Справа № 825/3913/14
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/3913/14

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопот С.Л.

при секретарі - РоговецьМ.О.,

за участю представника позивача Омельченко Д.В.,

представника відповідача Смуригіної К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новаклін" до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача: Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення - рішення , -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новаклін" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача: Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2014, винесене ДПІ у м. Чернігові ГУ Міндоходів у Чернігівеький області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підтвердження господарської операції з ТОВ "СИЛУРТРЕЙД" та з ПП "КОМЕРЦБУД-Д" відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами наданих контрагентом позивачу, відображення таких операцій в бухгалтерському обліку ТОВ "Новаклін", податковий орган зробив безпідставні висновки в акті перевірки від 06.11.2014 №2541/22/38589959 про документальне не підтвердження господарських відносин позивача з його контрагентами, у зв'язку з чим неправомірно виключив суму ПДВ за результатами господарських операцій з даними контрагентами зі складу податкового кредиту позивача.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а тому, підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позові з наданням додаткових пояснень.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити, пояснивши, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивачем не було надано ДПІ у м. Чернігові всіх необхідних підтверджуючих документів по взаємовідносинам з ТОВ "СИЛУРТРЕЙД" та з ПП "КОМЕРЦБУД-Д" за липень 2014 року, а тому висновки закріплені у акті перевірки від 06.11.2014р. №2541/22/38589959 є правомірними.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Новаклін" (код 38589959) зареєстроване 20.02.2013 Виконавчим комітетом Чернігівського міського управління юстиції, як платник податків перебуває на обліку в ДПІ у м. Чернігові та зареєстроване платником ПДВ з 14.03.2013.

Судом встановлено, що на підставі службового посвідчення НН №119985, виданого ДПІ у м. Чернігові, головним державним ревізор інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту ДПІ у м. Чернігові Пономарьовим Олександром Миколайовичем на підставі вимог п., п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п., п. 78.1.1, п. 78.1.4, п. 78.1, ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - Податковий кодекс) та наказу керівника ДПІ у м. Чернігові від 24.10.2014 №3068 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "НОВАКЛІН" () з питань достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість у складі податкового кредиту операцій з ТОВ "СИЛУРТРЕЙД" () та з ПП "КОМЕРЦБУД-Д" () за липень 2014р., відповідно до затвердженого плану перевірки.

Повідомлення про початок документальної позапланової невиїзної перевірки від 24.10.2014 №325/22/25-26-22-03-09 та копію наказу від 24.10.2014 №3068 направлено поштою 24.10.2014 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (вручено 27.10.2014).

Перевірку проведено в приміщенні ДПІ у м. Чернігові ГУ Міндоходів у Чернігівській області з відома директора Захарченка Сергія Олександровича та головного бухгалтера Ковальчук Тетяни Віталіївни.

Перевірка проводилась з 24.10.2014 по 30.10.2014, за результатами якої складено акт від 06.11.2014 №2541/22/38589959 (а.с. 18-39).

В ході проведення перевірки ДПІ у м. Чернігові встановлено наступні порушення: п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 VІ зі змінами та доповненнями, а саме те, що ТОВ "НОВАКЛІН" занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 384 160 грн., у т.ч.: за липень 2014р. на суму ПДВ 384160 грн.

Не погоджуючись з висновками, зробленими в Акті позивач подав свої заперечення, в яких вимагав повно, об'єктивно та неупереджено розглянути доводи та мотиви позивача щодо відсутності підстав для визначення податковим органом сум грошового зобов'язання з нарахування та сплати податку на додану вартість у розмірі 384160 грн. та штрафних санкцій в сумі 96040 грн. і за результатами розгляду яких прийняти законне та обґрунтоване рішення, в порядку передбаченому Податковим Кодексом України (а.с. 51-60).

За поясненнями сторін, відповідач розглянув заперечення позивача на Акт про результати перевірки № 2541/22/38589959 від 06.11.2014 та надав письмову відповідь в якій зазначив, що акт перевірки необхідно залишити без змін, а заперечення - без задоволення, з урахуванням всіх тих обставин, що були викладені в Акті про результати перевірки.

На підставі акту перевірки від 06.11.2014 №2541/22/38589959 було прийняте податкове повідомлення-рішення від 25.11.2014 № за платежем податок на додану вартість на суму 480200 грн. (у т.ч. за основним платежем - 384160 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 96040 грн.) (а.с. 16).

В ході перевірки ДПІ у м. Чернігові було встановлено, що видом діяльності, який ТОВ "НОВАКЛІН" фактично здійснювало є: 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об'єктів.

Так, ДПІ у м. Чернігові зазначає, що за липень 2014 р. ТОВ "НОВАКЛІН" задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 428210 грн.

