Справа № 808/522/16
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року ( 14 год. 50 хв. )Справа № 808/522/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сірик К.Л.,

представників позивача: Кріковцової Т.С., Литвиненка Я.А.,

представників відповідача: Харченко Р.В., Терехової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зевс"

до: Запорізької митниці ДФС

про: визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації

ВСТАНОВИВ:

09.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Зевс" (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000429/2 від 11.12.2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00821 від 11.12.2015.

Ухвалою суду від 10.02.2016 позовну заяву було залишено без руху до 25.02.2016.

Ухвалою суду від 25.02.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №808/522/16, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд на 15.03.2016. У судовому засіданні оголошувалась перерва до 21.03.2016.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 21.03.2016 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. У судовому засіданні зазначив, що документи, які були подані до митного органу, в обґрунтування заявленої у декларації митної вартості товару, не містили жодних розбіжностей чи ознак підробки, мали необхідні дані, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та інформацію щодо його ціни, вимоги відповідача про необхідність подання додаткових документів не містили обставини, що не дозволяли відповідачу у належний спосіб перевірити правильність розрахунку (числового значення складових) митної вартості товару та відомості щодо його ціни на підставі наданих документів. Зазначає, що посилання відповідача на те, що документи, надання яких не є обов'язковим не може бути правовою підставою по відмові у визначенні митної вартості товару за основним методом та коригування митної вартості товару за резервним методом. З цих підстав просить визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000429/2 від 11.12.2015 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00821 від 11.12.2015.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у наданих запереченнях. Зазначає, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, митний орган прийшов до висновку, що документи, подані позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товарів, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. Тому, відповідно до вимог митного законодавства, декларанту було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Під час аналізу додатково наданих документів, контролюючим органом встановлено, що декларантом не було подано в повному обсязі документи на підтвердження митної вартості. У зв'язку із цим, відповідач вважає що Рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000429/2 від 11.12.2015 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00821 від 11.12.2015 винесені митним органом відповідно та у межах чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Зевс» та МЕТАLSISTЕМ S.Р.А. (Італія) укладено контракт (угоду) №245204 від 18.11.2015. Відповідно до укладеного Контракту та комерційного рахунку до контракту №245204 від 18.11.2015 МЕТАLSISTЕМ S.Р.А. взяло на себе зобов'язання продати, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Зевс» прийняти та оплатити товар у відповідності з умовами зазначеними в контракті. В контракті та додатку до контракту зазначаються назва товару, його кількість, умови поставки та оплати.

На підставі контракту №245204 від 18.11.2015 та інвойсу №002650 від 03.12.2015 МЕТАLSISTЕМ S.Р.А. на адресу ТОВ «Зевс» було поставлено продукцію (комплектуючі до стелажного устаткування) загальною вагою 18040, 00 кг. на загальну вартість - 25749,68 Євро.

Згідно довідки № DT1257 від 04.12.2015 виданої ПП «ЮНІС-ТЕП» витрати по доставці вантажу по маршруту Роверетто (Італія) - Запоріжжя склали 66855,00 грн., у тому числі транспортні витрати до кордону - 40 113,00 грн.

Для здійснення митного оформлення товару ТОВ «Зевс» по електронній системі "MD Office™. MDDeclaration" до М/п "Запоріжжя - центральний" Запорізької митниці було подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2015/022628, відповідно якої була заявлена фактурна вартість товарів у розмірі 658 469 грн. 56 коп.

Визначення митної вартості товару було здійснено за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Разом з митною декларацією позивачем було подано пакет необхідних документів відповідно до ч. 2 ст.153 Митного кодексу України.

11.12.2015 декларанту надійшло повідомлення про наявність розбіжностей в документах, які надано до митного оформлення товару, а саме: довідка про транспортні витрати №DT1257-1 від 04.12.2015 видана підприємством, яке відсутнє в CMR декларації; у інвойсі №002650 від 03.12.2015 відсутнє посилання на Контракт та специфікацію; копія експортної митної декларації країни відправника від 04.12.2015 №ІТ0 подана без перекладу на українську мову.

Враховуючи розбіжності, відповідно до вимог митного законодавства, посадовою особою митного органу було затребувано додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експортними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу позивачем на усунення зазначених розбіжностей було надано наступні документи: виписки з бухгалтерської документації на товар; накладна №8282 від 07.12.2015; накладна №8361 від 09.12.2015; накладна №4620 від 27.10.2015; накладна №3222 від 13.08.2015p; каталог виробника на продукцію; прайс- лист виробника; лист виробника (продавця) у якому надані посилання на контракт з специфікацією; проформа-інвойс з посиланням на номер заказу №245204 від 12.11.2015 згідно прайс- листа виробника; CMR ВС 7265ЕА/ВС1300ХР; заявка на експедування товару ДТ1257 від 01.12.2015; договір на перевезення від 04.04.2013 №1873-02 між ПП «Юніс-ТЕП» та ТОВ «Зевс»; договір на перевезення від 16.02.2015 №3082-02 між ПП «Юніс-ТЕП» та ПМП «Гучтранс»; експортна декларація з перекладом.

