Справа № 813/3881/15
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 876/204, 795/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно - будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області на ухвалу суду з питань забезпечення адміністративного позову від 25.11.2015 року та апеляційні скарги Державної архітектурно - будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області та Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року у справі за позовом Державної архітектурно - будівельної інспекції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради, Управління департаменту містобудування Львівської міської ради, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача обєднання співвласників багатоквартирного будинку «СНІП», про зобовязання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

23.07.2015 року позивач Державна архітектурно - будівельна інспекція України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача, звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача обєднання співвласників багатоквартирного будинку «СНІП» в якому просила:

- зобовязати відповідача за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованої будівлі прямокутної форми (з виступаючими частинами) розміром в плані близько 24х13 м. по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевіркою відповідача встановлено здійснення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1, а саме нового будівництва будівлі прямокутної форми (з виступаючими частинами) розміром близько 24x13 м., яка примикає до стін житлового будинку АДРЕСА_2 відстань об'єкта будівництва до будинку АДРЕСА_1 становить 5,5 м., що не відповідає вимогам ДБН. А також при проведенні перевірки встановлено, що Департаментом містобудування Львівської міської ради не видавалися містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для будівництва багатоповерхового житлового будинку, або будівельний паспорт забудови земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1. За результатами перевірки складено Акт про проведення перевірки № 10/03-г від 27.03.2015 року, протоколи про адміністративне правопорушення та Припис № 10/03-г від 27.03.2015 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. У зв'язку із відмовою відповідача від отримання складених процесуальних документів, їх було надіслано за місцем проживання відповідача листом № 1013-6/1425-15 від 02.04.2015 року рекомендованою кореспонденцією із описом вкладення, яка була отримана відповідачем 07.04.2015 року.

25.11.2015 року в судовому засіданні представник позивача повторно подав суду клопотання у якому просив вжити заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборонити громадянину ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам виконувати будь-які будівельні роботи, які здійснюються на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що відповідач здійснює виконання будівельних робіт з будівництва багатоповерхової будівлі без належних дозвільних документів на право виконання будівельних робіт (Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Позивач вважає у випадку задоволення позовних вимог у даній справі необхідно буде докласти значно більших зусиль та витрат для знесення обєкту самочинного будівництва у разі його завершення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2015 року у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовлено.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2015 року оскаржила Державна архітектурно - будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Враховуючи вищенаведене, просить суд скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2015р. по справі № 813/3881/15 та прийняти нову, якою клопотання про вжиття заходів забезпечення позову подане у канцелярію суду першої інстанції 24.11.2015р. задовольнити у повному обсязі.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року оскаржили Державна архітектурно - будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області та Львівська міська рада подавши на неї апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах апелянти зазначають, що порядок знесення самочинно збудованих об'єкті визначає, ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", і згідно цієї статті Закону передбачено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

На думку апелянтів здійснивши аналіз наведеної норми права, логічним буде висновок про те, що знесення самочинного будівництва, як крайньої міри, можливо, зокрема за умови, якщо цим будівництвом порушуються права третіх осіб, а перебудова не призведе до усунення їх порушених прав, а також у разі, якщо перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, неможливо, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. А також як обґрунтування апеляційних скарг вказують доводи позовної заяви та судову практику.

Враховуючи вищенаведене апелянти просять скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2015р. по справі № 813/3881/15 та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю з підстав, що позивач, після проведення позапланової перевірки, повинен був видати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів правил, або зобов'язання відповідача, якщо це можливо привести прибудову у відповідність до держаних норм у даній сфері. Позивач не обґрунтував не можливість перебудови і не надав відповідачу можливості скористатись таким правом.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, відповідача, третіх осіб, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку який виданий на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку разом з земельною ділянкою від 24.07.2003 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0371га яка розташована у АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - обслуговування вищевказаного житлового будинку.

27.03.2015 року позивачем проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності державних будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт № 10/03-Г яким встановлено, що відповідач здійснює будівельні роботи з нового будівництва без права на виконання будівельних робіт, реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

27.03.2015 року позивачем видано припис № 10/03-Г про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому з метою усунення виявлених порушень вказана вимога: керуючись ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в 60-ти денний термін з дня отримання цього ж припису привести ділянку на АДРЕСА_1 в м. Львові до попереднього стану шляхом знесення самовільно збудованої будівлі прямокутної форми (з виступаючими частинами) розміром в плані 24х13 м., яка примикає до стін житлового будинку № АДРЕСА_2. Припис підлягає до виконання з моменту його отримання.

Вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції правильно застосував до правовідносин між сторонами відповідні їм норми матеріального права.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначено Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частин 1, 2 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Згідно п.7 ст. 376 ЦК України - у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Перебудова самочинно збудованого об'єкта може бути проведена лише за рішенням суду за таких умов: а) у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; б) істотного порушення будівельних норм і правил; в) за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. За таких умов особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, зобов'язана провести відповідну перебудову, або такий об'єкт буде знесено.

У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді справ по факту самочинного будівництва об'єкта, та встановлення можливості перебудови з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 81 КАС України.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Звернення контролюючого органу до суду із позовом про знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин як крайній захід, коли використано всі передбачені законодавством України заходи, наявні істотні порушення будівельних норм і правил або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови. Разом з цим, позивачем не доведено, що вичерпані всі заходи для приведення об'єкта будівництва в належний стан, так як і не доведено нанесення шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб даним будівництвом, а тому суд вважає передчасним звернення позивача до суду із такими вимогами.

Вищенаведене повністю узгоджується з позицією ВАСУ, а саме в ухвалі К/800/15479/15 від 23.07.2015 року та в ухвалі К/800/55027/14 від 22.01.2015 року в якій вказано, що звернення контролюючого органу до суду із позовом про знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин як крайній захід, коли використано всі передбачені законодавством України заходи, наявні істотні порушення будівельних норм і правил або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови. Разом з цим, позивачем не доведено, що вичерпані всі заходи для приведення об'єкта будівництва в належний стан, так як і не доведено нанесення шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб даним будівництвом.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВСУ № 6-381цс15 від 24.06.2015 року, в якій зазначено, що згідно із частиною сьомою вищезазначеної статті ЦК України в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Аналізуючи апеляційні скарги Державної архітектурно - будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області та Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року, колегія суддів приходить до висновку, що апелянти у поданих апеляціях не спростовують правові позиції вищих судів України, але незважаючи на це просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення винесене судом першої інстанції.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції в судових засіданнях та підтверджено матеріалами справи позов відповідними органами державної влади або органу місцевого самоврядування не подавався тому немає рішення яким було б зобов'язано особу яка здійснила будівництво провести відповідну перебудову самовільно збудованої будівлі прямокутної форми розміром в плані близько 24х13 у АДРЕСА_1.

Порушена кримінальна справа яка стала приводом звернення позивача до суду на момент слухання справи у судах першої та апеляційної інстанції не встановила фактів завдання шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, не застосовувала заборону у зведенні самовільно збудованої будівлі у АДРЕСА_1.

На думку колегії суддів апеляційного суду, Інспекцією не надано доказів того, що будівельні роботи, виконані позивачем, істотно порушують будівельні норми, а також доказів неможливості перебудови такого обєкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. При цьому, можливість знесення самочинного будівництва закон повязує саме з цими обставинами, а не з невиконанням припису.

З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог Інспекції ДАБК про зобовязання відповідача знести за власний рахунок обєкт самочинного будівництва, оскільки позивач при зверненні до суду діяв не у відповідності до повноважень та не у спосіб, визначений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, з наведених підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що для застосування заходів забезпечення адміністративного позову обов'язковою умовою є встановлення судом хоча б однієї із таких обставин: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши зміст клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла до висновку щодо відсутності підстав для задоволення даного клопотання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання позивачем не надано доказів та не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі. Посилання ж позивача на імовірне настання в майбутньому факту неправомірного прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва, що може утруднити виконання постанови Окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року, суд до уваги не бере, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заявленного факту.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно - будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області на ухвалу з питань забезпечення адміністративного позову від 25.11.2015 року - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Державної архітектурно - будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області та Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року та ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від від 25.11.2015 року по справі № 813/3881/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко

Повний текст ухвали виготовлено 31.03.2016 року.