Справа № 816/280/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/280/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Докійчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_3
до відповідача Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції
про визнання дій неправомірними та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2016 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції (далі - Автозаводський ВДВС, відповідач) (з урахуванням усних уточнень у судовому засіданні 24 березня 2016 року) про визнання дій Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції щодо відкриття виконавчого провадження № 49695797 по вимозі про сплату боргу Управління пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області № Ф 1190 неправомірними та скасування постанови Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції від 23 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49695797 по вимозі про сплату боргу Управління пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області № Ф 1190 .

У позовній заяві позивач зазначає, що оскаржувана постанова Автозаводського ВДВС від 23 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 49695797 є неправомірною та підлягає скасуванню, адже відповідач не дотримався вимог пункту 1 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-ХІV) в частині порушення строків прийняття виконавчих документів до виконання.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, вказуючи на те, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв відповідно до вимог Закону № 606-XIV, саме тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2015 року Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці звернулося до Автозаводського ВДВС із заявою про примусове виконання вимоги про сплату боргу № Ф 1190 від 05 лютого 2013 року (а.с. 67).

23 грудня 2015 року старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС на підставі вимоги про сплату боргу № Ф 1190 від 05 лютого 2013 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49695797 (а.с. 6-7).

Постанову від 23 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 49695797 направлено позивачу 23 грудня 2015 року відповідно до Журналу вихідної кореспонденції Автозаводського ВДВС ( а.с. 63).

Також зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження позивачем повторно отримано 05 лютого 2016 року (а.с. 79).

Позивач не погоджуючись із правомірністю винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2015 року ВП № 49695797, звернувся до суду з вимогою про визнання дій Автозаводського ВДВС щодо відкриття виконавчого провадження № 49695797 неправомірними та просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 49695797.

Надаючи оцінку правомірності винесення оскаржуваної постанови та обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом № 606-XIV.

За приписами статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 17 Закону № 606-XIV визначено, що примусовому виконанню державною виконавчою службою підлягають - рішення інших органів державної виконавчої влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Строк пред'явлення виконавчих документів до примусового виконання визначено частиною першою статті 22 Закону № 606-XIV, а саме: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини другої статті 22 Закону № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, вимога про сплату боргу Управління пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області № Ф 1190 від 05 лютого 2013 року набрала чинності 05 квітня 2013 року та вперше пред'явлена на виконання до Автозаводського ВДВС 23 квітня 2013 року (а.с. 7, 96).

29 серпня 2013 року головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 Закону № 606-XIV, а саме: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до статті 23 Закону № 606-XIV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Частиною третьою статті 23 Закону № 606-XIV встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

З огляду на вищевикладене, строк пред'явлення вимоги про сплату боргу № Ф 1190 від 05 лютого 2013 року становив до 29 серпня 2014 року.

03 грудня 2013 року Управління пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області повторно звернулося до Автозаводського ВДВС з заявою про примусове виконання вимоги № Ф 1190 від 05 лютого 2013 року. Так, на підставі заяви старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 05 грудня 2013 року ВП № 41071211 (а.с. 94).

28 квітня 2014 року, керуючись пунктом 2 частини першої статті 47, статтею 50 Закону № 606-XIV, старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 41071211.

Враховуючи положення статей 22, 23 Закону № 606-XIV, строк повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання становив до 28 квітня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, втретє із заявою про примусове виконання вимоги про сплату боргу № Ф 1190 від 05 лютого 2013 року Управління пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області звернулося до Автозаводського ВДВС 20 листопада 2014 року. На підставі цієї заяви 24 листопада 2014 року головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45542171 (а.с. 95).

27 серпня 2015 року головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 Закону № 606-XIV у виконавчому провадженні ВП № 45542171.

Враховуючи положення статей 22, 23 Закону № 606-XIV, строк повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання становив до 27 серпня 2016 року.

Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2015 року ВП № 49695797 прийнята старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС на підставі заяви про примусове виконання вимоги про сплату боргу № Ф 1190 від 05 лютого 2013 року, з якою Управління Пенсійного фонду в м. Кременчуці звернулося до Автозаводського ВДВС 21 грудня 2015 року.

Таким чином, суд, аналізуючи норми зазначених статей Закону України "Про виконавче провадження" та дати повторних пред'явлень до виконання вимоги № Ф 1190 від 05 лютого 2013 року про сплату боргу ОСОБА_3 у розмірі 4572,42 грн, дійшов висновку, що строк пред'явлення до виконання зазначеної вимоги стягувачем не був пропущений.

Отже, старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2015 року ВП № 49695797 з виконання вимоги № Ф 1190 від 05 лютого 2013 року про сплату боргу винесено відповідно до норм чинного законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, представником відповідача в повній мірі доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 29 березня 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна