Справа № 136/377/16-а
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/377/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"21" березня 2016 р.

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №556343 від 29.01.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував таким.

25.06.2016 року в його, ОСОБА_1, адресу надійшла постанова ПСІ №556343 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки відповідальність за ст.126 КУпАП настає у разу керування водієм транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), однак він 29.01.2016 року, близько 07 години, взагалі не керував транспортними засобом, а стояв біля автомобіля і розмовляв з товаришами.

Крім цього, посадовою особою Національної поліції ОСОБА_2 було порушено порядок оформлення адміністративного правопорушення, а саме: не складено протокол про адміністративне правопорушення, його не вручено йому, не розяснено його право на захист, позбавлено можливості дати свої пояснення стосовно зафіксованого правопорушення, не розяснено його права визначені ст.268 КУпАП. Також порушено порядок розгляду справи, оскільки постанову винесено на місці вчинення правопорушення у той же день, що й вчинене правопорушення, а не за місцем знаходження уповноваженої на розгляд справи особи чи органу, за його відсутності, чим позбавлено права приймати участь під час розгляду справи, подавати докази, тощо.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем порушено норми як процесуального так і матеріального права при винесені постанови у справі про адміністративне правопорушення, що є підставою для визнання такого рішення протиправним та як наслідок його скасування.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач Інспектор Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, на що вказує розписка, що наявна в матеріалах справи.

Правилами ч.4 ст.128 КАС України, передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності відповідача, на підставі зібраних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

29.01.2016 року інспектором Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №556343, якою встановлено, що 29.01.2015 року о 19:00 годині в місті Липовець по вул.. Коцюбинського, водій ОСОБА_1, керував без посвідчення водія, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП, у звязку із чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Позивач не погоджуючись із вищевказаним рішенням посадової особи субєкта владних повноважень звернувся до суду із даним позовом 09.03.2016 року, тобто з пропущенням строку на оскарження постанови, що визначений нормами КУпАП, однак за наявності поважних причин, оскільки копію постанови посадовою особою уповноваженою на її складання не було своєчасно вручено, такі причини було визнано поважними та судом поновлено строк ухвалою суду від 10.03.2016 року.

Вказане рішення субєкта владних повноважень перевірялось судом на предмет дотримання при його ухваленні правомірної адміністративної поведінки субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання визначено Законом України, від 30.06.1993, № 3353-XII "Про дорожній рух".

Статтею 14 цього Закону, передбачено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

В судовому засіданні судом було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які дали суду аналогічні покази, відповідно до яких судом встановлено, що 29.01.2016 року біля сьомої години вечора по вул.. Коцюбинського в місті Липовець, Вінницької області, вони стояли обабіч дороги у трьох, у тому числі ОСОБА_1, розмовляли у справах. У той час як до них підійшов працівник поліції, який відрекомендувався як капітан поліції ОСОБА_2, який, у грубій формі, вимагав посвідчення водія у ОСОБА_1, на що той відповів, що транспортним засобом він не керує, та не був зупинений під час руху автомобіля, відповідно і не являється учасником дорожнього руху, отож ніяких правових підстав предявляти документ не зобовязаний. При цьому ніяких документів не складалось стосовно ОСОБА_1

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція).

Так, відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що матеріали справи не містять жодного належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ухвалою суду від 10.03.2016 року відповідачеві було рекомендовано надати заперечення проти позову та усі матеріали, що були або могли бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, що є предметом оскарження. Однак у визначений судом строк жодних доказів на спростування обставин, на які позивач посилається у позовній заяві суду не було надано відповідачем.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, що виключає в даному випадку притягнення його до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, датою вчинення правопорушення згідно постанови від 29.01.2016 року зазначено «29.01.2015 року» вказані недоліки не оговорені в постанові, отож були підстави для закриття провадження у справі, що визначені ст.38 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Крім цього, як було зясовано судом, розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено з порушенням Розділу ІІІ Інструкції та загальних норм закріплених КУпАП, якими визначено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема не на місці вчинення адміністративного правопорушення, на що вказали допитані в судовому засіданні свідки, отож позивач був позбавлений можливості скористатись правами, визначеними у статті 268 КУпАП, бути присутнім при розгляді справи, подавати докази, заявляти клопотання, скористатись правовою допомогою.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р., - зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП . У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Винесене відповідачем рішення, яке є предметом оскарження не відповідає вказаним вимогам, оскільки не містить доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Конституція проголошує, що утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави (ч. 2 ст. 3). Оскільки Україна позиціонує себе як державу правову (ст. 1) і визнає права людини одним із визначальних орієнтирів своєї діяльності, то вона покликана вкрай максимізувати умови й можливості здійснення таких прав.

Судом з'ясовано, що відповідачем було порушено право позивача скористатись правовою допомогою, що є окремою самостійною підставою для визнання дій посадової особи суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування оскаржуваного позивачем рішення.

За таких обставин, суд вважає доведеними позивачем належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві обставини щодо порушення відповідачем правомірної адміністративної поведінки при винесенні оскаржуваного позивачем рішення, а відтак наявність підстав для задоволення позову.

В силу викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 року, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, ст. ст. 9, 11, 14, 71, 158, 159, 160, 161 - 163 КАС України, ст. ст. 7, 254, 257, 258, 268, 287, 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №556343 від 29.01.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя:ОСОБА_5