До ДПІ у м. Чернігові ТОВ "НОВАКЛІН" подано декларацію з податку на додану вартість за липень 2014 від 20.08.2014. №. Згідно додатку 5 до податкової декларації з ПДВ липень 2014 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» від 20.08.2014 № встановлено, що області ТОВ "НОВАКЛІН" до податкового кредиту за липень 2014 р. включено суму ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "СИЛУРТРЕЙД" () - 311198,52 грн., з ПП "КОМЕРЦБУД-Д" () - 72961,68 грн.

У зв'язку з зазначеним, ДПІ у м. Чернігові направлено лист-запит ТОВ "НОВАКЛІН" від 19.09.2014 №11536/10/25-26-20-01-23 щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ "СИЛУРТРЕЙД" () та з ПП "КОМЕРЦБУД-Д" () за липень 2014 р. та з покупцями придбаних товарів, робіт, послуг.

22.10.2014 отримано відповідь за вх. №19628/10.

В судовому засіданні представником позивача було надано копію договіру від 31.07.2014 №ДГ65, укладеного з ТОВ "СИЛУРТРЕЙД" який зазначено в податкових накладних.

На виконання умов вищевказаних договорів постачальниками оформлені податкові накладні: Продавець: Постачальники згідно таблиці; Покупець: ТОВ "НОВАКЛІН".

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені ТОВ "НОВАКЛІН" до податкового кредиту за липень 2014р., відображені у реєстрі отриманих податкових накладних за липень 2014р., відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014р..

Вищевказані податкові накладні зареєстровані в ЄРПН згідно вимог чинного законодавства.

До перевірки надані видаткові накладні: (Постачальник: ТОВ "СИЛУРТРЕЙД" (); Одержувач: ТОВ "НОВАКЛІН" (). Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): ПП "КОМЕРЦБУД-Д" - директор Кириченко В.С., ТОВ "СИЛУРТРЕЙД" - директор Істомін В.Л., ТОВ "НОВАКЛІН" - директор Захарченко С.О. Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які виконувались ТОВ "СИЛУРТРЕЙД" ().

Згідно п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

П. 75.1.2. ст. 75 Податкового кодексу України зазначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п 78.4. Податкового кодексу України Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п. 81.3. Податкового кодексу України 81.3. Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень,

В акті перевірки зазначено, що відповідно до діючих законодавчих актів, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна та дорожні листи вантажного автомобіля, при цьому товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Відповідно до п.11.5-11.7 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно-транспортна накладна на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписується в кількості не менше 4-х екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий-передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача ( у разі потреби й печаткою або штампом) передається перевізнику.

Даний висновок не є правомірними, оскільки:

Згідно з п.2.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 Про Правила дорожнього

«водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобомвідповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, у разі розміщення реклами, - погодження, що видається підрозділами Державтоінспекції МВС;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).»

Отже, Правила дорожнього руху не вимагають від водія наявності ТТН.

Згідно ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у редакції Закону України від 22.03.2012 р. N 4621-VI), «автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, Закон про автомобільний транспорт допускає наявність іншого визначеного законодавством документа на вантаж, ніж ТТН.

Разом з тим, існує діючий на сьогоднішній день перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 р. N 207.

Згідно вказаного переліку, для перевезення вантажу у внутрішньому сполученні необхідними є наступні документи:

1. Для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах:

- фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка;

- товарно-транспортна накладна;

- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;

- талон про проходження державного технічного огляду;

- поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

2. Для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб:

- накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж;

- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;

- талон про проходження державного технічного огляду;

- поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Отже, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 р. N 207, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, наявність ТТН не є обов'язковою, а достатньою буде наявність накладної або іншого документу, що підтверджує право власності на вантаж.

Згідно п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363, «основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів».

Згідно п. 11.3 вказаних Правил, «дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається».

Таким чином, Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні не визначають ТТН, як документ, без якого не допустимим є перевезення вантажів.

Згідно п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, під поняттям «товарно-транспортна накладна» треба розуміти «єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи».

Як зазначено в Академічному тлумачному словнику української мови (Том 2, стор.495.), «ЄДИНИЙ, а, е.

1. Один, без інших.

2. Який становить собою внутрішню єдність; цілісний, неподільний.

3. Загальний, спільний для всіх.

Отже, під словом «єдиний» слід розуміти, що ТТН, у разі коли вона складається, є спільним документом для перевізника, замовника, вантажовідправника та вантажоодержувача, а не єдиним можливим документом на вантаж.

Разом з тим, необхідно зазначити, що зміст Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не регламентує випадки перевезення вантажу юридичними особами або фізичними особами-підприємцями для власних потреб.

Як зазначено в п.1 Правил, «Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила) визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників».

При цьому вказані терміни вживаються у Правилах в наступному значенні:

«вантажовідправник» - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення;

«вантажоодержувач» - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку;

«замовник» - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів;

«перевізник» - особа, яка надає послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом загального користування».

Отже, якщо юридична особа або фізична особа-підприємець перевозять у внутрішньому перевезенні вантаж, який належить їм на праві власності, власними силами, без залучення стороннього перевізника, то оформлення ТТН не є обов'язковим.

Таким чином, вказаний в акті перевірки висновок відповідача, про те, що не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, в зв'язку з відсутністю товарно-транспортних накладних, не грунтується на Законі та є не правомірним.

Окрім того, у правовідносинах, що перевірялись, позивач не є вантажовідправником, вантажоодержувачем, який отримав товари у перевізника в контексті Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Документом для списання товарно-матеріальних цінностей, а також для бухгалтерського обліку є видаткова накладна та акт прийому-передачі товару за формами встановленими чинним законодавством.

Товарно-транспортна накладна не є єдиним основним первинним документом для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування їх, а також для бухгалтерського обліку.

Отже твердження відповідача, що отримання цінностей зі складу повинні підтверджуватися відповідними накладними на відпускання цінностей, податковими накладними та товарно-транспортними накладними не є правомірним, оскільки усі первинні документи, що досліджувались судом, складені відповідно до вимог чинного законодавства України, а перевезення вантажу здійснювалось силами позивача орендованим транспортном, на що також складені та наявні підтверджуючі документи.

Таким чином з висновок відповідача, що в ході перевірки не встановлено наявності первинних документів приймання-передачі матеріальних цінностей, документів про перевезення ТМЦ, виконання ТОВ "НОВАКЛІН" зобов'язання перед кінцевим користувачем та документальне їх підтвердження, є необгрунтованим.

Відповідач, в акті перевірки зазначає, що позивач в порушення п. 198.1 та п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) безпідставно включив до складу податкового кредиту.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) «Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу».

Відповідно до п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI: «Для цілей оподаткування платники податків зобов'язанні вести облік доходів, витрат та інших показників , пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.».

Водночас, ст. 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (накладні, акти тощо) повинні виписуватися (формуватися) після здійснення господарської операції.

З урахуванням викладеного ПП "Агрогруп" не могло та не мало б можливості підписання первинних документів якщо господарська операція не була фактично виконана.

Аналізуючи вищевикладене відповідач не порушив п.44.1 ст.44 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, та правомірно включив до складу податкового кредиту суми по постачальнику товарів (робіт, послуг), оскільки не знав та не міг знати, що Товариство фактично не здійснювало господарську діяльність, а проводило безтоварні операції.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною

Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках, такі обов'язкові реквізити.

Пункт 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України регламентує, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до Акту перевірки встановлено відсутність реального здійснення операцій.

Враховуючи те, що відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємство не знаходиться за юридичною адресою згідно до частини 1,5 ст. 203, п. 1,2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України, зазначені операції купівлі-продажу вказують на відсутність реальності здійснення операцій.

В зв'язку з цим позивачем безпідставно віднесено до витрат, що враховуються, при визначенні об'єкта оподаткування за липень 2014 року не підтверджені належним чином складеними первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, що відображають реальність господарської операції, суми витрат по операціях.

З цими висновками, викладеними в акті перевірки суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Для дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку необхідно досліджувати достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Позивачем було надано всі первинні документи, що посвідчуються підписом та печаткою директора. Згідно з якими прослідковується реальність надання позивачем послуг та здійснення операцій.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до наданих документів, позивач правильно обчислив витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, що підтверджують здійснення платником податку витрат.

Вказані підстави спростовують висновок відповідача щодо відсутності факту реального здійснення позивачем господарської діяльності.

Беручи до уваги норми статті 204 ЦК України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, слід дійти однозначного висновку про відсутність у посадових осіб податкових органів як підстав, так і повноважень щодо визначення угод нікчемними під час проведення перевірок та прийняття відповідних рішень.

Відповідно до статей 219, 228 Цивільного кодексу України договір, який суперечить публічному порядку, є нікчемним, а отже, не породжує передбачених ним правових наслідків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року наведено норму та перелік таких правочинів, зокрема, такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, а саме: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Так, відповідно до ст. 215 ЦКУ нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Основною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актом податкової перевірки, які б факти у цьому акті не були відображені.

Посилання відповідача на те, що у контрагента позивача відсутні адміністративно-господарські можливості на виконання господарських зобов'язань по поставці товарів (робіт, послуг) не повинні братися до уваги судом, оскільки позивач не наділений правом контролювати дані факти.

Також, посилання на відсутність у контрагентів позивача необхідного обсягу цивільної дієздатності, як на підставу нікчемності правочину є хибними, виходячи з того, що відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Вказані вище обставини дозволяють вважати необґрунтованим висновок податкового органу про заниження податку на прибуток за період який перевірявся.

Тому, необґрунтованим є збільшення позивачу суми грошового зобов'язання платника податків по податку на прибуток приватних підприємств.

За таких підстав податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2014 не грунтується на Законі та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Новаклін" необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Новаклін" - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення рішення № від 25.11.2014, винесене ДПІ у м. Чернігові ГУ Міндоходів у Чернігівеький області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області ( ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Новаклін" ( ) судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.Л. Клопот