Справа № 806/3032/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"28" березня 2016 р. Справа № 806/3032/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Одемчука Є.В.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю позивача ОСОБА_3

представника відповідача Сергійчук С.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" лютого 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій щодо власного звільнення; визнання протиправним та скасування наказу ДАБІ України №448 ОС від 08.07.2015 про звільнення; поновлення на посаді начальника управління ДАБІ у Житомирській області з 08.07.2015р.; стягнення з ДАБІ України середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про задоволення позову. Зазначає, що роботодавець при звільненні не дотримався вимог закінчення визначеного ст.38 КЗпП України двотижневого терміну від дати подання заяви; не врахував відсутність в заяві працівника вказівки на причину звільнення, наявність тиску на працівника з боку керівництва до написання такої заяви; не зважив перебування у день звільнення у відпустці через її фактичне продовження в зв'язку з попереднім перебуванням в стані тимчасової непрацездатності.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 19.09.2014 р. перебував на державній службі на посаді начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області відповідно до наказу Держархбудінспекції України №172 від 19.09.2014 року.

08.07.2015 року ОСОБА_3 подав на ім'я голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Кудрявцева О.В. заяву про звільнення із займаної посади за угодою сторін з 08.07.2015 року (а.с.24).

Наказом голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.07.2015 року №448 "ОС" ОСОБА_3 звільнено з посади начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області 08.07.2015 року, відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, за угодою сторін (а.с.7).

Не погодившись із звільненням, позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції вважав звільнення позивача правомірним, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» підстави припинення державної служби можуть бути загальними, тобто передбаченими Кодексом законів про працю України, та спеціальними, які наведені в цьому Законі.

При звільненні особи з публічної служби за загальними підставами, передбаченими КЗпП України, на цю особу поширюються гарантії, передбачені цим Кодексом, якщо інше прямо не визначено спеціальним законом.

Відповідно до ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є, серед іншого, угода сторін.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Слід зазначити, що законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв'язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку, працівник фіксує свою згоду шляхом поставлення свого підпису під час ознайомлення з наказом.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Таким чином, основними умовами угоди про припинення трудового договору за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення трудового договору та строк, з якого договір припиняється. Визначення дати звільнення за згодою сторін є обов'язковою умовою такого звільнення, оскільки сприяє свідомому волевиявленню працівника щодо звільнення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. Відсутність належного волевиявлення не дає підстави вважати наявність наміру працівника звільнитись саме за згодою сторін, а сама по собі згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення, також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП (за угодою сторін).

З матеріалів справи вбачається, що у власноруч написаній та поданій до безпосереднього керівника заяві від 08.07.2015 року ОСОБА_3 вказав бажану дату звільнення, підставу для звільнення, як то - угода сторін, заява прийнята роботодавцем, містить резолюцію "до наказу", що вказує на згоду сторін щодо строку припинення дії трудового договору та узгодженість сторін щодо порушеного в заяві прохання. Вказане свідчить, що сторони досягли домовленості про дату та підстави припинення трудового договору. Позивачем не вчинялось жодних дій, направлених на відкликання заяви про звільнення, виявлення небажання іншим чином бути звільненим із займаної посади.

Водночас, докази на які посилається позивач, не свідчать про факт подання заяви про звільнення під тиском з боку відповідача та відсутність дійсного наміру звільнятись зі служби. Посилання позивача на необхідність допиту свідка ОСОБА_7 - начальника управління персоналу та документообігу відповідача на підтвердження примусу щодо написання заяви про звільнення є безпідставним, оскільки звільнення позивача з посади належить до виключної компетенції Голови Держархбудінспекції відповідно до пункту 11 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 р. № 294.

Доводи позивача з приводу незаконності звільнення, в тому числі, через перебування у день звільнення у відпустці та її фактичне продовження в зв'язку з попереднім знаходженням в стані тимчасової непрацездатності є безпідставними. За змістом пункту 1 частини 2 статті 11 Закону України "Про відпустки" щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. За правилами частини 4 статті 11 Закону у разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 цього Закону.

Докази на підтвердження наміру продовжити термін перебування у черговій відпустці після закінчення періоду тимчасової непрацездатності позивач не надав, відомості про видання відповідного наказу роботодавцем в матеріалах справи відсутні. Вказане є підставою вважати працівника таким, що став до роботи 08.07.2015 року. Крім того, перебування працівника у відпустці (черговій або в зв"язку тимчасовою втратою працездатності) не перешкоджає звільненню працівника з роботи за угодою сторін.

Посилання позивача щодо недотримання з боку роботодавця при звільненні вимог закінчення визначеного ст.38 КЗпП України двотижневого терміну від дати подання працівником заяви про звільнення є безпідставними, оскільки не розповсюджуються на процедуру звільнення через припинення трудового договору за угодою сторін.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про законність виданого головою Державної архітектурно-будівельної інспекції України наказу від 08.07.2015 року №448 "ОС" про звільнення позивача із займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, що є підставою для відмови в задоволенні позову про поновлення на роботі та похідних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" лютого 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Є.В.Одемчук

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "29" березня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Державна архітектурно-будівельна інспекція України бульвар Лесі України,26,м.Київ,01133

4 - представнику позивача ОСОБА_8, АДРЕСА_2 - ,