Справа № 653/987/16-а
Суддя: Шарко Н. А.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/987/16-а
Провадження № 2-а/653/33/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

25.03.2016 м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Карпенко І.Д.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Генічеську адміністративну справу за позовом Генічеського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,

встановив:

Генічеський районний сектор Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому просив примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ході перевірки дотримання іноземними громадянами порядку перебування на території України було виявлено громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1, який не виконав у добровільному порядку рішення про примусове повернення його з території України. Крім того, ОСОБА_1 з 06 червня 2013 року знаходиться на території України незаконно й відповідно ухиляється від виїзду за межі України після закінчення дозволеного терміну перебування, чим грубо порушує вимоги постанови КМУ від 15 лютого 2012 року №150, що й стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

У судове засідання представник позивача не зявився, суду надав письмову заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Зазначив, що дійсно у березні 2013р. приїхав на територію України, оскільки тут проживає його дружина. Після закінчення дозволеного терміну перебування, територію України не покинув, оскільки бажав залишитись проживати разом з дружиною. Дозвільні документи, які дають право на законне перебування на території України не оформляв.

Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали адміністративного позову, та додані до нього документи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином ОСОБА_2 ОСОБА_3, що підтверджується паспортом громадянина ОСОБА_3 серії МДА за №А2425731 від 29 травня 2006р.

08 березня 2013р. громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1 прибув на територію України через КПП «Тимкове». Починаючи з 06 червня 2013р. останній знаходиться на території України незаконно.

19 березня 2016р. Генічеським районним сектором Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області, у ході проведення перевірки дотримання іноземними громадянами порядку перебування на території України, було виявлено громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1, який порушив правила перебування іноземців на території України. За наслідком вказаної перевірки позивачем було складено протокол серії МХС за №034929 від 19 березня 2016р. щодо ОСОБА_1, про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, та прийнято постанову серії ПН МХС за №034929 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Крім того, 19 березня 2016р. головним спеціалістом Генічеського РС УДМС України у Херсонській області ОСОБА_4 прийнято рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаним рішенням вирішено примусово повернути за межі України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1, та зобовязано його покинути територію України у термін до 22 березня 2016р.

У визначений термін громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазначеного рішення не виконав, за межі України не виїхав.

Згідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Відповідно вимог ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом МВД України за №353/271/150 від 23 квітня 2012 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Не підлягає видворенню особа, якщо така підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом не встановлено жодних обставин, які свідчили б про те, що виконання рішення про примусове видворення до держави належності буде становити для відповідача реальну загрозу його життю, свободі або здоров'ю чи призведе до інших негативних наслідків, які згідно ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», є підставами для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження.

Законні підстави для знаходження на території України у відповідача відсутні, оскільки термін перебування його на території України закінчився 06 червня 2013р., строк дії паспорта громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 закінчується 29 травня 2016 року. Залишати територію України відповідач наміру не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України.

Крім того, ст.4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Окрім того, відповідач ухилився від виїзду з України, в добровільному порядку не покинув територію України, чим порушив законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, а також приймаючи до уваги відсутність заборон щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, передбачених статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про видворення громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України в примусовому порядку підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.158-163, 183-5, 186 КАС України, суд

постановив:

адміністративний позов Генічеського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина ОСОБА_3 серії МДА за №А2425731 від 29 травня 2006р.) за межі території України до ОСОБА_2 ОСОБА_3.

Постанову суду у відповідності до вимог ст. 256 КАС України допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя ОСОБА_5