Справа № 263/13201/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року справа №263/13201/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакі ЛТД" на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2016 року у справі № 263/13201/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакі ЛТД" до Маріупольської міської ради, третя особа: головний спеціаліст відділу землеустрою та охорони земель Управління земельних відносин Маріупольської міської ради ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лакі ЛТД" (надалі - позивач, ТОВ «Лакі ЛТД») звернулось до суду з адміністративним позовом до Маріупольської міської ради (надалі - відповідач), третя особа: головний спеціаліст відділу землеустрою та охорони земель Управління земельних відносин Маріупольської міської ради ОСОБА_2 про визнання незаконними дії головного спеціаліста відділу землеустрою та охорони земель Управління земельних відносин Маріупольської міської ради ОСОБА_2 при проведенні 01.09.2015 перевірки дотримання вимог земельного законодавства ТОВ «Лакі ЛТД», скасування вказівки (попередження) видану головним спеціалістом відділу землеустрою та охорони земель Управління земельних відносин Маріупольської міської ради № 86/2015 від 01.09.2015 року про усунення порушення земельного законодавства (а.с. 2-4).

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакі ЛТД" відмовлено (а.с. 67-68).

Позивач із таким судовим рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ТОВ «Лакі ЛТД».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправомірно не надано уваги факту невідповідності Закону проведення перевірки службовцями Маріупольської міської ради. Апелянт зазначив, що всупереч Порядку проведення перевірок головний спеціаліст відділу землеустрою та охорони земель Управління земельних відносин Маріупольської міської ради ОСОБА_2 не запросив на перевірку власників приміщення, не затребував документи, не перевірив дійсні обставини використання земельної ділянки по бул. Шевченко, що призвело до невірних висновків. На думку апелянта, складений посадовою особою акт та вказівка (попередження) суперечить вимогам чинного законодавства, а отже рішення суб'єкта владних повноважень щодо видачі такого припису - вказівки (попередження) не може вважатися таким, як вчинене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню. Крім того, апелянт вважає, що в даному випадку відсутнє порушення земельного законодавства щодо нецільового використання земельної ділянки, оскільки земельна ділянка останнім використовується в межах категорії, в межах якої її надано, а саме, як земля житлової та громадської забудови у відповідності до вимог статті 19 Земельного Кодексу України (а.с. 71-75).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лакі ЛТД" є юридичною особою, зареєстровано Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області 01.09.1998 р., за ідентифікаційним кодом юридичної особи 30073612, місцезнаходження юридичної особи: бул. Шевченка, б. 295-а, м. Маріуполь, Донецька область, 87554, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №284738 (а.с. 22).

Рішенням Маріупольської міської ради від 27 березня 2012 року № 6/17-1780 продовжено строк оренди земельної ділянки по бул. Шевченко в Жовтневому районі міста Маріуполя ТОВ «Лакі ЛТД».

Пунктом 1 цього рішення вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою по складанню документів, які підтверджують право на земельний участок та продовжити на 5 років строк оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:018:0322) площею 0,0032 га для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (функціонування торгового павільйону) по бул. Шевченка,295 а у Жовтневому районі м. Маріуполя ТОВ «ЛАКІ ЛТД» (а.с. 5).

На підставі цього рішення між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки від 22.05.2012 року.

Підпунктом 5.1 пункту 5 цього договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням, а саме, для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (функціонування торгового павільйону).

Зазначений договір зареєстровано у книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі про що вчинено запис від 24.05.2012 №00923 (а.с. 6-7).

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про охорону земель», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про землеустрій».

Можливість здійснення самоврядного контролю у галузі земельних відносин передбачена, окрім ст. 189 ЗКУ, ст. 20 Закону України «Про охорону земель".

Порядок здійснення контрольних повноважень органами місцевого самоврядування визначається насамперед Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Зокрема, п. "б" ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» надає виконавчим органам рад повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою та надає можливість виконавчим органам міських, сільських, селищних рад здійснювати підготовку висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; вирішувати земельні спори у порядку, встановленому законом (на підставі ст. 158 ЗКУ).

Окрім зазначених у цій нормі повноважень, до контролюючих функцій можна віднести, зокрема, припинення прав користування земельною ділянкою відповідно до ст. ст. 141, 143 ЗК України у випадку наявності порушень у діях відповідних суб'єктів.

01 вересня 2015 року головним державним спеціалістом відділу землеустрою та охорони земельну правління земельних відносин Маріупольської міської ради ОСОБА_2, відповідно до вимог статей 12,189 Земельного Кодексу України, статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства ТОВ «Лакі ЛТД».

За результатами зазначеної перевірки складено Акт від 01.09.2015 року, яким встановлено, що ТОВ «Лакі ЛТД» використовується земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови, за адресою бул. Шевченко б/н, навпроти ринку «Космос» на підставі договору оренди від 24.05.2012 №00923 за цільовим призначенням: для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (функціонування торгівельного павільйону), але використовується під розміщення кафе, що є порушенням ст.ст. 96, 211, 212 Земельного кодексу України (а.с. 18).

У той же день, 01 вересня 2015 року, спеціалістом відділу землеустрою та охорони земельну правління земельних відносин Маріупольської міської ради видано вказівку (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства № 86/2015, згідно якої позивачу надано строк на усунення виявлених порушення вимог земельного законодавства, зазначених в Акті перевірки у шестиденний строк. Про виконання вказівки (попередження) необхідно повідомити до 07.09.2015 року (а.с. 19).

Зазначена вказівка (попередження) отримана ТОВ «Лакі ЛТД» 10.09.2015 року, що підтверджується штепселем на конверті (а.с. 16).

07 вересня 2015 року головним державним спеціалістом відділу землеустрою та охорони земельну правління земельних відносин Маріупольської міської ради ОСОБА_2 проведено додаткову перевірку за вказаною адресою та вдруге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за результатами проведення якої встановлено, що вимоги вказівки (попередження) № 86/2015 від 01 вересня 2015 року ТОВ «Лакі ЛТД» не виконано. Виявлені порушення вимог земельного законодавства України не усунуто (а.с. 104-105).

Частинами 1, 2 статті 18 ЗК України передбачено, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до частини 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Пунктом «а» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України встановлено, що землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту «ґ» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України, юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Частиною 2 статті 212 ЗК України передбачено приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що земельна ділянка останнім використовується в межах тієї категорії, в межах якої її надано, а саме, як земля житлової та громадської забудови, а тому, в даному випадку, відсутнє порушення земельного законодавства щодо нецільового використання земельної ділянки.

Правовий режим земель житлової та громадської забудови визначається ст.. 38 ЗК України.

До земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно ст. 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. них ділянок . При цьому абзацом 1 частини 5 ст. 20 ЗК України зазначено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким - це її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законом порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ТОВ «Лакі ЛТД» використовують земельну ділянку не за цільовим призначенням, а саме, земельна ділянка, яка надана позивачу для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (функціонування торгівельного павільйону) використовувалась останнім під розміщення кафе, що за класифікацією видів цільового призначення земель є 55 (03.8) - для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування та не затверджувалось рішенням Маріупольської міської ради від 27.03.2012 року, що є порушенням ст.. 96 Земельного кодексу України.

Класифікація видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ) розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій" та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 N 224. Код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. КВЦПЗ застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів. КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти до висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива.

Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка використовується позивачем в межах категорії, що була надана, тобто за цільовим призначенням.

За таких обставин, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апелянта щодо невідповідності Закону проведення перевірки службовцями Маріупольської міської ради, слід зазначити, що рішенням Маріупольської міської ради від 14.04.2009 року № 5/31-5221 затверджено Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Маріуполі.

Відповідно до зазначеного Порядку р. 3, до компетенції третьої особи належить надавати у межах своєї компетенції обов'язкові для виконання власниками землі та землекористувачами приписи (попередження) з питань використання та охорони земель з метою усунення порушень земельного законодавства; складати акти перевірок у сфері використання та охорони земель та подавати у встановленому порядку матеріали перевірок у відповідні органи для вирішення питання щодо притягнення осіб до відповідальності у відповідності з діючим законодавством у разі виявлення порушень.

Щодо посилання позивача на те, що акти були складені у відсутність власника або орендаря приміщення, то відповідно до п. 6.1 р. 6 Порядку у разі відсутності при перевірці власника або землекористувача чи уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявністю двох свідків.

Таким чином, головний державний спеціаліст відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради ОСОБА_2 діяв у межах своїх повноважень.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права в частині відмови у задоволенні позову про скасування вказівки (попередження), виданої головним спеціалістом відділу землеустрою та охорони земель Управління земельних відносин Маріупольської міської ради № 86/2015 від 01.09.2015 року, тому, в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакі ЛТД" - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2016 року у справі № 263/13201/15-а скасувати в частині відмови у задоволенні про скасування вказівки (попередження), виданої головним спеціалістом відділу землеустрою та охорони земель Управління земельних відносин Маріупольської міської ради № 86/2015 від 01.09.2015 року та задовольнити позов в цій частині.

Скасувати вказівку (попередження), видану головним спеціалістом відділу землеустрою та охорони земель Управління земельних відносин Маріупольської міської ради № 86/2015 від 01.09.2015 року.

В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2016 року у справі № 263/13201/15-а -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді: Д.В. Ляшенко

І.Д. Компанієць