Справа № 815/1271/16
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1271/16
УХВАЛА

31 березня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Тарасишина О.М., розглянувши клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Центральної атестаційної комісії національної поліції України про визнання рішення, в частині протиправним, визнання протиправними дії та визнання незаконним та скасування рішення (висновку) від 27.02.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Центральної атестаційної комісії національної поліції України про визнання рішення, в частині протиправним, визнання протиправними дії та визнання незаконним та скасування рішення (висновку) від 27.02.2016 року.

Разом із позовною заявою позивачем додано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Національній поліції України, її службовим особам, вчиняти дії щодо видання наказу про звільнення, переміщення або переведення на іншу посаду, зарахування у розпорядження органів Національної поліції України чи приймати інші рішення щодо трудових відносин з позивачем до ухвалення рішення по справі.

Ухвалою суду від 24.03.2016 року вказане клопотання залишено без руху, оскільки до заяви про забезпечення позову представник позивача додав квитанцію № 3932829 від 17 березня 2016 року про сплату 413, 40 грн. судового збору. Разом з тим, суддя зазначає, що у вказаній квитанції невірно вказано отримувача коштів, а саме ГУДКСУ в Одеській області замість правильного УК у м. Одесі/Київський район. Разом з тим, суддя зазначає, що станом на 31.03.2016 рік наявне зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України згідно квитанції № 3932829 від 17 березня 2016 року про сплату 413, 40 грн. (відповідно до комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду»). Враховуючи наведене та приписи ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», згідно яких суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суддя дійшов висновку, що судовий збір за подачу клопотання про вжиття заходів забезпечення позову сплачено позивачем у повному обсязі та зараховано до відповідного бюджету, відтак таке клопотання підлягає розгляду суддею.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Згідно ч. 4 ст. 117 КАС України адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Разом із тим, заявником належним чином не обґрунтовано необхідності застосування заходів забезпечення заявленого адміністративного позову, а суд не вбачає підстав для висновку про те, що захист прав, свобод та інтересів позивачів стане неможливим без вжиття цих заходів.

Посилання представника позивача у поданому клопотанні на ускладненість подальшого відновлення його прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, на думку суду, є надуманими і не відповідають обставинам справи, оскільки предмету розгляду цієї адміністративної справи вони не стосуються, а тому до уваги не приймаються.

Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси сторін у справі.

Розглянувши подане позивачем клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що в задоволенні такого клопотання необхідно відмовити, оскільки воно не співмірне заявленим позовним вимогам.

Суд зазначає, що у вирішені питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: обґрунтованості, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв'язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З аналізу приписів ст. 117 КАС України випливає, що заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Виходячи із змісту ст. 69 КАС України доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

На думку суду, враховуючи обставини на які посилається заявник, немає підстав вважати, що в реальному часі існує очевидна небезпека заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, жодних доказів, які свідчили б про протилежне судом не встановлено.

Вивчивши матеріали справи та надане клопотання про забезпечення позовної заяви, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи та клопотанні відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 є не обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 158-160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Центральної атестаційної комісії національної поліції України про визнання рішення, в частині протиправним, визнання протиправними дії та визнання незаконним та скасування рішення (висновку) від 27.02.2016 року- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Тарасишина