Справа № 814/122/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/122/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

22 березня 2016 року м. Київ К/800/7616/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Миколаївської митниці Державної митної служби

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року

у справі № 814/122/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон"

до Миколаївської митниці Державної митної служби

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови у митному оформлені товарів,

в с т а н о в и в:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року, позовні вимоги задоволено, скасовано спірні рішення.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Миколаївської митниці Державної митної служби, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Як видно з доданих до касаційної скарги судових рішень, з метою митного оформлення товару позивачем подано митну декларацію №504070000/2014/006951 від 23 грудня 2014 року, разом з документами, необхідними для митного оформлення товарів. В вказаних деклараціях митна вартість товару визначена за основним методом – за ціною договору (контракту).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов’язковою, оскільки з цією обставиною закон пов’язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в його рішеннях, зокрема, у постановах Верховного суду України від 31 березня 2015 року у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 та від 02 червня 2015 року у справі 21-498а15.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного та обгрунтованого висновку про те, що декларантом, з урахуванням надання додаткових документів були надані усі документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України на підтвердження митної вартості ввезеного на митну територію товарів та підтверджено всі складові їх митної вартості.

Доводи митного органу, вказані у касаційній скарзі, щодо наявних розбіжностей та надання декларантом не всіх документів, що не дозволяло визначити митну вартість товарів за основним методом її визначення, обгрунтовано спростовано судами першої інстанції та апеляційної інстанції.

Відповідно до норми пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв’язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Миколаївської митниці Державної митної служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 814/122/15 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед