Справа № 2-1404/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2016 р. м. Київ К/9991/11242/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Заїки М.М.,

Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Іванова Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на по-станову Іванківського районного суду Київської області від 28 вересня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року позивачі звернулися в суд з адміністративним позовом та посилаючись на порушення права на належне пенсійне забезпечення просили зобов'язати здійснити перерахунок пенсії відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року об'єднано в одне провадження справи за позовами ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 28 вересня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2011 року, позов задоволено частково: визнано неправомірними дії щодо нарахування і виплати належної державної та додаткової пенсії; зобов'язано здійснити перерахунок відповідно до статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основної пенсії із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії із розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 08 березня 2010 року.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ставлять питання про скасування рішення апеляційного суду та зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру пенсійного забезпечення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачі є інвалідами ІІ групи та особами які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, перебувають на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області.

У серпні 2010 року позивачі звернулися з заявами про перерахунок пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на що отримали відмову у зв'язку з відсутністю підстав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що з урахуванням строку позовної давності, на застосуванні якого наполягав відповідач, позовні вимоги підлягають задоволенню з 08 березня 2010 року. При визначенні розміру пенсії позивачам підлягають застосуванню положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника. Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком, по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам ІІІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а інвалідам ІІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм перерахунку пенсії був мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обчислювався виходячи з визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосовно застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актам, вирішуючи спір суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

За таких обставин територіальне управління Пенсійного фонду України повинно було здійснити перерахунок та виплату позивачам державної та додаткової пенсій, виходячи зі збільшеного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» з дня встановлення прожиткового мінімуму.

Відмовляючи у перерахунку пенсії суб'єкт владних повноважень порушив права та законні інтереси позивачів.

Визначаючи дату, з якої слід проводити перерахунок пенсії, суд першої інстанції виходив з положень статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, помилково не врахувавши положення частини четвертої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої перерахунок при-значеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Апеляційний суд на це уваги не звернув та в цій частині судове рішення не змінив.

Позивач ОСОБА_5 звернулася до управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області з заявою про перерахунок пенсії 27 серпня 2010 року, отже перерахунок її пенсії повинен бути проведений з 01 вересня 2010 року.

У обґрунтування касаційної скарги позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зазначали, що вони є інвалідами ІІІ групи, що підтверджується наданими при зверненні до суду з позовом копіями посвідчень, ОСОБА_4 призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а ОСОБА_4 - пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 31 серпня 2010 року відповідач роз'яснив ОСОБА_4, що розрахунок його пенсійного забезпечення проводиться відповідно до вимог законодавства, яким врегульовано пенсійне забезпечення на загальних підставах.

Тобто заява ОСОБА_4 про перерахунок пенсії на підставі спеціального закону вимагала від нього дотримання законодавства пов'язаного з переходом з одного виду пенсії на інший, а оскільки така процедура ним не була дотримана, то відповідач обґрунтовано відмовив у перерахунку пенсії, тоді як суди помилково зобов'язали відповідача її перерахувати.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 09 грудня 2014 року у справі № 21-540а14, відповідно до якої перехід на інший вид пенсії (повернення до раніше призначеної пенсії) є фактично новим призначенням пенсії, а тому суди повинні перевірити дотримання позивачем порядку призначення пенсії при переході на інший вид пенсійного забезпечення, чи просив він перевести на інший пенсійного забезпечення чи просив здійснити перерахунок пенсії на загальних підставах.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки судами попередніх інстанцій помилково встановлено, що ОСОБА_4 встановлено ІІ групу інвалідності, а не ІІІ групу, що впливає на розмір пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», судові рішення в цій частині підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення.

Разом з тим, при касаційному розгляді справи було надано свідоцтво про смерть ОСОБА_4, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області 05 березня 2013 року.

Пунктом 5 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у праві у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, тобто правонаступництво щодо виплат, які є предметом позовних вимог у справі, не допускається.

За правилами статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 228, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 28 вересня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2011 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про зобов'язання здійснити ОСОБА_4 перерахунок основної пенсії із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 вересня 2010 року.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 28 вересня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2011 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.

У решті судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: