Справа № 2-а-162/10/1521
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2011 р.Справа № 2-а-162/10/1521

Категорія: 6.3Головуючий в 1 інстанції: Кириченко П.Л.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області , треті особи які не заявляють самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання неправомірних дій посадовими особами та визнання рішення недійсним,

встановила:

Позивач ОСОБА_5 23.11.2010 року звернувся з позовом який в порядку ст.. 51 КАС України неодноразово уточнював та змінював. В своїх позовах ОСОБА_5 зазначив, що в 1995 році він придбав об'єкт нерухомості у вигляді незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11 %, що знаходиться по вулиці Центральна, 19 в селі Санжейка Овідіопольського району Одеської області, розташованого на присадибній земельній ділянці розміром 0, 15 га, яка знаходиться у фактичному користуванні. Сміжними землекористувачами у позивача є ОСОБА_6В та ОСОБА_8 При виділенні земельних ділянок ОСОБА_8 і ОСОБА_6 посадові особи Дальницької сільської ради порушили його права і інтереси та зменшили його розмір земельної ділянки. В зв'язку з цим позивач просить: - призначити неправомірними дію вилучити у нього (без його відома та згоди), частину ширини земельної ділянки, придбаної ним на підставі договору купівлі-продажу в 1995 році; - визнати неправомірною дію Дальницької сільської ради передачі (без його відома і згоди) в користування ОСОБА_6 вилученого у нього спірної земельної ділянки; - скасувати рішення Дальницької сільської ради 1999 року про передачу в користування ОСОБА_6 спірної земельної ділянки, розташованої по вул. Центральна 21, с. Санжейка Овідіопольського району Одеської області, в склад якої була внесена частина земельної ділянки належної йому, на підставі договору купівлі-продажу, незаконно вилученої у нього; - скасувати рішення Дальницької сільської ради № 178 від 03.09.09 року про безоплатну передачу у власність ОСОБА_6 спірної земельної ділянки, розташованої по вул. Центральна, 21; - визнати неправомірною дією складання фіктивного акту про встановлення меж в натурі, при передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_6; - визнати неправомірною дію складання фіктивного акту про встановлення меж в натурі, при передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_9; - постановити окрему ухвалу; - скасувати державний акт на право приватної власності на ім'я ОСОБА_8

В ході судового засідання позивач підтримав свої позовні вимоги.

Представник відповідача з позовом не погодився.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду не з'явились, хоча були судом повідомлені про час та місце слухання справи.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.11.2010 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, треті особи які не заявляють самостійні вимоги на боці відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про визнання неправомірних дій посадовими особами та визнання рішення недійсним було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання щодо скасування постанови суду та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 грудня 1995 року ОСОБА_5 придбав нерухоме майно у вигляді незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11 %, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Санжейка, вул. Центральна, 19, розташованого на присадибній земельній ділянці розміром 0,15 га.

17 грудня 1999 року ОСОБА_5 відповідно до рішення № 222/2 Дапьницької сільської ради була надана присадибна земельна ділянка площею 0, 173 га в с. Санжійка вул. Центральна, 19 на підставі договору купівлі-продажу від 01.12. 1995 року.

ОСОБА_10 належить земельна ділянка, площею 0,1619 га, розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Центральна, 21 на підставі державного акту на право приватної власності на землю № 96-04 від 11.09.2000 року, виданого згідно рішення Дальницької сільської ради № 178 від 03.09.1999 року.

14 квітня 2004 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7Е був укладений договір купівлі-продажу вищеназваної земельної ділянки. Після виготовлення технічної документації ОСОБА_7 отримана державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 082579 від 15 листопада 2004 року.

Позивач вважав дії Дальницької сільської ради в частині виділення земельної ділянки ОСОБА_10 та ОСОБА_7 неправомірними та просив суд скасувати рішення Дальницької сільської ради про виділення земельної ділянки ОСОБА_10 та ОСОБА_7, але з доводами відповідача суд 1-ї інстанції правильно не погодився оскільки позивач, отримавши вищезазначене рішення Дальницької сільської ради № 222/2 про надання йому земельної ділянки площею 0,173 га, повинен був виділити фактично земельну ділянку (встановити межі земельної ділянки) в натурі, як передбачено ст.55 Закону України «Про землеустрій», але не виконав цього.

Позивач також просив визнати дії Дальницької сільської ради неправомірними в частині складання акту встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, стосовно ОСОБА_7 від 05 липня 2004 року та стосовно ОСОБА_10В, з даними вимогами суд 1-ї інстанції теж вірно не погодився оскільки вищеназвані акти складаються установами, які мають дозвіл на виготовлення технічної документації відповідно до чинного законодавства, в даному разі ДП «Одеський науково-дослідній та проектний інститут землеустрою». Дальницька сільська рада в даному випадку не виступає як суб'єкт владних повноважень. Позивач стверджував, що акти про встановлення в натурі меж земельної ділянки він не підписував та вважає їх фіктивними, проте діючим законодавством не передбачено визнання вищеназваних актів фіктивними.

ОСОБА_5 просив визнати недійсним рішення Дальницької сільської ради № 178 від 03.09.1999 року про безкоштовну передачу у приватну власність ОСОБА_10 раніше виділеної в постійне користування земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0, 15 га, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Санжійка, вул. Центральна, 21, крім рішення про виділення в постійне користування. Також, позивач просив визнати рішення виконавчого комітету Дальницької сільської ради № від 21 квітня 2004 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку стосовно ОСОБА_7 та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку відносно ОСОБА_7

Колегія суддів вважає правильним висновок суду 1-ї інстанції про те, що дане рішення відповідача не порушує права та законні інтереси позивача, так як прийняті законно та обґрунтовано.

Відповідно до ст.ст.12 та 152 ЗК України позивач мав право звернутися до сільської ради з метою захисту своїх прав та інтересів, але належних доказів такого звернення до суб'єктів владних повноважень - Дальницької сільської ради позивач не надав, тому суд вважає що позивач порушив порядок захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 99 ч. 2 КАС України (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач з заявою про поновлення строку не звернувся, причини пропуску строку до звернення до суду не зазначив, а тому суд 1-ї інстанції прийшов до вірного висновку що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом без поважних причин. Позивачем було надано суду заяву від 26.02.2001 року, проте дану заяву суд не визнав заявою про поновлення строку оскільки вказана заява не стосується обставин даної справи.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області , треті особи які не заявляють самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання неправомірних дій посадовими особами та визнання рішення недійсним залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3