Справа № 381/4954/15-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/4954/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Чернишова Є.Ю. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А
29 березня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Файдюка В.В.
суддів: Мєзєнцева Є.І.
Чаку Є.В.
При секретарі: Закревській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( військова частина НОМЕР_1 ) на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2015 року провадження в справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2008 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення невиплаченої частини грошового забезпечення. Даний позов постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2009 року задоволено, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну військову службу та надбавкою за безперервну військову службу в розмірі 70 % з 01 квітня 2003 року по 01 лютого 2005 року, згідно Довідки № 296 від 15 травня 2008 року військова частина НОМЕР_1 , без урахування листопад - грудень місяця 2003 року з урахуванням коефіцієнту інфляції. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану різницю в розмірі 9314,75 (дев`ять тисяч триста чотирнадцять) грн. 75 коп. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2011 року вказану постанову залишено в силі.
На виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2010 року військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено нарахування та оплату надбавок за безперервну вислугу років в розмірі 9 314,75. Окрім того, позивачем було сплачено виконавчий збір у розмірі 931 (дев`ятсот тридцять одна) грн. 47 коп.
Разом з тим, 20 січня 2015 року постановою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 було задоволено, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2011 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання виплатити грошове забезпечення - відмовлено.
В серпні 2015 року військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд із заявою про поворот виконання судового рішення, однак, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року у задоволені цієї заяви військовій частині НОМЕР_1 було відмовлено
Вважаючи, що грошові кошти в сумі 9 314,75 грн. було нараховано та виплачено військовою частиною НОМЕР_1 не в добровільному порядку, а на виконання вимог рішення суду, яке наразі скасовано, а дані кошти підлягають поверненню як безпідставно набуте майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів слід розглядати за правилами цивільного судочинства.
З даним твердженням також погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 3 КАС України - справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін «суб`єкт владних повноважень» означає: орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 статті 3 КАС України).
Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.
З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.
Згідно ч. 2 статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Приписам наведених норм кореспондують положення ч. 2 статті 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Аналіз наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб`єктом владних повноважень, а також такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13, приписи якої, відповідно до ч. 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для всіх судів України.
Згідно з ч. 4 статті 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч. 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач у справі звернувся до суду з приводу повернення надмірно сплачених відповідачу сум, а не здійснення обчислення, перерахунку, виплат сум соціальних виплат, при цьому, серед вичерпних підстав КАС України, на основі яких суб`єкт владних повноважень може звернутися з позовом до адміністративного суду, повернення безпідставно отриманих коштів немає, колегія суддів вважає, що наведений спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року у справі № 21-2209а15.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду місцевими загальними судами у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.
Таким чином правомірним є рішення суду першої інстанції про закриття провадження в даній справі.
Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,
Апеляційну скаргу Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.
Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.