чинному законодавству.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засідання проти позову заперечував, просив відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову.

Заперечення обґрунтовував тим, що фізичні особи - суб'єкт підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування, підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню. Страхові внески не включаються до складу податків, та інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2011 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання щодо скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що 05.11.2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області винесено вимогу № 034-1 про сплату заборгованості на суму 789,96 гривень відносно ОСОБА_4

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058 (далі Закон № 1058). Виключно ним визначаються, зокрема, принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають зазначеному страхуванню, платники страхових внесків, їх права та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно.

Пунктом 1 статті 11 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування установлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, інших відокремлених підрозділах цих підприємств, організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб, включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований чи єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 статті 14 цього Закону страхувальниками зазначених осіб є їхні роботодавці, які відповідно до частини 1 статті 15 належать до платників страхових внесків і зобов'язані на підставі пункту 6 частини 2 статті 17 цього нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

У статті 18 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування закріплено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, з яких складається система оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм справляння та пільги зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування передбачені Законом України від 26 червня 1997 року №400 "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно як і в Законі України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не визначено такої пільги - як звільнення від сплати цього збору для суб'єктів підприємницької діяльності, які перейшли на спрощену систему оподаткування.

Таким чином, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не встановлені пільги з нарахування та сплати цих внесків або звільнення від їх сплати. Отже, обов'язок сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування осіб, які працюють у суб'єктів підприємницької діяльності - платників єдиного податку, не залежить від статусу платника податку.

До введення в дію Закону України від 08.07.2010 № 2461 - VI Про внесення змін до законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік" та Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доплата до мінімального страхового внеску здійснювалася за бажанням фізичної особи - платника спрощеної системи оподаткування. Починаючи з липня 2010 року Законом України Про внесення змін до законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 08.07.2010 № 2461-VI встановлено обов'язкову сплату підприємцями - фізичними особами на спрощеній системі оподаткування страхових внесків до Пенсійного фонду в порядку, визначеному Законом України № 1058. Враховуючи те, що мінімальний розмір страхового внеску (з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України) встановлено на календарний місяць, а також те, що страховий стаж особам для призначення пенсії обчислюється в місяцях, сплата страхових внесків здійснюється у розмірі не менше мінімального страхового внеску, але не пізніше 20-го числа після закінчення кварталу, як це передбачено ч. 6 ст. 20 Закону № 1058.

Згідно ч. 6 ст. 18 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати. За таких обставин, будь-яких виключень щодо нарахування, обчислення і сплати в установлені строки страхових внесків суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, Законом № 1058 не надано.

Відповідно до ч.1 ст.5 та ч.16 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на відносини загальнообов'язкового державного пенсійного страхування лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Указ Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва не регулює сплату страхових внесків, не має пріоритету перед Законом № 1058 та повинен застосовуватись лише в частині, що не суперечить йому, тому що за загальним принципом права, у разі, якщо різні нормативні акти по різному трактують права та обов'язки, повинен застосовуватись нормативний акт вищої юридичної сили, а якщо такі акти мають рівну юридичну силу, то необхідно керуватись актом, який прийнято пізніше. Указ Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва є підзаконним нормативним актом по регулюванню з питань оподаткування.

Закон України Про систему оподаткування визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Страхові внески не включені в перелік податків, передбачених ст. 14 Закону України Про систему оподаткування.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у поточному році, мінімальний страховий внесок складає:

- з 01 липня 2010 року - 294,82 гривень (33,2% від мінімальної зарплати 888,00 гривень);

- з 01 жовтня 2010 року - 301,12 гривень (33,2% від мінімальної зарплати 907,00 гривень);

- з 01 грудня 2010 року - 306,10 гривень (33,2% від мінімальної зарплати 922,00 гривень).

Відповідно до ст. 106 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області про скасування вимоги №034-1 від 05.11.2010 року про сплату боргу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5-ть днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до положень діючого законодавства до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3