Справа № 755/19800/15-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів невірного застосування норм права та постановити нове рішення із задоволенням всіх позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на недоведеність відповідачем факту забезпечення його лікувальною путівкою всупереч вимог ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач являється особою, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи категорія 1, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

13 жовтня 2014 року позивач звернувся до Управління праці і соціального захисту населення Дніпровського району м.Києва із заявою щодо видачі йому путівки в санаторій, та згідно довідки форми №070/о від 24 квітня 2014 року №149 ОСОБА_2 рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії (санаторії-профілакторії) за профілем кардіологічний, урологічний, ендокрінологічний.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації позивач станом на 13 жовтня 2014 року перебував на обліку на отримання санаторно-курортної путівки по профілю захворювання: ендокринної, черга №3, путівкою не забезпечувався.

В подальшому, 24 квітня 2015 року позивачем була також подана довідка форми №070/о від 08 квітня 2015 року №40, відповідно до якої позивачу рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії (санаторії-профілакторії) за профілем: захворювання опорно-рухового апарату, серцево-судинної системи.

Відповідно до довідки Управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації ОСОБА_2 перебуває на обліку на отримання санітарно-курортної путівки по профілю захворювання опори і руху і станом на 09 квітня 2015 року черга №35.

Повідомленням від 11 вересня 2015 року №37/17-16382 Управлінням праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації проінформовано позивача стосовно виділення йому санаторно-курортної путівки в санаторій «Поляна» з 13 листопада 2015 року курорту Закарпаття профіль ендокринний та запропоновано в триденний термін отримати путівку.

Зазначена санаторно-курортна путівка в санаторій «Поляна» ОСОБА_2 отримана не була, Управлінням праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації зазначено, що позивачем не було надано згоди на отримання зазначеної санаторно-курортної путівки.

Згідно наявної в матеріалах справи копії повідомленням від 24 листопада 2015 року №37/17-22977 Управлінням праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації проінформовано позивача стосовно виділення йому санаторно-курортної путівки в санаторій «Алмаз» з 02 грудня 2015 року курорту Трускавець профіль травлення та запропоновано в триденний термін отримати путівку.

Зазначена санаторно-курортна путівка в санаторій «Алмаз» ОСОБА_2 також отримана не була, Управлінням праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації зазначено, що позивачем не було надано згоди на отримання зазначеної санаторно-курортної путівки, а також не надано письмової відмови від путівки.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачами його права щодо забезпечення санаторно-лікувальною путівкою на 2015 рік.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, позачергове щорічне безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за надання послуг із санаторно-курортного лікування чи одержання за їх бажанням грошової компенсації у розмірі середньої вартості путівки в Україні; право вільного вибору санаторно-курортного закладу відповідного профілю чи закладу відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та, за бажанням, здійснення доплати за надання додаткових послуг за рахунок власних коштів у разі недостатності суми щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок на санаторно-курортне лікування чи відпочинок у вибраному закладі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року №187 затверджено Порядок забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян органами праці та соціального захисту населення районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад, відповідно до п.13 якого особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, санаторно-курортна путівка чи путівка на відпочинок надається згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року №261.

Згідно п.4 Порядку організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року №261, безоплатними санаторно-курортними путівками або путівками на відпочинок забезпечуються, зокрема, постраждалі особи (особи, віднесені до категорії 1).

Відповідно до п.7 зазначеного Порядку для взяття на облік для забезпечення путівкою у наступному році постраждала особа подає до 15 жовтня поточного року місцевому органові для одержання санаторно-курортної путівки постраждалою особою: заяву із зазначенням бажаної пори року заїзду; видану в установленому МОЗ порядку довідку для одержання путівки на санаторно-курортне лікування за формою 070/о; копію посвідчення постраждалої особи разом із відповідними вкладками (у разі їх наявності); копію паспорта.

Пунктом 11 Порядку організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено, що санаторно-курортне лікування або відпочинок постраждалих осіб та потерпілих дітей провадяться у санаторно-курортних закладах відповідного профілю лікування чи закладах відпочинку, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.

Відповідно до п.18 Порядку місцевий орган у порядку черговості подання заяв видає не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку заїзду постраждалій особі путівку до обраного закладу з урахуванням зазначеного в заяві профілю лікування.

Таким чином, місцевий орган у порядку черговості не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку заїзду видає постраждалій особі путівку на санаторно-курортне лікування або відпочинок у санаторно-курортних закладах відповідного профілю лікування чи закладах відпочинку, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку на отримання санітарно-курортної путівки по профілю захворювання ендокринної та станом на 13 жовтня 2014 року знаходився у черзі під №3.

Повідомленням від 11 вересня 2015 року №37/17-16382 Управлінням праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації проінформовано позивача стосовно виділення йому санаторно-курортної путівки в санаторій «Поляна» з 13 листопада 2015 року курорту Закарпаття профіль ендокринний та запропоновано в триденний термін отримати путівку.

У своїх запереченнях на позовну заяву Управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації посилається на те, що ОСОБА_2 не дав своєї згоди на отримання санаторно-курортної путівки в санаторій «Поляна», що була йому запропонована згідно повідомлення від 11 вересня 2015 року №37/17-16382, а тому на особистому прийомі 13 жовтня 2015 року йому були запропоновані інші санаторно-курортні путівки в санаторії: «Курорти Приазов'я» з 26 жовтня 2015 року по профілю лікування опори і руху; «Мошногір'я» з 03 листопада 2015 року по профілю лікування кровообігу; «ім.Пирогова» з перенесенням терміну на листопад по профілю лікування опори і руху, проте згоди на отримання вищезазначених санаторно-курортних путівок позивачем також надано не було.

