Справа № 813/7521/13-а
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року Справа № 813/7521/13-а

17 год. 20 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Приймак С.І.,

від позивача не прибув,

від відповідача ОСОБА_1,

від третьої особи 1, 2 ОСОБА_1,

від третьої особи 3 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зобов'язання вчинити дії ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2

Суть справи.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3.), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 (далі - треті особи), з вимогою зобов'язати відповідача за власний рахунок знести самовільну збудовану прибудову розміром 6*9,5 м до АДРЕСА_1 на підставі припису № 21-с від 01.06.2013 року.

Судом в порядку ст. 55 КАС України допущено заміну позивача - Інспекцію державно-архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на його процесуального правонаступника - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі - відповідач, ДАБІ).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами перевірки позивача, встановлено, що ОСОБА_3 розпочато реконструкцію квартири АДРЕСА_2 за рахунок прибудови розміром 6 х 9,5 м без погодженої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт чим порушено ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій» та 7, 9, 27 Закону «Про архітектурну діяльність». За результатами вказаної перевірки складено акт, протокол про адміністративне правопорушення та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил знесення самовільно збудованої прибудови. Крім того, винесено постанову про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на позивача у розмірі 204,00 грн., у зв'язку з порушенням ч. 1 ст. 96 КУпАП. Відповідачем добровільно сплачено суму штрафу, що, на переконання позивача, свідчить про факт добровільного визнання правопорушником вчиненого ним адміністративного правопорушення. За результатами позапланової перевірки позивача щодо виконання вимог припису встановлено, що вимоги такого не виконано, чим порушено п. 3 ч. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та п. 14 абз. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, якою затверджено «Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю», та складено відповідний акт. Оскільки, в контексті ч. 1, 7 ст. 376 Цивільного кодексу України, якщо проведення самочинного будівництва є неможливим або особа, яка здійснює (здійснила) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво та зобов'язана відшкодувати витрати пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Оскільки, відповідно до п. 17 ч. 5 Положення про Інспекцію ДАБК у Львівській області, позивач має право здійснювати претензійно-позовну роботу, звертатись до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави з питань державного архітектурного-будівельного контролю та контролю у сфері житлово-комунального господарства, відповідачем добровільно не виконано вимог припису, позивач звернувся з позовом до суду.

16.11.2015 року за вх. № 37680 від позивача - ДАБІ України, надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю /а.с.151/.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву /а.с.38-40/, у зв'язку з безпідставністю, необґрунтованістю та невідповідності фактичним обставинам даного позову. Зазначив, що відомості зафіксовані актом перевірки є неправдивими та неточними. Так, надано пояснення, що насправді до квартири, щодо якої виникли спірні правовідносини існувала добудова, в якій були розміщені кімната та кухня, яку приватизовано сім'єю позивача 20.12.2003 року. Вказана добудова суперечила ДБН 79-92 Житлові будинки для індивідуальних забудовників України, в зв'язку з чим позивачем у 2008 році розпочато реконструкцію квартири АДРЕСА_1 На той час власник будинку ВАТ «Львівське заводоуправління будівельних матеріалів» не заперечував проти реконструкції будинку. 21.06.2008 року вказаний будинок передано у власність мешканцям будинку. Зазначено, що співвласники будинку щодо проведення реконструкції не заперечували. В той же час, контролюючим органом не наведено жодної норми ДБН, які нібито порушено позивачем; не конкретизовано зміст порушення нібито вчиненого ОСОБА_3; вважає дії контролюючого органу протиправними через відсутність повноважень у ІДАБК у Львівській області виносити приписи про демонтаж. Акцентовано увагу, що відповідач звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовом про скасування постанови позивача та до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування припису ІДАБК. Оскільки, виконання вимог припису позивача суперечитиме ДБН і буде порушувати норми та правила експлуатації та власності співвласників будинку, відсутністю належного правового обґрунтування, у задоволенні вказаного позову слід відмовити.

Представник третіх осіб 1, 2 та третя особа 3 проти позову заперечили з підстав, викладених у поясненні на позовну заяву від 18.12.2013 року /а.с.77-79/. Зазначили, що будинок 277 по вул. Зелена у м. Львові 21.06.2008 року передано співвласникам приватизованих квартир у власність. Метою та кінцевим результатом реконструкції мало стати приведення у відповідність до вимог чинних в Україні законів та правил та покращення житлових умов для проживання сім'ї відповідача, так як зовнішні стіни частини будинку в якому розміщена належна нам квартира були дерев'яні товщиною 0,25 м зовні оббиті руберойдом замість штукатурки, дах дерев'яний покритий руберойдом. Ще у 1997 році будинок охарактеризовано як ветхий, квартира напівтемна, без комунальних вимог (відповідно до довідки № 4389 від 10.10.1997 року). Під час проведення ремонтно-будівельних робіт забезпечено дотримання діючих ДБН. Припис № 21-с від 01.06.2013 року складено за відсутності будь-кого із членів сім'ї відповідача, з результатами також нікого не ознайомлено. В той же час, 03.06.2013 року позивач звернувся із вимогою надати пояснення щодо одноосібного проведенням відповідачем будівництва до квартири, наголошуючи на притягнені до адміністративної відповідальності усіх членів сім'ї відповідача та застосуванням штрафу. Зміст пояснень продиктовано інспектором, а тому просили зміст таких не брати до уваги. Зазначено, що задоволення позову та наступне виконання припису не лише матиме наслідком знищення будівельних матеріалів, які належать усім співвласникам квартири, але повністю позбавить сім'ю ОСОБА_3 частини належної їм квартири і всякої можливості покращити свої житлові умови за рахунок проведення реконструкції з добудовою. Враховуючи, що припис базується на невірних даних, винесений всупереч встановлено порядку, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представників відповідача, третіх осіб 1, 2 та ОСОБА_2, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Позивачем 01.06.2013 року проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3, про що складено акт № 21-с /а.с.10/.

Вказаним актом зафіксовано, що громадянкою ОСОБА_3 в 2009 році розпочато реконструкцію квартири АДРЕСА_1 за рахунок прибудови розміром 6 х 9,5 м без погодженої проектної документації та без дозволу позивача; будівництво прибудови здійснено на земельній ділянці, яка належить на праві користування ОСОБА_3

Того ж дня позивачем складено протокол № 21с про адміністративне правопорушення, відповідно до якого за результатами виявленого порушення із покликанням на ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій», відповідальність, за яке передбачено ч. 1 ст. 96 КУпАП та повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення /а.с.11/.

Крім вказаного видано припис № 21с від 01.06.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, відповідного до якого контролюючим органом, з метою виявлення порушень, вимагав, керуючись ст. 38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в 90-денний термін з дня одержання даного припису з усунення істотного порушення здійснити знесення прибудови до квартири № 1 розміром 6 х 9,5 за адресою: АДРЕСА_1 та письмово повідомити позивача про виконання вимог припису /а.с.12/. Примірник припису одержано відповідачем 01.06.2013 року.

Так, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення складено постанову № 1с/193-ф від 06.06.2013 року, відповідно до якої постановлено визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено на відповідача штраф у розмірі 204,00 грн. Копію постанови одержано відповідачем 06.06.2013 року /а.с.13/.

Відповідно до квитанції 22043.132.1 від 06.06.2013 року позивачем оплачено штраф в сумі 204,00 грн. на виконання вимог вказаної постанови.

Згідно з вимогами ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, з метою перевірки виконання вимог припису № 21с від 01.06.2013 року позивачем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил відповідачем, про що складено акт № 61с від 12.09.2013 року /а.с.15/.

За результатами перевірки встановлено, що станом на час проведення перевірки відповідачем не виконано вимог припису; від одержання акту, надання пояснень відповідач відмовився. Вказаний акт скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення /а.с.15/.

З врахуванням викладеного, позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави з питань державного архітектурно-будівельного контролю та контролю у сфері житлово-комунального господарства, реалізуючи компетенцію щодо здійснення претензійно-позовної роботи у вказаній сфері відносин, звернувся з позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Суб'єкти владних повноважень, згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України, мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (ч. 2 ст. 6 КАС України).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» № 687-XIV від 20.05.1999р. (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється в установленому законодавством порядку для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Відповідно до п. 3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), основними завданнями Держархбудінспекції є: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури; внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» вказує, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 38 «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу Відкритого акціонерного товариства «Львівське заводоуправління будівельних матеріалів» № 8 від 21.06.2007 року «Про передачу та зняття з балансу комунального майна» вирішено зняти з балансу підприємства у м. Львові, вул. Зелена, 277 в зв'язку з передачею вищевказаного будинку мешканцям приватизованих квартир /а.с.44/.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 20.12.2003 року вказана квартира перебуває у приватній спільній сумісності власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 /а.с.42/ на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2003 року /а.с.41/.

До матеріалів справи долучено довідку № 439 від 10.10.1997 року з місця проживання та про склад сім'ї /а.с.84/, зокрема, відповідно до якої зазначено, що квартира без комунальних вигод, квартира напівтемна.

Позивачем до матеріалів справи долучено копію звіту про технічні обстеження та висновки, проект на завершення виконаного державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом «НДІ Проектреконструкція» Львівський філіал /а.с.47-57/, відповідно до якого розпочата самовільна реконструкція квартири № 1 розташованій в частині 4-квартального житлового будинку на вул. Зеленій, 277 у м. Львові з розширенням за рахунок часткової прибудови та надбудови із сторони бокового фасаду; відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, знаходиться в доброму технічному стані і може експлуатуватися за призначенням після завершення будівництва та здачі в експлуатацію у встановленому порядку. Основні несучі та огороджуючі будівельні конструкції виконані в повному обсязі. Технічний стан задовільний, несуча здатність достатня. Об'ємно-планувальна структура будинку в межах основних вимог чинних будівельних норм та правил з незначним відхиленням, в тому числі ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Внутрішні інженерні мережі виконуються після отримання дозволу на завершення самовільно-розпочатого будівництва та на підставі ТУ відповідних держслужб міста. Відвід стоків в проектовану дворову каналізацію з випуском у проектований для сусіднього будинку вуличний колектор.

Слід зазначити, що 17.12.2013 року відповідач та треті особи звернулися до позивача про надання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва /а.с.87/.

Крім вказаного, відповідач просив зупинити провадження у справі до набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 813/8532/13-а за позовом ОСОБА_3 до Інспекції ДАБК у Львівській області про визнання незаконним припису, яке відповідно до ухвали 22.01.2014 року задоволено судом.

У зв'язку з набранням законної сили ухвалою від 29.05.2014 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 813/8532/13-а законної сили /а.с.138/, ухвалою від 27.10.2015 року провадження у справі поновлено.

Так, представник відповідача після поновлення провадження у справі надав пояснення, що ОСОБА_2 вжито заходів щодо узаконення самочинного будівництва, зокрема до матеріалів справи долучено:

- згоду мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 на проведення реконструкції та самовільного будівництва квартири № 1 /а.с.186/;

- копію витягу з протоколу № 3 засідання міжвідомчої комісії при Сихівській районній адміністрації № 6 від 14.01.2014 року /а.с.144/;

- копію угоди про погодження самочинного будівництва № 3 від 12.02.2014 року між львівською міською радою в особі голови Сихівської районної адміністрації та забудовниками ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_6, ОСОБА_5 /а.с.139/;

- лист № 24-29 від 06.02.2014 року наданий Департаментом містобудування львівської міської ради Сихівській районній адміністрації, про те, що Департамент вважає технічно-можливою його експлуатацію. За умови подальшого вирішення питання землекористування /а.с.140/;

- лист Управління контролю та аудиту департаменту «адміністрація міського голови» львівської міської ради № 2103-44 від 19.03.2014 року на запит відповідача та третіх осіб, відповідно до якого погоджується вартість самочинно виконаних робіт з реконструкції квартири № 1 з розширенням за рахунок прибудови та надбудови у житловому будинку на вул. Зеленій, 277 в сумі 107328,00 грн. /а.с.141/;

- копію витягу з проколу № 6 засідання міжвідомчої комісії при Сихівській районній адміністрації № 4 від 01.01.2014 року /а.с.143/;

- розпорядження № 141 від 04.04.2014 року Сихівської районної адміністрації львівської міської ради «Про впорядкування самочинної реконструкції квартири № 1 на вул. зеленій, 277 з розширенням за рахунок прибудови і надбудови /а.с.142/;

- копію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 03.07.2014 року /а.с.163-167/.

З врахуванням долучених до матеріалів справи документів. Суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Під належним дозволом, в розумінні ст. 376 Цивільного кодексу України, слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ, що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Згідно зі ст. 36 вказаного Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що відповідач не надав суду дозвільного документу, що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи щодо об'єкта відповідно до якого виникли спірні правовідносини. В той же час, положеннями ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів (ч. 4 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

За приписами ч. 6 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що саме замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.11 р. № 461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - Порядок).

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Пунктом 17 Порядку визначено, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Пунктом 19 Порядку унормовано, що замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію (пункт 20 Порядку).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, оскільки ДАБІ зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, вжито заходи щодо погодження самочинного будівництва, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3, на час розгляду справи, приведено спірну прибудову у відповідність до вимог містобудівного законодавства.

З врахуванням викладеного, на переконання суду, відсутні підстави для знесення об'єкта самочинного будівництва - прибудови до квартири № 1 у будинку 277 на вул. Зеленій у м. Львові, а отже у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 28.03.2016 року.

Суддя Кравців О.Р.