Справа № 401/12342/12 (2а/199/76/13)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2016 р. м. Київ К/800/23895/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 липня 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірною відмови відповідачів зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, періоди роботи на посадах тренера - викладача з легкої атлетики у Райраді ДСТ «Локомотив» Дніпропетровського відділення Придніпровської залізниці, викладача кафедри фізичного виховання Дніпропетровського інституту інженерів залізничного транспорту, завідуючого навчальною частиною ДЮСШ групкому № 12 Східного гірничо-збагачувального комбінату, тренера-викладача відділення легкої атлетики у Жовтоводській ДЮСШ, зобов'язання відповідачів зарахувати вищезазначений стаж до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, призначити пенсію з 15 грудня 2011 року - дня звернення з заявою про призначення пенсії.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 липня 2013 року, яка змінена постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, позов задоволено частково, визнано неправомірною відмову відповідачів зарахувати ОСОБА_4 стаж роботи завідуючого навчальною частиною дитячо-юнацької спортивної школи групкому № 12 Східного гірничо-збагачувального комбінату, тренера-викладача відділення легкої атлетики у Жовтоводській дитячо-юнацькій спортивній школі до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, зобов'язано зарахувати позивачу трудовий стаж роботи завідуючого навчальною частиною дитячо-юнацької спортивної школи групкому № 12 Східного гірничо-збагачувального комбінату та тренера-викладача відділення легкої атлетики Жовтоводської дитячо-юнацької спортивної школи до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, та призначити пенсію з 20 червня 2012 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційних скаргах ставиться питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач у грудні 2011 року та в серпні 2012 року звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявами щодо визначення права на призначення пенсії за вислугу років. Листами № Р4867-11 від 29 грудня 2011 року та № Р2511-12 від 23 серпня 2012 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало позивачу відповідь, у якій зазначено що права на призначення вказаної пенсії він не має через відсутність необхідного спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що ОСОБА_4 має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки періоди його роботи на посадах завідуючого навчальною частиною дитячо-юнацької спортивної школи групкому №12 Східного гірничо - збагачувального комбінату з 1 грудня 1982 року по 14 червня 1984 року та тренера - викладача відділення легкої атлетики у Жовтоводській дитячо - юнацькій спортивні школі з 2 вересня 1985 року по 1 листопада 1988 року підлягають до зарахування у спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення вказаної пенсії.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання постанови; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Проте, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій вищезазначеного не врахували та в порушення вимог статей 159, 162 КАС України належним чином не з'ясували, яке рішення, дії чи бездіяльність відповідачів оскаржує позивач у судовому порядку, оскільки матеріали справи не містять ні рішення про відмову управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, ні рішення про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». А листи-відповіді на звернення позивача до відповідачів щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не є рішеннями про відмову у призначенні вказаної пенсії у розумінні п. 37 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, та ст. 162 КАС України.

Зазначаючи про те, що стаж роботи набутий позивачем на посадах завідуючого навчальною частиною дитячо-юнацької спортивної школи групкому № 12 Східного гірничо- збагачувального комбінату та тренера - викладача відділення легкої атлетики у Жовтоводській дитячо - юнацькій спортивній школі підлягає до зарахування у спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суди в порушення вимог ст. 159 КАС України не з'ясували чи відносились вказані посади до переліку посад, що дають право на призначення вказаної пенсії, на час роботи позивача на зазначених посадах, та дійшли передчасних висновків про задоволення позову.

Крім того, зобов'язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи позивача на посадах завідуючого навчальною частиною дитячо-юнацької спортивної школи групкому № 12 Східного гірничо-збагачувального комбінату та тренера-викладача відділення легкої атлетики Жовтоводської дитячо-юнацької спортивної школи та призначити пенсію, суди в порушення вимог ст.ст. 76, 86 КАС України належним чином не перевірили доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про те, що це управління не здійснює призначення пенсій відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та що згідно Положення про головні управління Пенсійного фонду України Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ПФУ від 27 червня 2002 року № 11-2 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого Головні управління Пенсійного фонду України в областях здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій виключно військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а також виплату пенсій і щомісячного довічного утримання суддям у відставці; у решті випадків функції щодо призначення (перерахунку), виплати пенсії іншим категоріям осіб в порядку, встановленому чинним законодавством, здійснюють районні управління відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затверджених постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та не навели у рішеннях мотивів, за яких відхилили ці доводи.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанцій в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року та змінену постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 липня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк