Справа № 826/24322/15
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Шутовської І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроімпекс" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроімпекс" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроімпекс" звернулося в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 15 травня 2015 року № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що надані позивачем акти та податкові накладні не є належними первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не доводять реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Авант Маркетинг», ТОВ «Дайнекс» та ТОВ «Бекар-М».

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просив її скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що надані позивачем, на підтвердження реальності здійснення господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроімпекс" та його контрагентами - ТОВ «Авант Маркетинг», ТОВ «Дайнекс» та ТОВ «Бекар-М», первинні документи відповідають вимогами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та дають позивачу право на включення сум податку на додану вартість нарахованих та сплачених за результатами господарських операцій з вищевказаними контрагентами, до сум податкового кредиту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом було проведено виїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроімпекс" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Авант Маркетинг», ТОВ «Дайнекс», ТОВ «Бекар-М», ТОВ «Граце» та ТОВ «Бостон ЛТД» за період з 01.11.2014 по 30.11.2014.

За результатами перевірки складено акт № 289/26-55-22-07/32850209 від 17 квітня 2015 року (том 1 а.с. 24-74).

На думку податкового органу, позивачем було порушено:

п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 138.1 п. 138.2, п. 138.5, п. 138.4 ст. 138, п.п. 139.1.9, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, в результаті чого позивачем занижено задекларований об'єкт оподаткування податком на прибуток в 2014 році на суму 4 268 193 грн. та занижено податок на прибуток на суму 768 275 грн.;

п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 138.1 п. 138.2, п. 138.5, п. 138.4 ст. 138, п.п. 139.1.9, п. 139.1 ст. 139, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.9 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит на суму 853 639 грн., що призвело до заниження суми ПДВ, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на суму 583 639 грн., в тому числі в жовтні - на суму 294 625 грн. та листопаді 2014 року на суму 559 014 грн.

На підставі акту та за результатами перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 15 травня 2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 1 152 430 грн., з них 468 275 грн. - за основним платежем та 384 138 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 280 459 грн., з них 583 639 грн. - за основним платежем та 426 820 грн. - штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (том 1 а.с. 75-76).

Податковий орган дійшов висновку, про нереальність фінансово-господарських взаємовідносин позивача із ТОВ «Авант Маркетинг», ТОВ «Дайнекс», ТОВ «Бекар-М».

На думку колегії суддів, Окружний адміністративний суд м. Києва обґрунтовано погодився з таким висновком податкового органу, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а у разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України до витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, належить, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139,1 статті 139 встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Із вказаних норм права вбачається, що обов'язковою умовою виникнення права на формування податкового кредиту та витрат, є сплата податку на додану вартість у ціні придбаного або виготовленого товару чи послуг та понесення витрат саме у зв'язку з отриманням товарів, робіт (послуг).

Таким чином, під час здійснення контролю за правомірністю формування платником податку податкового кредиту, підлягає перевірці фактичне придбання товару чи отримання послуги.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (замовник) та ТОВ «Бекар-М» (виконавець) було укладено договір про надання послуг з передпродажної підготовки товарів від 01.11.2014 № 0111/14У, за умовами якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати замовнику за плату послуги з проведення передпродажної підготовки товарів, що цікавлять замовника (овочі, фрукти).

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем надано копії податкових накладних від 18.11.2014 №№ 175, 176, 177, 178, від 17.11.2014 №№ 161, 162, 163, 164, 165, 167, 166, 168, від 15.11.2014 № 156, актів здачі-прийняття робіт № ОУ-0000166, № ОУ-0000157, ОУ-0000165, ОУ-0000164, ОУ-0000163, ОУ-0000162, ОУ-0000160, ОУ-0000156, ОУ-0000159, ОУ-0000158, ОУ-0000168, ОУ-0000167, ОУ-0000161.

Також, між позивачем (замовник) та ТОВ «Авант-Маркетинг» було укладено договір про надання послуг з передпродажної підготовки товарів від 02.09.2014 № 09/14У, за умовами якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати замовнику за плату послуги з проведення передпродажної підготовки товарів, що цікавлять замовника (овочі, фрукти).

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем надано копії актів здачі прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000001, № ОУ-0000002, № ОУ-0000003, № ОУ-0000004, № ОУ-0000005, № ОУ-0000006, № ОУ-0000007, № ОУ-0000008, № ОУ-0000009, № ОУ-0000010, № ОУ - 0000011, № ОУ - 0000012, № ОУ-0000013, № ОУ-0000014, № ОУ 0000014, № ОУ-0000015, № ОУ-0000016, № ОУ-0000017, № ОУ-0000018, № ОУ-0000019, № ОУ-0000020, № ОУ-0000021, № ОУ-0000022, № ОУ-0000023, № 0000024, № ОУ-0000025, № ОУ-0000026, № ОУ-0000027, № ОУ-0000028, № ОУ-0000029, № ОУ-0000030, № ОУ-0000031, № ОУ-0000032, № ОУ-0000033, податкових накладних від 30.09.2014 № 283, №№ 282, 281, 280, 279, 278, 277, 276, 275, 274, 273, 272, 271, 270, 269, 268, 267, 266, 265, 264, 263, 262, 261, 260, 259, 258, 257, 256, 255, 254, 253, 252, 251.

31 жовтня 2014 року між позивачем (замовник) та ТОВ «Дайнекс» було укладено договір про надання послуг з передпродажної підготовки товарів № 3110/14У, за умовами якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язуэться надати замовнику за плату послуги з проведення передпродажної підготовки товарів, що цікавлять замовника (овочі, фрукти).

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем надано копії податкових накладних від 01.11.2014 № 2, від 04.11.2014 №20, № 21, від 25.11.2014 №№ 259, 258, 257, 256, 255, 254 від 24.11.2011 № 247, 246, 245, 244, 242, 241, 240, 239 від 22.11.2014 №№ 233, 232, 231, 230, 229 від 11.11.2014 №№ 106, 105, 97, 96, від 05.11.2014 №№ 46, 45, 44, 43, 42, 41, 40, 39, 38 від 04.11.2014 №№ 29, 26, 25, 24, 23, 22, від 30.11.2014 №№ 344, 343, 342, від 24.11.2014 №№ 243, 234, від 11.11.2014 від 104, 103, 102, 101, 100, 99, 98, від 10.11.2014 №№ 92, 91, 90, 89, 88, 87, 86, 85, 84, 83 від 08.11.2014 №№ 80, 79 від 04.11.2014 №№ 28, 27, від 01.11.2014 № 3; актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000002, № ОУ-0000020, № ОУ-0000021, № ОУ-0000259, № ОУ-0000258, № ОУ-0000257, № ОУ-0000256, № ОУ-0000255, № ОУ-0000254, № ОУ-0000247, № ОУ-0000245, № ОУ-0000244, № ОУ-0000242, № ОУ-0000241, № ОУ-0000240, № ОУ-0000239, № ОУ-0000233, № ОУ-0000232, № ОУ-0000231, № ОУ-0000230, № ОУ-0000229, № ОУ-0000106, № ОУ-0000105, № ОУ-0000097, № ОУ-0000096, № ОУ-0000046, № ОУ-0000045, № ОУ-0000044, № ОУ-0000043, № ОУ-0000042, № ОУ-0000041, № ОУ-0000040, № ОУ-0000039, № ОУ-0000038, № ОУ-0000029, № ОУ-0000026, № ОУ-0000025, № ОУ-0000024, № ОУ-0000023, № ОУ-0000022, № ОУ-0000344, № ОУ-0000343, № ОУ-0000342, № ОУ-0000243, № ОУ-0000234, № ОУ-0000104, № ОУ-0000103, № ОУ-0000102, № ОУ-0000101, від № ОУ-0000100, № ОУ-0000099, № ОУ-0000098, № ОУ-0000092, № ОУ-0000091, № ОУ-0000090, № ОУ-0000089, № ОУ-0000088, № ОУ-0000087, № ОУ-0000086, № ОУ-0000085, № ОУ-0000084, № ОУ-0000083, № ОУ-0000080, № ОУ-0000079, № ОУ-0000028, № ОУ-0000027, № ОУ-0000003; специфікацій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у вищевказаних актах та податкових накладних не міститься відомостей щодо одиниці виміру господарських операцій, кількості та обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та ціни за одиницю виміру послуг.

Крім того, на підтвердження наявності складських приміщень, обладнаних холодильним встаткуванням, в яких, як зазначає позивач, вищевказаними контрагентами надавалися позивачу послуги з передпродажної підготовки товару на виконання умов вищезазначених договорів, позивачем надано суду копії договорів суборенди від 15.01.2014 № 4 та від 22.10.2014 № 12, актів прийому-передачі в суборенду складських приміщень (том 2 а.с. 135-144), при цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в даних договорах не зазначено місцезнаходження орендованих складських приміщень.

На підтвердження ввезення на територію України овочів і фруктів, позивачем надано суду копії вантажно-митних декларацій (том 2 а.с. 190-239, том 3 а.с. 1-250, том 4 а.с. 1-250, том 5 а.с. 250), разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що надані ВМД жодним чином не підтверджують факт здійснення передпродажної підготовки товарів за вищевказаних договорів.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно штатного розпису на підприємстві позивача відсутні працівники робітничих професій, які б надавали послуги з передпродажної підготовки товару, що свідчить про необхідність залучення субпідрядних організацій для виконання умов вищевказаних договорів (том 2 а.с. 131-134). Разом з цим, а ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанції позивачем не надано договорів підряду.

В судовому засіданні представник позивача також не змогла пояснити працівниками яких організацій та підприємств здійснювалася переробка та фасування товару на виконання умов вищевказаних договорів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у позивача трудових ресурсів для виконання умов вищезазначених договорів.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного суд України від 15 грудня 2015 року у справ № 21/4266а15

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують здійснення розрахунків за вищевказаними договорами, укладеними між позивачем та його контрагентами та які підтверджували б реальні зміни майнового стану Підприємства.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не надано інших належних доказів, які б підтверджували реальне здійснення господарських операцій на підставі яких сформований податковий кредит та валові витрати за спірними господарськими операціями самі по собі податкові накладні та первинні документи не підтверджують право позивача на формування податкового кредиту або валових витрат, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроімпекс" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроімпекс" на користь Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019; рахунок отримувача - 1007; код класифікації доходів бюджету - 22030001) судовий збір у розмірі 40 142 грн. (сорок тисяч сто сорок дві гривні) 39 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.