Під час аналізу додатково наданих документів митним органом встановлено, що в перекладі експортної декларації товар має назву ««уплотнения», «стелажи», а в заявленій до митного оформлення митній декларації «стійка», «балка», «розпірка», «полка», «запобіжна скоба», «кронштейн кріплення», тобто товар має іншу назву. Декларанту пояснено, що прайс-лист - це довідник цін, який адресований необмеженому колу осіб, натомість наданий декларантом прайс-лист від 03.09.2015 адресований ТОВ «Зевс».

11.12.2015 у зв'язку із наявною інформацією щодо митної вартості аналогічного (подібного) товару на рівні іншої ціни, неможливості остаточно упевнитись в достовірності визначеної митної вартості товарів, митним органом прийнято рішення №112050000/2015/000429/2 про коригування митної вартості товару за резервним методом та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00821.

Не погодившись з прийнятими рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням відповідача суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (ст. 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 ст.VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4,5 ст. 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч.10 цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно зі ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5,6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1,2 ст.53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з ч. 4,5 ст. 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень ч. 3 ст.53, ч. 1,2,5 ст.54, ст.58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується представником Запорізької митниці, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару №112050000/2015/022628 був поданий пакет документів, передбачений ч.2 ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 53 Митного кодексу України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, поданими додатковими документами на вимогу митного органу, позивачем було усунені деякі розбіжності, зокрема, щодо відсутності в CMR декларації підприємства, яким видано довідку про транспортні витрати №DT1257-1 від 04.12.2015; відсутності посилання на Контракт та специфікацію у інвойсі №002650 від 03.12.2015.

Враховуючи викладене, причиною винесення рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом стала розбіжність в перекладі на українську мову експортної декларації. Митним органом зазначено, що в перекладі експортної декларації товар має назву ««уплотнения», «стелажи», а в заявленій до митного оформлення митній декларації «стійка», «балка», «розпірка», «полка», «запобіжна скоба», «кронштейн кріплення», тобто товар має іншу назву.

Суд зазначає, що хоча розбіжність і існує в документі, однак вона не стосується визначення самої митної вартості. Крім того, як зазначив сам представник відповідача експортна декларація не є обов'язковим документом для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Суд погоджується із твердженням позивача про те, що до митного оформлення надавались документи, які підтвердили числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товарів, а тому у відповідача не було підстав витребувати додаткові документи, хоча вони й були надані.

Таким чином, подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що декларант відмовився від надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості, оскільки всі необхідні документи для її визначення вже були надані позивачем при митному оформленні. А щодо виявлених розбіжностей, то вони не стосуються числових значень та не перешкоджають митному органу встановити заявлену митну вартість імпортованого товару, а деякі встановлені розбіжності взагалі виявлені не в обов'язкових для подання документах, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність зроблених митницею висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Згідно ч.6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено ч. 1, 2 ст.55 Митного кодексу України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість товарів визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, згідно ВМД №112050000/2015/18451 від 19.10.2015, МД №100270002/2015/253199 від 01.04.2015, МД №204050000/2015/17081 від 21.09.2015.

Частина 2 ст. 64 Митного кодексу України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до ч. 1 ст.33 Митного кодексу України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене Митного кодексу України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості Запорізькою митницею у графі 33 спірного рішення зазначено номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, проте не надано пояснень щодо зроблених коригувань та обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Окрім того, матеріали справи містять інформацію про підтвердження визначення митної вартості товару за основним (першим) методом за ідентичну продукцію за поставкою від того ж продавця та за однаковою ціною.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства. При митному оформленні товару позивачем до митного органу надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товару, у зв'язку з чим рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000429/2 від 11.12.2015 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00821 від 11.12.2015 - прийняті необґрунтовано, всупереч вимог діючого законодавства, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Зевс" до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000429/2 від 11.12.2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00821 від 11.12.2015, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000429/2 від 11.12.2015 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00821 від 11.12.2015.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС (69015, м.Запоріжжя, вул.Кремлівська,12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зевс" (69083, м. Запоріжжя, вул. Східна, буд. 9, ) судовий збір у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий