Справа № 2-а-1174/11
Суддя: Єфименко В. І.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-1174/11
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 року.

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого: судді Єфименко В.І.,

при секретарі Тахтаровой Н. П,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт ОСОБА_1 адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) у Великоновосілківському районі Донецької області про зобовязання здійснити перерахунок і підвищення до пенсії як особі, яка зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована у відповідності з пунктом «г» ст. 77 Закону України «Пенсійне забезпечення»,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить зобовязати УПФУ у Великоновосілкіському районі Донецької області здійснити з 1 листопада 2010 року перерахунок підвищення до її пенсії за статусом особи, яка необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, у відповідності з пунктом «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона має статус особи, яка необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, у звязку з чим, згідно пункту «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. 3 вересня 2008 року та на теперішній час відповідне підвищення нараховується та виплачується відповідачем в неповному розмірі, що є порушенням Конституції та законів України. Її звернення до відповідача з вимогою здійснення належних нарахувань та сплати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому пунктом «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» залишено без задоволення.

В судове засідання позивач та її представник за довіреністю ОСОБА_3, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявилися, надавши суду заяви про розгляд адміністративної справи за їхньої відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав і просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що пенсія нараховується та виплачується позивачу правильно у відповідності до діючого законодавства. Зокрема, представник відповідача в своїх письмових запереченнях вказав, що відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" порядок нарахування підвищення громадянам, які зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані визначається Кабінетом міністрів України. Також зазначив, що починаючи з 01.09.2008 року у відповідності з підпунктом 4 пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» підвищення до пенсії, щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії членам сімей, яких було примусово переселено виплачується в розмірі 43,52грн.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, норми права, які регулюють спірні правовідносини, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2М з 17.09.1995 року знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області і отримує пенсію за віком. З довідки про реабілітацію Львівської обласної ради від 28.09.2004 року № 1200/15 вбачається, що позивач у 1951 році зазнала політичних репресій. На підставі ст. З Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» від 17.04.1991 року рішенням Сколівської районної комісії з питань поновлення прав реабілітованих від 16.07.2004 року № 39 встановлено факт політичної репресій позивача і її реабілітовано. Відповідно посвідчення № 000692 від 16 листопада 2004 року, виданого Сколівською районною радою, позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні». Статтею 77 пунктом «г» Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-Х11 встановлено, що призначені пенсії підвищуються, зокрема, громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані на 50% мінімальної пенсії за віком. Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду, нарахування позивачу підвищення до пенсії в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком відповідачем не здійснено.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Частиною 3 ст. 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової оцінки для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державної конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-14, а також Закон України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.200 року, згідно із ст. 1 якого прожитковий мінімуму використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України: формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів. Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.200р. передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних та демографічних груп населення щороку затверджується в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Основні державні соціальні гарантії та порядок визначення їх розмірів встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній рівень соціального забезпечення. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності.

Отже, суд дійшов висновку, що для позивача як реабілітованої особи, яка необгрунтовано зазнала політичних репресій, розмір підвищення до пенсії повинен розраховуватися з розміру мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність. У звязку з чим суд не приймає правову позицію відповідача, оскільки вона суперечить чинному законодавству та Конституції. Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 77 Закону України „Про пенсійне забезпечення .

Таким чином, враховуючи положення ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись таким принципом адміністративного судочинства як верховенство права, з метою забезпечення передбаченого Конституцією України права позивача на належне соціальне забезпечення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обгрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 1 1, 17, 18, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства У країни,суд-

постановив :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області здійснити з 1 листопада 2010 року перерахунок підвищення пенсії ОСОБА_2 за статусом особи, яка необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, у відповідності з пунктом «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Великоновосілківський районний суд протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя В.І.Єфименко

Великоновосілківський районний суд Донецької області

смт. Велика Новосілка, вул. Фонтанна, 21, 85500, (06243) 2-17-73