Справа № 0870/12319/12
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року (12 год. 40 хв.)Справа № 0870/12319/12 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується - суд) надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (далі іменується - позивач, АТ «Мотор Січ») до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.08.2012 № та №.

В обґрунтування позову підприємство посилається на те, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на припущеннях та суперечать вимогам чинного законодавства. Вказує, що при формуванні податкового кредиту червня 2012 року позивачем враховано податок на додану вартість у розмірі 264 123,00 грн., який сплачено митним органам при ввезенні на митну територію України запасних частин до авіаційних двигунів, знятих під час ремонту, що проводився за межами митної території України. Ремонт авіадвигунів здійснювався шляхом заміни відповідних запасних частин, які після його завершення надійшли у власність позивача. Вважає, що підприємством виконанні основні умови відображення податкового кредиту: наявний зв'язок отриманих товарів з господарською діяльністю підприємства та існування підтвердження факту сплати податку, належним чином оформлені ВМД. Крім того, зазначає, що відповідачем за результатом попередніх документальних перевірок прийнято податкові повідомлення-рішення на завищену суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового кредиту в сумі 20 875 848,00 грн., вважає, що такий залишок є неузгодженим, а тому відсутні підстави для включення його в податковій звітності.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду Киселя Р.В. від 20.12.2012 відкрито провадження в адміністративній справі №0870/12319/12, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 09.01.2013 провадження у справі №0870/12319/12 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі № 2а-0870/10946/11.

До суду надійшла інформація щодо набрання законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.10.2015 по справі № 2а-0870/10946/11, та надано відповідну копію рішення.

На підставі розпорядження керівника апарату Запорізького окружного адміністративного суду №32 від 17.02.2016, відповідно до частини другої статті 26 КАС України, справу №0870/12319/12 призначено на повторний автоматичний розподіл, у зв'язку із закінченням строку повноважень щодо здійснення правосуддя суддею Киселем Романом Валерійовичем. За результатами повторного автоматичного розподілу справа №0870/12319/12 передана на розгляд судді Лазаренку М.С.

Ухвалою судді Лазаренка М.С. від 17.02.2016 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 03 березня 2016 року.

Ухвалою суду від 03.03.2016 поновлено провадження у справі.

Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. На позовних вимогах наполягає.

У судове засідання з'явився представник відповідача Гавриленко Д.В. Матеріали справи містять письмові заперечення від 03.03.2016 вх. №7530, в яких, зокрема, зазначено про те, що податковим органом під час перевірки зроблено вірний висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а отже оскаржувані податкові повідомлення - рішення є законними та обґрунтованими. Також в обґрунтування заперечення зазначає, що позивачем при формуванні податкового кредиту червня 2012 враховано податок на додану вартість, який сплачений митному органу при ввезенні на митну територію України запасних частин та вузлів за характером угоди «84», що не передбачає розрахунків за товар. Крім того, вказаний товар є непридатним для його подальшого використання за призначенням, тобто на думку відповідача такий товар є металобрухтом. До того ж, під час перевірки не встановлено факт придбання позивачем товарів та оприбуткування на склад підприємства. Крім того, відповідач посилається на порушення з боку позивача щодо не відображення в податковій звітності результатів попередніх перевірок, що призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 податкової декларації за червень 2012 року) у розмірі 20 875 848,00 грн.

Ухвалою суду від 03.03.2016 про заміну сторони на правонаступника допущено заміну відповідача у справі №0870/12319/12 - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Державної податкової служби на Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Враховуючи вимоги частини першої статті 41 КАС України, відповідно до якої уразі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, Публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» зареєстровано 25.05.1994, як юридична особа за адресою: 69068, місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, будинок №15, код ЄДРПОУ №14307794 та зареєстровано у якості платника податку на додану вартість, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 24.06.2011 №100340962.

Судом встановлено, що фахівцями відповідача проведено камеральну перевірку АТ «Мотор Січ», з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2012 року, за наслідками якої податковим органом складено Акт перевірки № 276/25-0/14307794 від 06.08.2012.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3 та 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), пункту 2 Розділу XI «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.12.2011 за №1490/20228, внаслідок чого підприємством завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ, заявленої у податковій декларації з ПДВ за червень 2012 року, у розмірі 264 123,00 грн.;

- пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), пункту 2 «Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 №1246, а саме: АТ «Мотор Січ» не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом двадцяти календарних днів, наступних за датою їх виписки;

- абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), п.п. 4.6.7 п.п. 4.6 п.4 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.12.2011 за №1490/20228, що призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) податкової декларації за червень 2012 року у сумі 20 875 848,00 грн.

На підставі акту перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя Державної податкової служби прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ від 22.08.2012 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 264 123,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 132061,50 грн.;

№ від 22.08.2012 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 20 875 848,00 грн.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 22.08.2012 АТ «Мотор Січ» здійснило процедуру адміністративного оскарження, за наслідками якої рішенням Державної податкової служби України від 01.11.2012 залишені без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу АТ «Мотор Січ» - без задоволення.

З вимогою визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя Державної податкової служби № та № від 22.08.2012 АТ «Мотор Січ» звернулось до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі іменується - ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

При цьому, за приписами підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами..

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Вимоги до підтвердження даних, наведених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі іменується - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Бюджетне відшкодування за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

За приписами пунктів 200.1 - 200.4 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Щодо визначеного податковим органом факту завищення підприємством суми бюджетного відшкодування ПДВ, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2012 року при здійсненні операцій з імпорту товарів і послуг за «84» характером угоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

За приписами абзацу «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт).

Пунктом 201.12 статті 201 ПК України встановлено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, податкові зобов'язання за якою включені до податкової декларації попереднього періоду.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в червні 2012 року підприємством були ввезені і розмитнені товарно-матеріальні цінності в режимі «імпорт» та оформлено ВМД типу ІМ-40, в яких у графі 24 «Характер угоди» зазначено код «84-інші випадки», який згідно наказу Державної митної служби України №1048 від 12.12.2007 «Про затвердження Порядку ведення відомчих класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій», - не передбачає розрахунки за товар.

Так, за ВМД № 112010000/2012/001442 імпортовано частини до двигунів Д-136 вільна турбіна №38013, поставлені ВАТ «Роствертол», РФ, на виконання умов контракту №3945/10-К(ЭРО) від 14.05.2010, в результаті здійснення АТ «Мотор Січ» ремонту шляхом заміни, що підтверджено контрактом №1323/658-Е11-IN356 (FTD) від 10.08.2011 і рекламаційним актом № 13 від 15.03.2011. Отже, позивачем, як виконавцем робіт з ремонту авіаційних двигунів був виконаний ремонт шляхом заміни дефектованих запасних частин, які надійшли у його власність.

Також, судом встановлено, що податку на додану вартість, на суму якого податковим органом зменшено податковий кредит за червень 2012 року сплачено позивачем у відповідності до вимог абзацу «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України.

Таким чином, згідно із наданою до матеріалів справи вантажно-митною декларацією №112010000/2012/001442, позивачем, з метою виконання умов зовнішньоекономічних контрактів, було імпортовано товарно-матеріальні цінності, а саме позивачем було сплачено митному органові ПДВ на суму 264 123,00 грн. під час розмитнення запасних частин до авіаційних двигунів, знятих під час ремонту, що проводився за межами митної території України шляхом заміни відповідних запасних частин, які після його завершення надійшли у власність Позивача в обмін на нові, які надійшли у власність нерезидента.

Відповідно до статті 70 Митного кодексу України, метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу.

Згідно із частиною першою статті 81 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

В зазначеній ВМД вказано тип угоди - 84 - «інше», який означає відсутність розрахунків з постачальником у зв'язку з поверненням раніше вивезених матеріальних цінностей або з заміною одних матеріальних цінностей на інші, що і було зроблено позивачем (заміна під час ремонту пошкоджених деталей) на підставі рекламаційного акту.

