Справа № 2а/0370/279/11
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2011 року Справа № 2а/0370/279/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом підприємця ОСОБА_1 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції (далі відповідач, Луцька ОДПІ) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 23 грудня 2010 року №/1 про визначення суми податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 167833,50 грн.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що в ході проведення відповідачем планової виїзної документальної перевірки СГД ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року встановлено, що у звязку з невчасною реєстрацією платником ПДВ позивачем занижено до сплати за серпень-грудень 2009 року податку на додану вартість в загальній сумі 111889,00 грн. Внаслідок виявленого порушення Луцька ОДПІ здійснила донарахування податкових зобовязань з податку на додану вартість в сумі 111889,00 грн. та застосувала штрафні санкції в сумі 56794,50 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 12.11.2010 року №/0, яке було оскаржене до Луцької ОДПІ в частині зайво застосованої штрафної (фінансової) санкції за неподання податкових декларацій з ПДВ за серпень-грудень 2009 року. Рішенням відповідача про результати розгляду первинної скарги оскаржуване рішення було скасоване в частині зайво застосованої штрафної санкції в сумі 850,00 грн., а в іншій частині оскаржене податкове повідомлення-рішення було залишено без змін. Прийняте за наслідками адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 23.12.2010 року №/1 оскаржувалось до ДПА у Волинській області, однак скарга позивача залишена без розгляду у звязку з пропуском строку оскарження. Погоджуючись із викладеними у акті перевірки порушеннями, позивач вважає, що у звязку з прийняттям та набуттям чинності Податковим кодексом України припинено його податковий обовязок по сплаті податкового зобовязання, визначеного у спірному податковому повідомленні-рішенні. Оскільки встановлення перевіркою порушення та донарахування податкових зобовязань здійснено відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» та Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», які втратили чинність, тому відповідно до Податкового кодексу України відповідальність щодо скасованого ПДВ не може застосовуватись відповідного до норм чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Додатково суду пояснив, що не знав про визначений законом обовязок зареєструватись платником ПДВ в разі досягнення обсягу поставки у 300000,00 грн. Дізнавшись про вказану обставину, відразу зареєструвався платником ПДВ у грудні 2009 року.

В поданих суду запереченнях відповідач адміністративний позов не визнав, зазначивши, що матеріали планової виїзної документальної перевірки підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютого та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року свідчать, що позивач, перебуваючи на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, в період з 01.01.2009 року по 20.06.2009 року здійснив операції з поставки товарів на загальну суму 302273,90 грн. (без урахування податку на додану вартість). Згідно вимог чинного законодавства позивач при досягненні обсягів поставки, що сукупно перевищує 300000,00 грн., зобовязаний був в обовязковому порядку подати до органу ДПС заяву про реєстрацію його платником ПДВ. З огляду на те, що позивачем не було подано заяву про реєстрацію його платником ПДВ з липня 2009 року, а зареєструвався останній таким платником лише у грудні 2009 року, тому податковим органом було правомірно встановлено заниження ПДВ за серпень-грудень 2009 року та здійснено донарахування податкового зобовязання згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подані суду заперечення в повному обсязі та просив у задоволенні позову підприємця ОСОБА_1 відмовити. Додатково зауважив, що Податковий кодекс України не звільняє від обовязку сплати донарахованих податковим органом зобовязань згідно законодавства, що втратило чинність у звязку з його прийняттям.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ проведено документальну планову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року, за наслідками якої складено акт від 03.11.2010 року №7664/17-2/НОМЕР_1.

У висновку акту перевірки зазначено про встановлені податковим органом порушення підприємцем, зокрема, п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7, п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за серпень-грудень 2009 року в сумі 111889,00 грн., в тому числі за серпень 2009 року 60382,00 грн., за вересень 2009 року 24489,00 грн., за жовтень 2009 року 17357,00 грн., за листопад 2009 року 8865,00 грн., за грудень 2009 року 796,00 грн.; п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме: неподання податкових декларацій з ПДВ за серпень-грудень 2009 року.

За наслідками перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 12.11.2010 року №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 168683,50 грн. (в тому числі, за основним платежем 111889,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 56794,50 грн.). Дане рішення оскаржувалось позивачем в порядку апеляційного узгодження та за наслідками розгляду його скарг відповідачем частково скасоване попереднє рішення в частині зайво застосованої штрафної санкції на суму 850,00 грн. та прийняте податкове повідомлення-рішення від 23.12.2010 року №/1 про визначення суми податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 167833,50 грн. (в тому числі, за основним платежем 111889,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 55944,50 грн.).

Як вбачається з акту перевірки позивача, останній зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності з 03.03.1997 року та в період, охоплений перевіркою, здійснював оподаткування одержаних доходів на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Згідно п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

З декларації про доходи підприємця ОСОБА_1 за І півріччя 2009 року вбачається, що сума одержаного валового доходу за даний період складає 348117,00 грн.

Відповідно до пункту 9.4 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

З врахуванням вищевикладеного, позивач, обсяг операцій з поставки товарів якого від реалізації продукції (виконання робіт, послуг), у І півріччі 2009 склав більше 300000,00 грн., повинен був зареєструватися платником податків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим органом правомірно донараховано позивачу суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 167833,50 грн. за період липень-серпень 2009 року, оскільки підприємець ОСОБА_1 не зареєструвався платником ПДВ у визначений законом строк та не провів відповідні нарахування цього податку впродовж вказаного періоду. При цьому суд також враховує, що позивач не оспорює встановлені Луцькою ОДПІ в ході перевірки порушення.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що у звязку з прийняттям Податкового кодексу України він не зобовязаний сплачувати податкові зобовязання, донараховані податковим органом згідно законодавства, що втратило чинність. Податковим кодексом України не скасовано податок на додану вартість, як і не звільнено субєктів господарювання від сплати зобовязань, визначених контролюючими органами до набрання чинності цим Кодексом.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог підприємця ОСОБА_1 про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про податок на додану вартість», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову підприємця ОСОБА_1 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 02 березня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_3Плахтій