Справа № 464/2796/15-а 2-а/464/89/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 р. Справа № 876/7849/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 30 червня 2015 року у справі за його позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради (далі - РА; ЛМР відповідно) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 05.02.1015 №22 (далі - Постанова №22), провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) закрити. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 23.12.2014 №23-12/2014 (далі - Протокол) та винесенні Постанови №22 присутнім не був. Зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що він дійсно порушив правила благоустрою.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 30 червня 2015 року у справі №464/2796/15-а у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, визнати протиправною та скасувати Постанову №22, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП закрити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема на підтвердження факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Тому, Постанова №22 була винесена адміністративною комісією при РА (далі - Комісія) правомірно, в межах наданих повноважень з дотриманням вимог, встановлених законодавством. Відтак, підстави для скасування оскаржуваної Постанови №22 відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.02.2015 на засіданні Комісії розглянуто Протокол, складений відносно позивача (а.с.16-17).

Постановою Комісії від 05.02.2015 №22 на ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. Встановлено, що позивач самовільно встановив огорожу для заїзду автомобілів та їх паркування, а також споруду для відпочинку (альтанку) на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 чим допустив порушення «Правил благоустрою м.Львова», затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 №376 (далі - Правила благоустрою; Ухвала №376 відповідно). Від підписання протоколу відмовився в присутності двох свідків (а.с.20).

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП становлять дії, що полягають в порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержання правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах. Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою. Об'єктивна сторона правопорушення, полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб'єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

Правилами благоустрою, а саме п.20.1.31 передбачено відповідальність громадян за самовільне захоплення території (частини території) об'єкта благоустрою м.Львова.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно із Протоколу №22, позивач самовільно встановив огорожу для заїзду автомобілів та їх паркування, а також споруду для відпочинку (альтанку) на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1

Факт вчинення правопорушення підтверджується також іншими матеріалами, що додані до протоколу, зокрема, фотознімками, офіційним листуванням, зверенням голови ЖБК-254 (а.с.22-35).

Крім цього, позивачу 21 січня скеровувалася повістка №3403/7 про необхідність з'явитися на засідання комісії для розгляду протоколу (а.с.27).

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про проведення засідання Комісії за його відсутності, оскільки протилежне підтверджується Протоколом №3 засідання Комісії від 05.02.2015, зокрема п.12, у якому зазначено, що ОСОБА_1 на засідання Комісії з'явився, надав пояснення, якими вину у вчиненні правопорушення визнав (а.с.17).

Щодо посилання позивача на той факт, що ЛМР не було дотримано процедури щодо оприлюднення повідомлення про опублікування регуляторного акта, а саме проекту Ухвали №376 у друкованому засобі міської ради, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. Опублікування ухвал ЛМР у Львівській газеті «Ратуша», яка є офіційним виданням ЛМР, не є єдиним способом оприлюднення рішень ЛМР. Відповідно до ст.64 ухвали ЛМР від 31.03.2011 №304 «Про Регламент Львівської міської ради 6-го скликання» рішення Ради нормативно-правового характеру оприлюднюються не пізніше як у 20-денний термін після їх прийняття на офіційному сайті Ради або в інший визначений спосіб. Відтак, альтернативним способом оприлюднення ухвал ЛМР є їх розміщення на офіційному сайті ЛМР (http://city-adm.lviv.ua/). Тому доводи апелянта в цій частині є надуманими та необґрунтованими.

Судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання позивача про долучення до адміністративної справи постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року, яка на думку позивача повинна забезпечити процесуальну економію та ефективніше використання процесуальних засобів для відновлення порушеного права. Вказаною постановою визнано протиправним та скасовано розпорядження РА ЛМР від 02.03.2015 №78 про демонтаж самочинно влаштованого майданчика для паркування автомобілів та споруди (альтанки) на прибудинковій території будинку на АДРЕСА_1 (далі - Розпорядження). Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що таке рішення прийняте лише з врахуванням того факту, що РА ЛМР не наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, шляхом прийняття рішення про демонтаж об'єктів, самочинно встановлених на об'єкті благоустрою. Враховуючи вищевикладене, покликання апелянта на наявність однакових обставин для ухвалення аналогічних рішень є такими, що не заслуговують на увагу.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м.Львова від 30 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 24 березня 2016 року.