Справа № 820/11613/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

25 березня 2016 р. №820/11613/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнаму ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Київській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Київській області, в якому просить суд скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, затверджений 06.05.2015 року УДМС України в Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.10.2005р. позивачу виданий дозвіл на імміграцію в Україну та відповідну тимчасову посвідку на постійне проживання, з терміном дії - безстроково. У зв'язку зі скаргами серед членів в'єтнамської діаспори, що мешкають у м. Харкові про скасування їм посвідки на постійне місце проживання позивач в листопаді 2015р. звернувся до Управління ДМС України в Харківській області. У відповідь листом Управління ДМС України в Харківській області повідомлено про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну згідно з рішенням УДМС України в Київській області від 06.05.2015р. Проте, копію зазначеного рішення позивач не отримував. При цьому позивач зазначив, що в порушення норм чинного законодавства, відповідач під час прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну не дотримався порядку, а саме ОСОБА_1 не було запрошено для надання особистих пояснень, а також відповідачем не надсилався або не вручався позивачу висновок про перевірку матеріалів щодо законності надання дозволу на імміграцію позивачу, що фактично порушило його право на оскарження зазначеного висновку. Також позивач зазначив, що на його думку, приймаючи до уваги висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивача, рішення Виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Кагарського району від 30.01.2005р., яким позивача призначено піклувальником над одинокою громадянкою України ОСОБА_3, 1923р.н., що фактично стало підставою для надання дозволу на імміграцію в Україну позивача є неправомірним, та, виходячи з правової оцінки УДМС України в Київській області свідчить про необізнаність посадових осіб виконавчого комітету сільської ради та службових осіб ВГФРФО ГУ МВС України в Київській області під час прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію позивачу про зміну порядку встановлення піклування у зв'язку з прийняттям нового ЦК України, за рішенням суду. Отже, в діях позивача відсутні підстави для скасування дозволу імміграцію в Україну. Також позивач зазначив, що в період проживання його на території України на підставі рішення про імміграцію в Україну у нього народилася дитина.

Від представника позивача - ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про час, дату, та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неприбуття суду не повідомив, заяви про розгляд справи без участі не надав.

З огляду на викладене, судом розглянуто справу у письмовому провадженні у відповідності до ч.6 ст.128 КАС України, оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, і прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутні потреби заслухати свідка чи експерта.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач - громадянин В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, видано Тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Як встановлено з висновку про розгляд клопотання громадянина В'єтнаму ОСОБА_1 щодо отримання дозволу на імміграцію від 24.10.2005р., позивач прибув в Україну 2002 році, проживав м. Харкові, займався торгівельною діяльністю, у січні 2005р. рішенням виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Кагарлицького району ОСОБА_1 призначений піклувальником за одинокою громадянкою України ОСОБА_3,1923р.н., заявник проживав на житловій площі опікуваної, де мав намір зареєструватися на постійне проживання згідно договору найму житла, що підтверджується відповідними документами наданими відповідачем до матеріалів справи (а.с.39-42).

На підставі зазначеного, у вказаному висновку задоволено клопотання громадянина В'єтнаму ОСОБА_1.

За результатами вказаного висновку громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію в Україні та відповідну посвідку.

Отже, враховуючи вищевикладене, щодо позивача було здійснено ряд перевірок, які не виявили порушень щодо наявних підстав для надання йому дозволу на імміграцію в Україні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" передбачено, що дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 в листопаді 2015р. звернувся до Головного управління ДМС України в Харківській області щодо дійсності посвідки на постійне проживання в Україні виданої на його ім'я серії НОМЕР_1.

На зазначене звернення листом Головного управління ДМС України в Харківській області від 27.11.2015 року №04/1-25867 повідомлено про те, що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській області значиться громадянка СРВ ОСОБА_1, якому 06.05.2015 рішенням УДМСУ в Київській області було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну (а.с.9).

Судом встановлено з наданих відповідачем матеріалів, що позивачу, громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, 1983р.н., уродженцю В'єтнаму повідомлено про те, що йому на підставі п. 6 ч.1ст.12 Закону України "Про імміграцію" скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 24.10.2005 року (а.с.34).

Зазначене рішення було прийнято на підставі висновку спеціаліста ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області Кузнєцової Г.В. від 06.05.2015 року про перевірку матеріалів щодо законності надання дозволу на імміграцію Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 від 06.05.2015р.

Відповідно до зазначеного висновку, підставою для скасування дозволу на імміграцію стала перевірка визначених законодавством положень та підстав, що передували наданню позивачу дозволу на імміграцію в Україну, а також визначено, що прийняте рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну позивача суперечить вимогам ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004р. Отже, підставою для прийняття рішення про надання іноземцю та особі без громадянства дозволу на імміграцію відповідно до п. 2 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" може бути тільки рішення суду про призначення його опікуном чи піклувальником громадянина України, або встановлення над ним опіки чи піклування громадянина України. Таким чином, рішення прийняте ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області від 24.10.2005 року про надання дозволу на імміграцію громадянину СРВ ОСОБА_1 є таким, що суперечить вимогам законодавства і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про імміграцію", в редакції, яка діяла на час винесення рішення про скасування дозволу, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; в інших випадках, передбачених законами України.

З копії рішення спеціаліста ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області Кузнєцової Г.В. від 06.05.2015 року про скасування дозволу на імміграцію вбачається, що підставою для скасування позивачу дозволу на імміграцію зазначено п. 6 ч.1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", тобто дозвіл на імміграцію може бути скасовано, в інших випадках, передбачених законами України, зокрема, відповідачем зазначено про надання дозволу на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Кагарлицького району, яке не може бути підставою для визнання позивача опікуном, оскільки суперечить нормам ЦК України, що діяло на час прийняття зазначеного рішення, може бути тільки рішення суду про призначення його опікуном чи піклувальником.

Проте суд зазначає, що відповідачем відповідно до положень ст.ст. 71-72 КАС України не надано доказів того, що зазначене вище рішення виконавчого комітету сільської ради є підробленим документом або документом, що втратив чинність.

Також суд зазначає, що відповідачем не було надано до суду будь - яких доказів, що під час надання дозволу на імміграцію позивачу відповідач був позбавлений права надати правову оцінку наданих позивачем документів для отримання відповідного дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.2 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію".

Відповідно до п.п. 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію".

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про імміграцію", в чинній час прийняття рішення редакції, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Відповідно до п. 3, п. 8, п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Судом встановлено, що в порушення вимог Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також в порушення п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідач не запросив позивача для надання пояснень при розгляді питання про скасування дозволу на імміграцію, чим порушив його право на участь у процесі прийняття рішення. Також в порушення вимог ч. 1 ст. 13 Закону України "Про імміграцію" та Порядку, рішення спеціаліста ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області Кузнєцової Г.В. від 06.05.2015 року про скасування дозволу на імміграцію позивач не отримував, а посвідка на постійне проживання в Україні у нього не вилучалася.

Крім того, при розгляді зазначеної справи судом враховано, що на підставі отриманого дозволу на імміграцію та отриманої посвідки на постійне проживання позивач тривалий час проживає на території України, займається підприємницькою діяльністю, за час проживання на Україні у позивача народилася дитина, яка також проживає на Україні разом з позивачем.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що рішення про скасування дозволу на постійне проживання в Україні позивачу від 06.05.2015 року прийнято з порушенням п. 3, п. 8, п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України, тобто необґрунтовано, непропорційно та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, через що зазначене рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов громадянина В'єтнаму ОСОБА_5 до Управління Державної міграційної служби України в Київській області про скасування висновку рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення ВГІРФО ГУМВС України в Київській області від 27.04.2010 року про скасування дозволу на імміграцію від 23.09.2006 року № 17/-3633 громадянину Вєтнаму ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мар'єнко Л.М.