Разом з тим, Порядком організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено відповідні підстави, коли путівка не видається, зокрема п.19 цього Порядку встановлено, що у разі коли на дату видачі путівки постраждала особа позбавлена права на пільги згідно із Законом, путівка не видається.

Відповідно до п.21 Порядку путівки постраждалим особам, зазначеним у пункті 4 цього Порядку, видаються за медичними показаннями з урахуванням пільг, передбачених законодавством для конкретної категорії осіб, у порядку черговості у міру надходження путівок. У разі коли такі особи мають право на санаторно-курортне лікування за двома або більше законами, їм надається право вибору в забезпеченні путівкою за одним із них. Якщо вони відмовилися від путівок, місцевий орган складає акт відмови від путівки за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Таким чином, путівки не видаються лише у випадку, коли на дату видачі путівки постраждала особа позбавлена права на пільги згідно із Законом; а також якщо постраждала особа відмовилася від путівок, про що місцевий орган складає акт відмови від путівки за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Окрім того, згідно абз.2 п.20 наведеного Порядку путівка, якою постраждала особа не скористалася в установлений строк заїзду, може бути запропонована іншій постраждалій особі чи потерпілій дитині у порядку черговості подання заяв з узгодженим перенесенням строку заїзду.

Отже, тільки якщо постраждала особа не скористалася путівкою в установлений строк заїзду, така путівка може бути запропонована іншій постраждалій особі чи потерпілій дитині у порядку черговості подання заяв.

З наведених норм чинного законодавства вбачається відсутність такої підстави для невидачі постраждалій особі санаторно-курортної путівки, як ненадання згоди на отримання санаторно-курортних путівок, оскільки вони видаються в порядку черговості подання відповідних заяв.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, Управлінням праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації всупереч ч.2 ст.71 КАС України не наведено визначених чинним законодавством підстав для незабезпечення позивача санаторно-курортною путівкою до санаторія «Поляна» з 13 листопада 2015 року, яка була виділена для нього згідно повідомлення від 11 вересня 2015 року №37/17-16382, зокрема до суду не було надано акту відмови від путівки, складення якого передбачено п.21 Порядку організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та не доведено факту позбавлення позивача права на пільги згідно із Законом, що є підставою невидачі путівки згідно п.19 вказаного Порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності порушення Управлінням праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації права позивача щодо забезпечення його санаторно-курортною путівкою на 2015 рік.

Разом з тим, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року №261 організація видачі санітарно-курортних путівок здійснюється місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в межах своїх повноважень та контролюється Міністерством соціальної політики. Місцеві органи здійснюють реєстрацію заяв та облік постраждалих осіб і потерпілих дітей окремо для забезпечення санаторно-курортними путівками залежно від профілю захворювання, за яким особи направляються на санаторно-курортне лікування, та путівками на відпочинок у порядку черговості подання заяв.

Відповідно до п.4.1 Положення про Київський міський центр по нарахуванню

та здійсненню соціальних виплат, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 січня 2007 року №65, останній здійснює вхідний облік документів з питань призначення соціальних допомог, інших грошових виплат, які надходять від органів праці та соціального захисту населення.

Таким чином, вирішення питання щодо надання позивачу санітарно-курортної путівки до повноважень Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не належить, а тому позовні вимоги до останнього не підлягають до задоволення.

За таких обставин, враховуючи незабезпечення всупереч п.4 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивача, як особу, що віднесена до 1 категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, санаторно-курортною путівкою за 2015 рік, відсутності доказів щодо відмови позивача від путівки, колегія суддів дійшла висновку щодо протиправної бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації по незабезпеченню позивача санаторно-курортною путівкою за 2015 рік.

У відповідності до п.22 Порядку організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року №261, за постраждалими особами, які перебували на обліку та не отримали путівки в поточному році, зберігається обліковий номер у черзі для забезпечення санаторно-курортною путівкою на наступний рік за умови поновлення медичних показань до санаторно-курортного лікування.

Враховуючи положення п.4 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також п.22 Порядку організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року №261, відсутні підстави для зобов'язання відповідача забезпечити позивача санаторно-курортною путівкою за 2015 рік, оскільки таке забезпечення передбачено щорічно і на час прийняття рішення у справі за позивачем в 2016 році зберігається обліковий номер у черзі для забезпечення путівкою.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Окрім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з протиправною бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, а також не доведено, з чого виходив позивач при зазначенні розміру моральної шкоди, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість даної вимоги позивача.

Частиною 4 ст.105 КАС України передбачено перелік вимог, які може містити адміністративний позов.

Разом з тим, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є окремим процесуальним питанням, пов'язаним з виконанням судових рішень в адміністративних справах. Зі змісту ст.267 КАС України вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а отже вимога ОСОБА_2 щодо встановлення судового контролю також є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст.207 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, серед іншого, розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом

Частинами 1, 3 ст.94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що нормами Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору громадян, віднесених до 1 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, до яких відноситься позивач, ОСОБА_2 не було понесено судових витрат у вигляді сплати судового збору, натомість, законодавством не передбачено розподіл судових витрат у випадку відсутності їх сплати.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації щодо незабезпечення ОСОБА_2 санаторно-курортною путівкою за 2015 рік.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.