Справа № 760/18328/15-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А
30 березня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого-судді Гром Л.М.;
суддів Бєлової Л.В.,
Міщука М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, визнано протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 оформлену листом від 17.04.2015 №116/14/5/857 включити винагороду у розмірі 40% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 28 повних календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 40% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
У судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 25.09.2013 №644 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п «б» (за станом здоров`я) частини 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
В подальшому, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 12.11.2013 №217 підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу, всіх видів грошового забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у м. Києві військового комісаріату.
Відповідно до вказаного наказу позивачу належали наступні виплати: 1) премія у розмірі 90% посадового окладу з 01.11 по 12.11 2013 року; надбавка за виконання особливо важливих завдань, яка передбачена наказом міністра оборони України від 11.06.2008 №260 у розмірі 65% з 01.11 по 12.11 2013 року; щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 40% від грошового забезпечення з 01.11 по 12.11 2013 року. Крім того, було передбачено виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 28 повних календарних років.
05.03.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 28 повних календарних роки військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 40% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.
Частиною третьою статті 43 Закону України від 09 квітня 1992 p. № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон 2262-XII) встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі постанова № 1294) № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», з урахуванням змін унесених Постановою КМУ № 161, військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду: з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
За змістом підпункту 2.2 пункту 2 цієї Інструкції виплата винагороди військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту) здійснюється в таких розмірах на місяць: з 01 квітня 2013 року - до 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - до 40 відсотків місячного грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 5 Інструкції винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена постановою Кабінету Міністрів України, виплачувалася позивачу щомісяця з дня запровадження до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер, то в силу положень статті 9 Закону вона повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача, оформлена листом від 17.04.2015 №116/14/5/857, включити винагороду у розмірі 40% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення є протиправною.
В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.
Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.
Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.