Справа № 337/6500/15-а
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/6500/15-а
Провадження № 2а/337/3/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Жевакіній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання протиправними дій, покладання зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

У позові вказала, що з 01.07.1994 року вона була прийнята на державну службу до Хортицького філіалу ДПІ по Ленінському району на посаду державного податкового інспектора у відділ обліку та звітності. 27.10.2015 року була звільнена з посади головного ревізора-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області, за згодою сторін.

З 27.03.2008 року вона є пенсіонером третьої групи інвалідності по загальному захворюванню та перебуває на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя. До 01.04.2015 року вона отримувала і заробітну плату і пенсію, а з 01.04.2015 року, у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, пенсію їй перестали виплачувати. 14.05.2015 року МСЕК їй було встановлено другу групу інвалідності, про що 21.05.2015 року видана відповідна довідка до акту огляду МСЕК. В цей же день вона звернулася до відповідача з заявою про поновлення їй пенсії у зв'язку з переходом на другу групу інвалідності у відповідності норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213. На прийомі у спеціаліста УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя вона не отримала повноцінну консультацію щодо існуючих варіантів її пенсійного забезпечення та їх переваг з урахуванням діючих норм законодавства, тому написала заяву про поновлення виплати пенсії про перехід з пенсії інваліда третьої групи на пенсію інваліда другої групи. У червні 2015 року від незалежного спеціаліста з пенсійних питань, їй стало відомо, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених Законом України «Про державну службу» не призначаються, при цьому виходячи з її індивідуальних показників для неї це був найбільше вигідний розмір пенсії. У зв'язку з чим вважає дії відповідача неправомірними, а тому 06.11.2015 року вона звернулася із заявою про проведення перерахунку пенсії як державному службовцю. Однак листом від 20.11.2015 року їй було повідомлено, що діями пенсійного фонду її права не порушені та вона не має право на пенсію державного службовця з 21.05.2015 року. Просила визнати противоправними дії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо надання соціальних послуг на неналежному рівні, що позбавило її права на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», зобов'язати УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя перевести її з пенсії інваліда ІІ групи на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» починаючі з 21.05.2015 року.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вона працювала у податковій інспекції, отримувала пенсію інваліда третьої групи, а 21.05.2015 року їй призначили другу групу інвалідності. 21.05.2015 року вона звернулася до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про поновлення їй пенсії, яка була зупинена з 01.04.2015 року, у зв'язку з призначенням їй другої групи інвалідності. Вона надала довідку про заробітну плату, висновок МСЕК. Про те, що вона працює на державній службі, вона казала спеціалісту пенсійного фонду. При отриманні консультації, її не повідомив спеціаліст УПФУ про те, що вона може втратити пенсію державного службовця. Вважає, що через неякісну консультацію, вона втратила право на призначення пенсії як державному службовцю. Їй було відомо про прийняття Закону України № 213, їй була відома лише його частина, прикінцеві положення цього закону вона не бачила, їх не читала, бо могла невірно зрозуміти його положення. За юридичною консультацією з приводу дії цього закону не зверталася, а звернулася лише у червні 2015 року. До УПФУ з заявою про призначення пенсії як державному службовцю вона не зверталася, зверталася лише з заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії, але їй було відмовлено. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала. Суду пояснила, що після звернення за консультацією ОСОБА_1, їй зробили розрахунок, згідно якого пенсія інваліда ІІ групи як державного службовця, була би більше, ніж та, що призначена. При отриманні консультації в УПФУ, Орловій повинні були повідомити про те, які пенсії вона може отримати, а потім ОСОБА_1 сама би визначилася з тим, яку їй пенсію краще отримати. Працівником УПФУ порушено право ОСОБА_1 на отримання належної консультації. ОСОБА_1 зверталася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з пенсії інваліда третьої групи на пенсію інваліда другої групи, з заявою про перехід на пенсію державного службовця, не зверталася. Про те, що ОСОБА_1 зверталася за роз'ясненнями щодо виду пенсії, підтвердити можуть лише словами. Оскільки порушено право ОСОБА_1 на отримання пенсії державного службовця, просила задовольнити її позов.