Таким чином, оформлення ВМД здійснювалось у зв'язку з реалізацією позивачем свої господарської компетенції: виконання договірних зобов'язань, вартість яких включено до вартості робіт з ремонту. Відповідно, позивачем виконані основні умови відображення податкового кредиту: наявний зв'язок отриманих товарів з господарською діяльністю підприємства та існування підтвердження факту сплати податку: контрактом, належним чином оформленою ВМД, рекламаційним актом. Під час проведення зазначених господарських операцій здійснювалось придбання права власності на майно, що ввезене на митну територію України. Отримане у власність майно пов'язано з виробничим процесом та використовується у подальшій господарській діяльності, у зв'язку з чим ПДВ, сплачений митному органу під час його розмитнення, повинен включатись до складу податкового кредиту. Окрім того, Податковий кодекс України пов'язує виникнення права на податковий кредит з фактом надмірної сплати ПДВ, пов'язаним з придбанням або виготовленням товарів, а не з наявністю грошових розрахунків з постачальником.

Що стосується відсутності розрахунків з постачальником за імпортовані ТМЦ, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власнику, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Отже наявність розрахунків при імпорті в розумінні ПК України не є обставиною, наявність чи відсутність якої вказує на правомірність або протиправність формування податкового кредиту. Більш того, виконання робіт з ремонту шляхом обміну, не є безоплатним, оскільки їх вартість включено до вартості виконаного ремонту.

ПАТ «Мотор Січ» набув прав власності на ввезене майно, у зв'язку з чим сплатив митному органу податок на додану вартість. Обмеження права платника податку на відображення податкового кредиту на підставах наведених податковим органом призведе до подвійної сплати податку до бюджету: перший раз - на митниці при імпорті товару та другий раз - при визначенні об'єкта оподаткування за звітний період внаслідок невідображення в складі податкового кредиту зайво сплаченого на митниці податку.

Крім того, Кодекс і Порядок складання декларації з ПДВ встановлюють окремий порядок оподаткування та обліку операцій з імпорту, що є відмінним від оподаткування поставки товарів.

Відтак, позивачем дотримано усіх вимог щодо формування податкового кредиту.

З огляду на наявність в Податковому кодексі України вищенаведених спеціальних норм, що регулюють порядок оподаткування імпортних операцій, висновки податкового органу по зменшенню бюджетного відшкодування на суми ПДВ, сплачені при розмитненні зазначених товарів, є неправомірними, а тому податкове повідомлення-рішення від 22.08.2012 № підлягає скасуванню.

Щодо доводів відповідача про завищення позивачем залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, суд зазначає наступне.

Так, Акт перевірки містить посилання на певні акти перевірки та висновки, викладені у них, проте судом встановлено та представником відповідача не заперечується, що постановами Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2011 у справі № 2а-0870/4785/11, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.10.2012; від 24.01.2011 у справі № 2а-0870/5395/11, що залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.03.2014; від 14.12.2011 у справі № 2а-0870/6318/11, що залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.04.2012, від 01.10.2015 у справі № 2а-0870/10946/11 (апеляційна скарга повернута СДПІ відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції від 16.12.2015), від 16.11.2011 у справі № 2а-0870/8700/11, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.03.2012; від 11.06.2012 у справі № 0870/2553/12, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.12.2012; від 27.08.2012 у справі № 0870/3890/12, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.12.2012, підтверджено протиправність зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ та зменшення суми бюджетного відшкодування за попередні періоди по тим самим контрагентам, тому посилання СДПІ на акти перевірок, на підставі яких були прийняті оскаржувані повідомлення-рішення в вищевказаних справах, та прийняття оскаржуваних у даній справі рішень є неправомірними.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що висновок, зроблений відповідачем в Акті, є необґрунтованим та недоведеним, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 22.08.2012 №, прийняте відповідачем на підставі встановлених Актом порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність прийнятих рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем безпідставно зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, то відповідно і сума штрафних санкцій є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби від 22.08.2012 № та №.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» () 2146 (дві тисячі сто сорок шість) грн. 00 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко