Справа № 144/1065/15-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2016 р. м. Київ К/800/53232/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Cмоковича М.І., Сороки М.О.,
при секретарі:Слободян О.М.,
за участю: представника позивача - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Теплицької селищної ради Вінницької області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Теплицької селищної ради Вінницької області про скасування рішення, -
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Теплицької селищної ради Вінницької області про скасування рішення.

Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2015 року скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову.

Визнано протиправним та скасовано рішення Теплицької селищної ради Вінницької області від 11 серпня 2015 року №613.

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням апеляційного суду, Теплицька селищна рада Вінницької області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що Теплицькою селищною радою Вінницької області

11 серпня 2015 року за наслідками розгляду постійною комісією з питань бюджету, фінансів, планування та приватизації Теплицької селищної ради клопотання КП «Житлокомунсервіс-Т», прийнято рішення № 613, пунктом 2.4. якого вирішено, враховуючи клопотання директора КП «Житлокомунсервіс-Т» Гавенко Л.П. про виділення додаткових коштів на встановлення меморіального знаку та благоустрій площі, внести зміни до видаткової частини КТКВК 100203 «Благоустрій міст, сіл, селищ» КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» на суму 99000,00 грн., які не відносяться до захищених статей бюджету.

Крім того, пунктом 3 зазначеного рішення відповідача уточнено бюджет загального фонду по видатках, зокрема, КФК 170703 КЕКВ 2240 + 99000,00 грн.

Вважаючи, що рішення відповідача від 11 серпня 2015 року №613 в частині виділення додаткових коштів на встановлення меморіального знаку та благоустрій площі на суму

99000,00 грн. та уточнення бюджету загального фонду по видатках: КФК 170703 КЕКВ 2240 + 99000,00 грн., КФК 100203 КЕКВ 2620 + 135950,00 грн. є протиправним, ОСОБА_6 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного з'ясування обставин у справі постановлене судом рішення не є обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на ті обставини, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв неекономно, при цьому у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем з порушенням норм Бюджетного кодексу України та є протиправним.

Відповідно до частини 7 статті 78 Бюджетного кодексу України рішення про внесення змін до рішення про місцевий бюджет ухвалюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, відповідною місцевою радою на підставі офіційного висновку місцевого фінансового органу про перевиконання чи недовиконання дохідної частини загального фонду, про обсяг залишку коштів загального та спеціального фондів (крім власних надходжень бюджетних установ) відповідного бюджету. Факт перевиконання дохідної частини загального фонду місцевого бюджету визнається за підсумками першого півріччя та наступних звітних періодів з початку поточного бюджетного періоду на підставі офіційних висновків місцевого фінансового органу за умови перевищення доходів загального фонду місцевого бюджету (без урахування міжбюджетних трансфертів), врахованих у розписі місцевого бюджету на відповідний період, не менше ніж на 5 відсотків. Факт недоотримання доходів загального фонду місцевого бюджету визнається на підставі офіційного висновку місцевого фінансового органу за підсумками квартального звіту в разі недоотримання доходів загального фонду місцевого бюджету, врахованих у розписі місцевого бюджету на відповідний період, більше ніж на 15 відсотків.

Положеннями пункту 36 статті 2 Бюджетного кодексу України визначено, що місцевий фінансовий орган - установа, що відповідно до законодавства України здійснює функції з складання, виконання місцевих бюджетів, контролю за витрачанням коштів розпорядниками бюджетних коштів, а також інші функції, пов'язані з управлінням коштами місцевого бюджету. Для цілей цього Кодексу орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань фінансів віднесено до місцевих фінансових органів. Сільський, селищний, міський (міста районного значення) голова забезпечує виконання функцій місцевого фінансового органу, якщо такий орган не створено згідно із законом.

При цьому постановляючи рішення, судами першої та апеляційної інстанцій не надано оцінку офіційному висновку місцевого фінансового органу про перевиконання чи недовиконання дохідної частини загального фонду та кошторисній документації, на підставі яких відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

Частиною 1 статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, має право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанцій у судових рішеннях не зазначено, чим порушені права та інтереси позивача оскаржуваним рішенням відповідача.

Крім того, постановою апеляційного суду визнано протиправним та скасовано рішення Теплицької селищної ради Вінницької області від 11 серпня 2015 року №613 в повному обсязі.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення Теплицької селищної ради Вінницької області від 11 серпня 2015 року №613 в частині виділення додаткових коштів на встановлення меморіального знаку та благоустрій площі на суму 99000,00 грн. та уточнення бюджету загального фонду по видатках: КФК 170703 КЕКВ 2240 + 99000,00 грн., КФК 100203 КЕКВ 2620 + 135950,00 грн.

При цьому судами не надано оцінку тим обставинам, що пункти 1 і 2 рішення відповідача, які просить скасувати позивач, не відповідають повному тексту рішення Теплицької селищної ради Вінницької області від 11 серпня 2015 року №613 (а.с. 22).

Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з норм Бюджетного кодексу України, які втратили чинність на момент виникнення спірних правовідносин.

З огляду на викладене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій є передчасними, оскільки при їх винесенні суди не з'ясували повно і всебічно всі обставини, які мають суттєве значення для правильності вирішення справи.

Згідно із статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - поверненню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Теплицької селищної ради Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2015 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_6 до Теплицької селищної ради Вінницької області про скасування рішення - повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: