Справа № 213/772/14-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Київ К/800/65646/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інгулецького районного центру зайнятості м. Кривого Рогу про скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання протиправними дій по припиненню виплати допомоги по безробіттю, припиненню реєстрації безробітного, повернення допомоги; скасування незаконних рішень Інгулецького РЦЗ: наказів від 15 листопада 2013 року № НТ 131115 «про припинення виплати допомоги по безробіттю», «про повернення виплат» та про припинення реєстрації безробітних»; зобов'язання відповідача вчинити дії по відновленню позивачу статусу безробітної та перерахувати належну їй допомогу з 15 листопада 2013 року.

Позов обґрунтовано тим, що рішення відповідача про припинення реєстрації ОСОБА_2 як безробітної, припинення виплати допомоги по безробіттю з 07 листопада 2013 року та повернення виплачених коштів було прийнято безпідставно.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року, позов задоволено.

Рішення мотивовано тим, що позивачка на час присвоєння статусу безробітного з призначенням та виплати допомоги по безробіттю, не працювала, не була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю в тому числі за договорами цивільно-правового характеру не займалась, пенсію не отримувала та не отримувала дохід.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року апеляційну скаргу Інгулецького районного центру зайнятості м. Кривого Рогу задоволено. Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року скасовано та прийняти нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення мотивовано тим, що позивачка написавши заяву до Інгулецького РЦЗ м. Кривого Рогу про надання статусу безробітної, не повідомила відомості щодо наявності цивільно - правового договору про надання послуг, укладеного між нею та Банком «Русский Стандарт», що призвело до незаконного отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, ОСОБА_2 в якій вона просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 червня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Інгулецького РЦЗ м. Кривого Рогу з заявою, де просила до вирішення питання працевлаштування надати допомогу по безробіттю згідно Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Крім того, в зазначеній заяві ОСОБА_2 повідомила, що не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, та власноручно написала, що пенсію не отримує, в тому числі на пільгових умовах та пенсію за вислугу років, не працює по цивільно - правовій угоді, не навчається на денному відділенні та просила допомогу по безробіттю виплачувати 1 раз на місяць.

Наказом Інгулецького районного центру зайнятості м. Кривого Рогу від 19 червня 2013 року № НТ 130619 ОСОБА_2 надано статус безробітної та призначена допомога по безробіттю з 26 червня 2009 року.

Згідно довідки Центру зайнятості позивачу була виплачена допомога по безробіттю за період з 26 червня 2009 року по 06 листопада 2013 року у сумі 3851,40 грн.

Згідно акту Центру зайнятості № 1015 від 15 листопада 2013 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 не повідомила про існування договору цивільно-правового характеру № від 26 липня 2012 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Руський Стандарт».

Відповідно до ст. 2 Закону України від 01 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. У разі неможливості надати підходящу роботу безробітному може бути запропоновано пройти професійну перепідготовку або підвищити свою кваліфікацію.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про зайнятість населення» держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій: надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій; виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Судом апеляційної інстанції не взято до уваги факт наявності повідомлень від ПАТ «Банк Руський Стандарт», в яких зазначено що позивачка після 18 червня 2013 року не надавала послуг та не отримувала доходів, але оплату за послуги надані до 18 червня 2013 року ОСОБА_2 отримала в липні 2013 року.

Отже, початок безробіття, як юричний факт, наступив для ОСОБА_2 саме 19 червня 2013 року, коли вона звернулась до Інгулецького РЦЗ за сприянням у працевлаштуванні та була цього ж дня зареєстрована як така, що шукає роботу. Слід зазначити, що отриманий нею дохід від ПАТ "Банк Руский Стандарт" за виконану роботу в період, який передував часу звернення до центру зайнятості, не є додатковим доходом, отриманим позивачкою під час перебування в центрі зайнятості в якості безробітної.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 в період знаходження на обліку в центрі зайнятості в якості безробітної не працювала, не була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю в тому числі за договорами цивільно-правового характеру, не займалась пенсію не отримувала та не отримувала дохід, то ці відомості вважаються достовірними.

Належних та допустимих доказів про того, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою про отримання статусу безробітної належала до зайнятого населення в розумінні приписів ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» - відповідачем не надано.

Враховуючи вищезазначене судом першої інстанцій зроблено вірний висновок, що рішення відповідача про припинення реєстрації ОСОБА_2 як безробітної, припинення виплати допомоги по безробіттю з 07 листопада 2013 року та повернення виплачених коштів було прийнято необґрунтовано.

За таких обставин, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року слід скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 222, 223, 226, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року скасувати, а постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року залишити в силі.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є. Донець