Представник відповідача УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя проти задоволення позову заперечує. Суду пояснила, що ОСОБА_1 з 2008 року отримувала пенсію як інвалід ІІІ групи. Під час прийому 21.05.2015 року пенсіонерка не піднімала питання про перехід на пенсію, згідно Закону України «Про державну службу», бо вона звернулася у зв'язку з посиленням інвалідності, з ІІІ групи на ІІ групу. Під час прийому у спеціаліста УПФУ, документів які б підтверджували її роботу на державні службі, ОСОБА_1 не надавала. З заявою з приводу призначення їй пенсії як державному службовцю, ОСОБА_1 не зверталася. Вважає, що вини спеціаліста УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя у тому, що ОСОБА_1 втратила пенсію як державний службовець, не має, консультація спеціалістом була надана на належному рівні. 27.10.2015 року ОСОБА_1 звільнилася з займаної посади. Станом на сьогоднішній день, ніяких заяв від ОСОБА_1 про призначення пенсії як державному службовцю не надходило. Спеціаліст УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя надала пояснення, що ОСОБА_1 під час прийому, питання про перехід на пенсію державного службовця не задавала та не надавала для цього необхідних документів. З допомогою спеціаліста УПФУ ОСОБА_1 заповнила заяву про перерахунок пенсії з третьої групи на другу, не задавала питання щодо доцільності переходу на пенсію, згідно Закону України «Про державну службу», а з тих документів, які вона надала, не можливо було встановити, що її посада відноситься до державної служби. Дійсно їй була призупинена виплата пенсії по інвалідності, як державному службовцю. Вона отримувала пенсію як інвалід ІІІ групи з 2008 року до 01.04.2015 року. З 01.04.2015 року до 21.05.2015 року їй пенсія тимчасово не виплачувалася, оскільки була зупинена дія закону. З 2008 року ОСОБА_1 не отримувала пенсію як державний службовець, до пенсійного фонду з цього питання, вона не зверталася, також ОСОБА_1 з цим питанням не звернулася і до теперішнього часу. Зі слів спеціаліста ОСОБА_3 їй відомо, що ОСОБА_1 звернулася лише щодо консультації про перехід з пенсії інваліда ІІІ групи на пенсію інваліда ІІ групи. Питання щодо перерахунку пенсії як державному службовцю ОСОБА_1 не підіймалося. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 є діючим та у законний спосіб не був визнаний не конституційним і є обов'язковим для виконання усіма органами України. Просить у задоволені позову відмовити.

З письмових заперечень УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, вбачається, що ОСОБА_1 з 27.03.2008 року призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058.

01.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, відповідно до якого тимчасово у період з 01.04.2015 року до 31.12.2015 року виплати пенсій призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (крім інвалідів ІІ групи) у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії щомісячного грошового довічного утримання у порядку та на умовах, передбачених законами у тому числі і Законом України «Про державну службу», пенсії не виплачуються. Стосовно припинення виплат пенсії по інвалідності ІІІ групи працюючого пенсіонера з боку ОСОБА_1 до 21.05.2015 року не виникало. Вищезазначене підтверджує факт, що їй було відомо про існування цього Закону.

В матеріалах пенсійної справи містилися тільки документи про стаж позивача станом на 31.03.2008 року, які були надані ОСОБА_1 при первинному призначенні пенсії, спеціалісту неможливо самостійно визначити стаж державної служби без довідки про такий стаж. Стверджувати про доцільність переходу на пенсію державного службовця можливо визначити за умови надання усіх необхідних документів, яких на момент звернення 21.05.2015 року надано не було. Щодо ствердження ОСОБА_1, про те, що спеціаліст управління знала і не сказала про зміни в законодавстві щодо призначення спецпенсій з 01.06.2015 року, вказують, що спеціаліст управління не знала та не могла знати, чи будуть прийняті нові закони щодо призначенні спецпенсії до червня 2015 року, а тому вважають, що вона не могла надавати поради стосовно звільнення з роботи інваліда.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЗУ № 1058, на яку посилається позивач в позові, нарахування суми пенсії, не отриманні з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, але обов'язковими умовами виплати пенсії згідно цієї статті, є по першу нарахування такої пенсії, а позивачу пенсія відповідно до ЗУ «Про державну службу» не призначалася. Враховуючи вищезазначене просять у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідача, свідка, суд вважає, що у задоволені позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з 27.03.2008 року та отримувала пенсію як інвалід ІІІ групи. Виплати зазначеної пенсії були припиненні з 01.04.2015 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» № 213, що підтверджується сторонами.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК АВ № 0304155 від 21.05.2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено другу групу інвалідності загального захворювання (а.с. 6).

21.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про поновлення пенсії по інвалідності у зв'язку зі зміною групи інвалідності, про що надала довідку МСЕК від 21.05.2015 року (а.с. 14-14 зворотна сторона, 34).

Розпорядженням УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя № 157317 від 28.05.2015 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії по інвалідності з 21.05.2015 року (а.с. 35)

10.06.2015 року ОСОБА_1 яка продовжувала працювати, звернулася до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про перерахунок пенсії по інвалідності з урахуванням стажу та заробітку, про що надала копію трудової книжки (а.с. 36-36 зворотна сторона).

Як вбачається з розпорядження УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя № 157317 від 18.06.2015 року ОСОБА_1 був здійснений перерахунок пенсії у зв'язку зі зміною стажу та заробітку, починаючи з 01.06.2015 року (а.с. 37).

З наданої суду копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 звільнена з посади головного державного ревізора інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Запорозькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області 27.10.2015 року за ст. 36 КЗпП України (а.с. 13).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 29.10.2015 року про перерахунок пенсії у зв'язку з звільненням (а.с. 42), УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя своїм розпорядженням № 157317 від 02.11.2015 року здійснило ОСОБА_1 перерахунок пенсії (а.с. 39, 40, 41).

На звернення ОСОБА_1 до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя від 06.11.2015 року з заявою про проведення перерахунку пенсії, якою вона просить перевести її з пенсії інваліда ІІ групи загального захворювання на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу», починаючи з 21.05.2015 року (а.с. 21-22), відповідачем 20.11.2015 року надана відповідь за № 239/О-9, згідно якої, ОСОБА_1 повідомлено, що права на переведення з пенсії по інвалідності ІІ групи, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію ІІ групи згідно Закону України «Про державну службу» з 21.05.2015 року вона не має (а.с. 24).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона працює у УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя на посаді заступника начальника відділу з обслуговування громадян. ОСОБА_1 звернулася 21.05.2015 року на загальний прийом. Вона пам'ятає розмову, під час якої на прийомі ОСОБА_1 надала паспорт та довідку МСЕК про зміну інвалідності з ІІІ групи на ІІ групу. ОСОБА_1 отримувала пенсію як інвалід ІІІ групи, але відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 21 з 01.04.2015 року особам, які працюють, виплату пенсій припинили. Під час прийому ОСОБА_1 надала паспорт та довіку МСЕК, будь-яких інших документів, не надавала, а тому вона надала їй заяву встановленого зразка, яку та заповнила у її присутності. Заяву ОСОБА_1 заповнювала особисто, вона лише допомагала відповісти на питання у графах цієї заяви. У заяві є пункт «працює/не працює», ОСОБА_1 повідомила, що працює. Після чого вона повідомила ОСОБА_1 про те, коли буде здійснений перерахунок пенсії. Інших довідок ОСОБА_1 не надавала, будь-яких інших питань їй не ставила. Під час прийому вона приймає документи і відповідає на питання тим особам, які звертаються і на ті питання, які ставляться. ОСОБА_1 на той час працювала, що вказала у заяві, питання про те, чи буде звільнятися, чи надавати будь які інші документи вона не ставила. 11.06.2015 року ОСОБА_1 знову прийшла на прийом, задавала питання, почала скандалити, обвинувачувати, що вона як спеціаліст повинна була припустити, що будуть зміни у законодавстві. З питанням, що вона буде звільнятися ОСОБА_1 21.05.2015 року не зверталася, таке питання не ставила. Двічі на її звернення УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя відповідав, які документи треба надавати.

Управління Пенсійного фонду України відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, як місцевий орган державної виконавчої влади, діє лише на підставі, у спосіб та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та діючим законам України.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст.64 Закону України «Про Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов'язана надавати безоплатно страхувальникам і застрахованим особам в усній та письмовій формі, а також через засоби масової інформації консультації з питань застосування законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, роз'яснювати їхні права, обов'язки і відповідальність, порядок сплати страхових внесків, заповнення звітності та інші питання відповідно до цього Закону».

На підставі Затвердженої Постанови правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року

за № 41/26486, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань проводить у межах своїх повноважень інформаційно-роз'яснювальну роботу серед населення, надає страхувальникам консультації з питань застосування законодавства про ведення обліку застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, роз'яснює їхні права і обов'язки.

На підставі ст.. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 5 ст.. 45 Закону України «Про державну службу» від 17.11.2011 № 4050-VI (який діяв до 31.12.2015 року), державним службовцям, яких у період проходження державної служби визнано інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в порядку та розмірі, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, за наявності не менш як 10 років стажу державної служби та страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Для призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» до заяви встановленого зразка необхідно надати довідку про стаж державної служби, надання якої передбачено Постановою КМУ № 283 від 03.05.1994 року, довідку про основні види оплати праці державного службовця на момент виходу на пенсію, довідку про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд, за формою, затвердженою постановою Правління ПФУ від 11.02.2011 року № 5-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.02.2011 року за № 210/18948.

Вимогами п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до де яких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» № 213, який набрав чинності 01.04.2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, а тому пенсія по інвалідності (1 або 11 групи) відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.06.2015 року не призначається.

Частиною 5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема згідно з Законом України «Про державну службу».

Відтак, з 01.06.2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначаються, а призначені до 01.06.2015 року - не перераховуються.

З адміністративного позову ОСОБА_1 вбачається, що їй було відомо про існування Закону України "Про внесення змін до де яких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» № 213 (який набрав чинності 01.04.2015 року), оскільки саме за дією цього закону УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя припинило виплату ОСОБА_1 як працюючому пенсіонеру, пенсії по інвалідності ІІІ групи.

З наданих суду матеріалів вбачається, що позивачка ОСОБА_1 під час звернення до пенсійного фонду 21.05.2015 року з заявою про поновлення пенсії у зв'язку зі зміною групи інвалідності з ІІІ групи на ІІ групу, особисто зазначила, що на цей час працює та надала довідку МСЕК від 21.05.2015 року.

Доводи позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, що спеціалістом УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя під час прийому 21.05.2015 року, ОСОБА_1 не було роз'яснено який вид пенсії більш вигідний для неї при призначенні пенсії, не знайшли свого підтвердження, а спростовуються матеріалами справи, поясненнями свідка.

При зверненні до спеціаліста УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя ОСОБА_1 надала документи на підставі яких спеціаліст надати вичерпну інформацію, що до переходу з пенсії інваліда третьої групи на пенсію інваліда другої групи.

Доводи ОСОБА_1 та її представника про те, що спеціаліст УПФУ повинна була передбачити наступні зміни у законодавстві, а тому повинна була надати консультацію щодо призначення ОСОБА_1 пенсії як державному службовцю, не заслуговують на увагу, оскільки на час звернення до УПФУ ОСОБА_1 повідомила, що працює, що підтверджується її письмовою заявою ( а.с.34).

Посилання позивачки на те що вона не обізнана у питаннях пенсійного законодавства, не може бути підставою для визнання дій відповідача УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя неправомірними, адже закони та інші нормативно правові акти є доступними для ознайомлення всіма громадянами, можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання людини.

Крім того, у судовому засіданні позивачка пояснила, що вона їй було відомо про прийняття Закону України № 213, їй була відома лише його частина, прикінцеві положення цього закону вона не бачила, їх не читала, бо могла невірно зрозуміти його положення.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти заявленого позову, відповідач надав усі докази, які спростовують доводи позивачки як у поданій позовній заяві так і у судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя противоправними та покладання зобов'язання вчинити певні дії, необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 2, 9, 11, 17, 122, 158, 160, 161, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання протиправними дій, покладання зобов'язання вчинити певні дії, залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик