Справа № 810/4902/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4902/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.,

за участі :

секретар с/з Артюхіна М.А.

пр-к апелянта Федорін І.В.

пр-к позивача Забаркін І.А.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Охріменка Вадима Вікторовича на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Парубоче" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Охріменка Вадима Вікторовича, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Охріменка Вадима Вікторовича, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просив (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Охріменка Вадима Вікторовича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 31 серпня 2015 року №24035961.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року адміністративний позов.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального, права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 07 квітня 2015 року між Фермерським господарством «Парубоче» (Орендар) та ОСОБА_6 (Орендодавець) укладено договір оренди землі №24/03/15-2, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,4801 га, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Пунктом 5 договору оренди землі № 24/03/15-2 від 07.04.2015 визначено умови і строки передачі земельної ділянки, зокрема, передача земельної ділянки Орендодавцем і прийняття її орендарем здійснюється за актом приймання-передачі, який підписується сторонами, передача земельної ділянки здійснюється не пізніше семи днів після укладення даного Договору.

26 серпня 2015 року ФГ «Парубоче» через уповноваженого представника звернулось до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області із заявою про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вороньківська сільська рада.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно, за результатами розгляду вказаної заяви позивача, прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 31 серпня 2015 року №24035961.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначені ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень є Закон України від 01.07.2004 р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» .

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 8 Закону №1952-IV орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно частини другої статті 9 Закону №1952-IV державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно частини 1 статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із заявою про реєстрацію права оренди землі. До заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позивачем додано договір оренди землі від 7 квітня 2015 року №24/03/15-2 з відповідними додатками, а саме, актом приймання-передачі межових знаків на зберігання, кадастровим планом земельної ділянки, актом приймання-передачі земельної ділянки.

Відмовляючи у державній реєстрації державний реєстратор зазначав, що подані позивачем документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Зі змісту рішення державного реєстратора від 31 серпня 2015 року №24035961 вбачається, що підставою для його прийняття є те, що поданий позивачем, як підстава для державної реєстрації права оренди договір від 7 квітня 2015 року №24/03/15-2, суперечить вимогам статті 17 Закону України «Про оренду землі», а саме: до заяви про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку подано акт прийому-передачі земельної ділянки (є невід'ємною частиною договору оренди землі № 24/03/15-2 від 07.04.2015), який підписаний сторонами в той час, як зазначений договір оренди наразі не зареєстрований.

Спеціальним законом, яким врегульовано відносини, пов'язані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 №161-XIV (далі - Закон №161).

Відповідно до статті 1 Закону №161, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У розумінні статті 13 Закону №161, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно статті 14 Закону №161, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до статті 15 Закону №, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220 затверджено типовий договір оренди землі, в якому передбачені невід'ємні додатки до договору оренди землі, а саме:

- план або схема земельної ділянки;

- кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

- акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- акт приймання-передачі об'єкта оренди;

- проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом.

Відтак, невід'ємною частиною договору оренди землі є акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Відповідно до положень статті 17 Закону №161-XIV, об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тобто, передача земельної ділянки від орендодавця до орендаря повинна бути оформлена актом приймання-передачі земельної ділянки, який є невід'ємною частиною договору оренди. Відповідні права та обов'язки, що випливають із договору оренди та відповідного акту приймання-передачі виникають у сторін з моменту державної реєстрації права оренди.

Нормами чинного законодавства не обмежено право сторін за договором складати акт приймання-передачі земельної ділянки до державної реєстрації права оренди.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Відповідно до п.15 Порядку № 868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); повноважень заявника; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядку №868, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

Отже, в даному випадку, основним документом на підставі якого мала бути здійснена реєстрація права на оренду землі є саме договір оренди, відповідність якого нормам законодавства мав перевірити державний реєстратор.

За таких підстав, підстави для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень визначені ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відсутні, а рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 31 серпня 2015 року №24035961 є протиправним.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Охріменка Вадима Вікторовича залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 31.03.2016.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.