Справа № 461/175/16-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/175/16-а
Провадження №2а/461/127/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Воробець І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил №1816/20908/15 від 25 грудня 2015 року,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1816/20908/15 відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в Київській області, Білоцерківському районі, м. Біла Церква, фактично проживаючого в АДРЕСА_1, як незаконну та справу закрити.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що в оскаржуваній постанові не вірно вказано стать особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; на третій сторінці у пункті другому постанови вказано - «вилучений у ОСОБА_3 автомобіль марки НОМЕР_2 повернути ОСОБА_3 після сплати штрафу, а в разі несплати звернути до Державного бюджету України для реалізації», при тому, що вказаний автомобіль працівниками митниці взагалі не вилучався, не описувався та знаходиться на території Республіка Польща. В протоколі про порушення митних правил, на підставі якого винесена оскаржувана постанова не зазначено свідків та понятих, не вказані особливі ознаки автомобіля марки «Mercedes-Benz» модель «ML-270». 30 жовтня 2015 року він долучив до матеріалів справи листа Білоцерківського МВ ГУМВС України у Київській області від 16 вересня 2015 року №5/10804, довідку Білоцерківської ЦРЛ від 07 вересня 2015 року №338, відповідно до якої він перебував на амбулаторному лікуванні в період з 22 червня 2015 року по 10 серпня 2015 року. Також надав товарний чек від 04 вересня 2015 року, Акт виконаних робіт №ВР-040915/500 від 04 вересня 2015 року, довідку №040915/449 від 04 вересня 2015 року та копії установчих документів фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, які свідчать про те, що транспортний засіб марки «Ford» модель «Galaxy», VIN НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2 перебував на ремонті в період з 01 березня 2015 року по 04 вересня 2015 року. Крім цього, вказує, що звертався до правоохоронних органів з приводу втрати закордонного паспорта, карти ПМЖ та посвідчення водія. Вказує, що відповідачем не було прийнято до уваги вищевказаних доводів та винесено оскаржувану постанову.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив таку задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала письмові заперечення, в яких вказує, що позивачем не було надано Львівській митниці документів на підтвердження наявності обставин непереборної сили, які не дозволили вивезти автомобіль з митної території України у передбачений законом строк.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, 30 червня 2014 року ввіз на територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» через митний пост «Краковець» Львівської митниці транспортний засіб марки «Ford» модель «Galaxy», VIN НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, який зареєстрований на території Республіки Польща.

Даний факт встановлено 18 серпня 2015 року, близько 19 год. 10 хв., при спрацюванні АСАУР та шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), на підставі аналізу переміщень за даними «Диспетчера зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску» та «Журналу пункту пропуску» ПІК «Інспектор-2006» в процесі здійснення митних формальностей під час переміщення ОСОБА_3 через митний кордон України, який в якості водія слідував в напрямку «в'їзд в Україну» смугою руху «зелений коридор» транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» модель «ML270» д.н.з. НОМЕР_3, 2002 р.в., VIN № НОМЕР_4, який зареєстрований на території Республіки Польща.

Згідно даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), транспортний засіб марки «Ford» модель «Galaxy», VIN № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2 з митної території України станом на 18 серпня 2015 року ОСОБА_3 не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства не поміщений.

В судовому засіданні встановлено, що жодних підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, ОСОБА_3 на момент складання протоколу про порушення митних правил, до митного контролю не надав.

Згідно норм ч.1 ст. 380 МК України громадянам - нерезидентам дозволено тимчасове ввезення на митну територію України транспортних засобів особистого користування на строк до одного календарного року.

Частиною 5 статті 380 МК України передбачено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що транспортний засіб, керований ОСОБА_3 не є транспортним засобом комерційного призначення, однак на нього поширюється регулювання ч. 3 ст. 481 МК України, оскільки згідно п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України під терміном «товар» розуміються будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що перемішується лініями електропередачі. Таким чином поняття «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Статтею 181 Цивільного кодексу України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 перевищив граничний термін тимчасового ввезення, встановлений статтею 380 МК України, більше ніж на десять діб.

Суд приймає до уваги, як належні докази пояснення представника відповідача, що невірно вказана стать позивача в оскаржуваній постанові від 25 грудня 2015 року № 1816/20908/15 в абзаці 2 статті 2 є опискою.

Щодо покликання позивача на те, що у ст. 3 постанови в п. 2 вказано, що «вилучений в гр. ОСОБА_3 автомобіль марки «Ford» модель «Galaxy» VIN № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, повернути гр.ОСОБА_3 після стягнення з нього штрафу, а в разі несплати звернути до Державного бюджету України для реалізації», то судом встановлено, що протоколом про порушення митних правил від 18 серпня 2015 року № 1816/20908/15 у ОСОБА_3 з урахуванням ст. 511 МК України було вилучено автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «ML 270», номер шасі НОМЕР_4, оскільки в п. 2 резолютивної частини постанови від 25 грудня 2015 року в справі про порушення митних правил № 1816/20908/15 було зроблено описку стосовно марки вилученого автомобіля і зазначено транспортний засіб марки «Ford Galaxy» замість «Mercedes-Benz».

22 січня 2016 року винесено постанову про виправлення описки в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності № 1816/20908/15, якою виправлено описку в постанові від 25 грудня 2015 року № 1816/20908/15 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України, в резолютивній частині слова «транспортний засіб марки «Ford» модель «Galaxy» VIN№ НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2» замінити на «транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель «ML 270» д.н.з. НОМЕР_3, 2002 р.в., VIN№ НОМЕР_4».

Частиною 1 ст. 531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, описка в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не є підставою для скасування такої.

Відповідно до ч. 3 ст. 511 МК України у разі вчинення порушення митних правил особою, яка не має в Україні постійного місця проживання або адреси, допускається вилучення товарів, транспортних засобів у кількості, необхідній для забезпечення стягнення штрафу або вартості товарів, транспортних засобів відповідно до частини другої статті 541 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 511 МК України вилучені товари, транспортні засоби та документи повинні бути перелічені у протоколі, що складається в передбачених цим Кодексом випадках, або в доданому до нього описі з точним зазначенням кількості, міри, ваги та особливих ознак цих товарів, транспортних засобів та документів, а також вартості товарів, транспортних засобів.

Щодо покликання позивача ОСОБА_3 на те, що протокол про порушення митних правил був складений з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки в такому не зазначено свідків та понятих, що є обов'язковим при складенні таких протоколів, суд не приймає такі до уваги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 494 Митного кодексу України (далі - МК України), протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані:

1) дату і місце його складення;

2) посаду, прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол;

3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено;

4) місце, час вчинення та суть порушення митних правил;

5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає відповідальність за таке порушення;

6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є;

7) відомості щодо товарів, транспортних засобів, документів, вилучених згідно із статтею 377 цього Кодексу;

8) інші необхідні для вирішення справи відомості.

Статтею 494 МК України та ст. 256 КУпАП передбачено, що свідки можуть підписати протокол про притягнення до адміністративної відповідальності. Окрім того, у разі відмови особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується особою, що склала протокол та свідками, якщо вони є.

Відповідно до ст. 497 МК України, особами, які беруть участь у провадженні у справах про порушення митних правил є зокрема, свідки та поняті.

Згідно ч.1 ст. 504 МК України, свідком може бути будь - яка особа, якщо є підстави вважати, що їй відомі обставини, що підлягають встановленню у справі про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 505 МК України, понятими є особи, які залучаються до участі у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил. Як поняті запрошуються особи, не заінтересовані у справі. Понятим не може бути родич особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, її представника, а також працівники органів доходів і зборів. Поняті, присутні при проведенні процесуальних дій, засвідчують своїми підписами відповідність записів у протоколі проведеним діям.

З огляду на зазначені норми законодавства, свідки і поняті підписують протокол про порушення митних правил у тому випадку, якщо вони є.

Стосовно покликань позивача на обставини непереборної сили, які унеможливили повернення транспортного засобу в строк, визначений законодавством, суд не приймає такі до уваги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 МК України, у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили не звертався.

Як вбачається з довідки № 338 від 07 вересня 2015 року ОСОБА_3 знаходився на амбулаторному, а не стаціонарному лікуванні, тобто в нього була можливість звернутися до митниці з заявою про продовження терміну транзиту.

Позивачем було ввезено транспортний засіб Ford Galaxy, р.н.НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 на митну територію України 30 червня 2014 року, тобто ОСОБА_3 повинен був вивезти його за межі митної території України до 30 червня 2015 року.

Окрім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 191 МК України, перевізники мають право замінювати уповноважену перевізником особу (водія), відповідальну за доставку товарів до органу доходів і зборів призначення, попередньо повідомивши цей орган про причини такої заміни (стан здоров'я, візові питання, вимоги Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення).

Щодо покликання позивача на те, що поломка вищевказаного транспортного засобу унеможливила вивезення такого, суд не приймає такі до уваги, виходячи із наступного.

Позивачем надано товарний чек від 04 вересня 2015 року, акт здачі-прийняття ремонтних робіт №ВР-040915/500 від 04 вересня 2015 року та довідку №040915/499 від 04 вересня 2015 року. Вказані документи свідчать про те, що автомобіль перебував на ремонті, однак жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, долучені документи не містять.

Позивачем не доведено, що ремонт транспортного засобу міг завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті, на іншому транспортному засобі, шляхом буксирування).

Правовими нормами щодо відносин по ремонту транспортних засобів є Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615 (далі - Правила), які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг. Ці Правила поширюються на суб'єктів господарювання, які надають послуги з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів та їх складових частин (систем).

Відповідно до п. 3 розділ 3 Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до п.7 розділу 5 Правил документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Відповідно до п. 8 розділ 7 Правил виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію тощо (окремо пов'язані з виконанням технічного обслуговування (крім гарантійного) та окремо пов'язані з виконанням ремонту); гарантійний талон (один примірник); додатки до експлуатаційної документації у випадках, зазначених у пункті 7 розділу VI цих Правил, а також пункті 7 цього розділу; довідку-рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ; довідку про колір (основний колір) КТЗ, якщо цей колір змінено під час ремонту.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, позивач не надав належних чином доказів, про те що транспортний засіб марки Ford Galaxy, р.н.НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, дійсно перебував на станції технічного обслуговування в період з 01.03.2015 року по 04.09.2015 року в несправному стані, а саме письмового договору, наряду-замовлення на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту, довідку-рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ.

Слід зазначити, що згідно з витягу АСМО ПІК «Інспектор-2006» позивач вивіз автомобіль Ford Galaxy р.н. НОМЕР_2 за межі митної території України 10 листопада 2015 року. Тому навіть якщо припустити, що автомобіль перебував на ремонті з 01 березня 2015 року по 04 вересня 2015 року, зазначені обставини не спростовують того, що з моменту закінчення ремонту (04 вересня 2015 року) автомобіль марки Ford Galaxy р.н. НОМЕР_2 за межі митної території України без жодних поважних причин (такі були відсутні до 10 листопада 2015 року) вивезений не був.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118 до обставин непереборної сили відносяться смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря тощо, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Крім цього, відповідно до п. 2 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 року № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Пунктом 5 розділу VIIІ вищезазначеного Порядку визначено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Згідно із нормами ч. 2 ст. 95 МК України до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України. Разом з тим, нормою ч. 1 ст. 192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили не звертався.

Пункт 3 розділу VШ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 року № 657 передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України від 02 грудня 1997 року №671/97 і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Стосовно факту викрадення у позивача документів (закордонного паспорта, посвідчення водія, карти постійного місця проживання), суд не приймає до уваги такі покликання, виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що позивач повинен був вивезти автомобіль марки Ford Galaxy, р.н.НОМЕР_2 в термін до 30 червня 2015 року. На лікуванні ОСОБА_3 перебував до 10 серпня 2015 року. Як вбачається з наявної в матеріалах адміністративної справи № 1816/20908/15 заяви позивача від 17 вересня 2015 року та листа Білоцерківського МВ ГУМВС в Київській області від 16 вересня 2015 року, такі документи було викрадено 15 вересня 2015 року. Тобто, на момент викрадення документів ОСОБА_3 вже було пропущено встановлені ст. 380 МК України строки вивезення вказаного автомобіля за межі митної території України.

З огляду на вищевикладене, а також на те, що постанова від 25 грудня 2015 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ухвали; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 19 ч.2, ст.55 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 8, 11, 18, 70, 71, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст.ст. 458, 485 МК України, суд,

п о с т а н о в и в :

в задоволенні позову відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий суддя Мисько Х.М.