Справа № 826/24632/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

24 березня 2016 року 13:24 справа №826/24632/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Міністерства юстиції України 2. Міністра юстиції України
третя особаЦентрально-міський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Міністра юстиції України (далі по тексту - відповідач 1) та Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач 2), в якому просить визнати неправомірними дії відповідачів і зобов'язати їх вжити заходів щодо відводу Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від ведення виконавчого провадження за виконавчим листом позивача і передати ведення провадження в установленому порядку іншому органу державної виконавчої служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/24632/15, залучено до участі в адміністративній справі Центрально-міський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 10 лютого 2016 року позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідачів проти задоволення адміністративного позову заперечив в повному обсязі, третя особа свого представника до суду не направила.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника третьої особи, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2015 року позивачем подано заяву на ім'я Міністра юстиції України про відвід державної виконавчої служби, в якій позивач просив відповідача 2 скасувати постанову начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А.В. від 01 вересня 2015 року і вирішити питання про відвід державного виконавця Сігай О.А. та начальника Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Носача П.Г. та передати ведення виконавчого провадження іншому відділу державної виконавчої служби.

26 жовтня 2015 року листом №К-20239/20.5 Міністерство юстиції України повідомило позивача про те, що позивачем не повідомлено вмотивовані підстави для відводу Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, державний виконавець та інші державні виконавця вказаного відділу не є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, що беруть участь у виконавчому провадженні, обґрунтованих фактів щодо заінтересованості зазначених осіб в результаті виконання вимог виконавчого документа, а також інші об'єктивні обставини, що викликають сумнів у неупередженості посадових осіб третьої особи не повідомлено.

Позивач вважає, що структурні підрозділі виконавчої служби вищого рівня - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області і Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України і Міністрі юстиції України - не здійснили перевірки бачення позивача щодо того, що в діях виконавчої служби Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції прослідковуються ознаки злочинних дій, передбачених статтями 366 та 367 Кримінального кодексу України щодо службової недбалості та службового підроблення.

Відповідач 1 у письмовому запереченні проти задоволення адміністративного позову заперечив у повному обсязі, зазначив, що відсутні жодні підстави для відводу Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, висновки позивача стосовно підроблення виконавчих документів документально не підтверджені, а звернення позивача до відповідачів розглянуті з дотриманням строків, передбачених законодавством про звернення громадян.

Відповідач 2 письмові заперечення до суду не надав, представник відповідача 2 у судовому засіданні повністю підтримав заперечення відповідача 1.

Третя особа письмові пояснення стосовно адміністративного позову до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Як свідчать обставини справи, за виконавчим листом від 04 червня 2013 року №2-17/11, виданим Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу, 20 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження ВП №42149319 щодо боржника ТОВ "Фалбі", 27 лютого 2014 року відкриті виконавчі провадження ВП №42246755 щодо боржника ТОВ "Центрсервіс" та ВП №42246872 щодо боржника ТОВ "Центрпромінвест", боржників зобов'язано провести реконструкцію прибудови до будинку АДРЕСА_1 відповідно до вимог ДБН, на умовах, визначених у вищезазначеному виконавчому листі від 04 червня 2013 року. Стягувачем за вказаним виконавчим листом є ОСОБА_1

Позивач неодноразово подавав скарги на дії та бездіяльність державного виконавця Сігай О.А. його безпосередньому начальнику та керівництву державної виконавчої служби вищого рівня.

04 лютого 2015 року ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року, задоволено заяву позивача, визнано бездіяльність державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (далі по тексту - Центрально-Міський ВДВС Криворізького МУЮ) Сігай О.А. та начальника Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області щодо виконання виконавчих проваджень за виконавчим листом від 04 червня 2013 року №2-17/11, визнано незаконними та скасовано постанову державного виконавця від 18 квітня 2014 року, винесену відносно ТОВ "Фалбі", та постанови від 25 квітня 2014 року, винесені відносно ТОВ "Центрпромінвест" та ТОВ "Центрсервіс".

30 червня 2015 року представник позивача подав до Міністерства юстиції України заяву, якою просив відсторонити державного виконавця Сігай О.А. та начальника відділу Носача П.Г. від ведення виконавчих проваджень за заявами позивача та замінити вищезазначених посадових осіб на інших виконавців.

Заява від 30 червня 2015 року зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 липня 2015 року за номером №К-13225.

Позивач стверджує, що відповіді на вищезазначену скаргу від відповідача 1 він не отримував.

Проте, листом від 06 липня 2015 року №К-13225/20-3.1 відповідач 1 просив Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області об'єктивно і всебічно перевірити викладені у звернені факти, а в разі виявлення порушень, невідкладно вжити заходів до їх усунення.

30 липня 2015 року листом №R-1384-02 Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області повідомило позивача про хід виконавчого провадження, причини відсутності дій державного виконавця у виконавчих провадженнях, а також пояснив позивачу наявність в нього права заявляти відводи державним виконавцям.

Докази направлення вищезазначеного листа від 30 липня 2015 року позивачеві відсутні, проте позивачем не заперечується факт отримання листа від 06 липня 2015 року, який свідчить про відповідну реакцію відповідача 1 на звернення позивача.

18 серпня 2015 року позивач звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відвід Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ від ведення виконавчого провадження за моїм виконавчим листом, яким також просив передати ведення провадження в установленому порядку іншому органу державної виконавчої служби.

01 вересня 2015 року начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницьким А.В. винесено постанову, якою у задоволенні заяви позивача про відвід Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ по виконанню виконавчих проваджень №№42246872, 42246755, 42149319 відмовлено.

25 вересня 2015 року у Міністерстві юстиції України за №К-20239 зареєстровано заяву позивача про скасування постанови начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А.В. від 01 вересня 2015 року та вирішення питання про відвід державного виконавця Сігай О.А. та начальника Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Носача П.Г. та передання ведення виконавчого провадження іншому відділу державної виконавчої служби.

Позивач мотивував свою заяву від 25 вересня 2015 року тим, що начальником Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області проігноровано його твердження стосовно системності, цілеспрямованості дій виконавчої служби щодо розвалу виконавчого провадження, підробки документів виконавчого провадження, наявність морального інтересу у зусиллях виконавчої служби вивести з-під відповідальності сторону боржника.

Відповідно до частини третьої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно частини другої статті 83 Закону України "Про виконавче провадження" начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, законодавством підкреслюється право начальника скасувати постанову або інший процесуальний документ, але не його обов'язок.

Частиною шостою статті 83 Закону України "Про виконавче провадження" контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228 (далі по тексту - Положення) Міністерство юстиції України (Мін'юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно підпункту 8324 пункту 4 Положення Міністерство юстиції України відповідно до покладених завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями.

Підпунктами 8325 та 8328 Положення передбачено, що Міністерство юстиції України аналізує результати діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері примусового виконання рішень, розробляє заходи щодо підвищення ефективності функціонування таких органів та забезпечує контроль за роботою структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері примусового виконання рішень.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" Міністр як член Кабінету Міністрів України здійснює повноваження, визначені Законом України "Про Кабінет Міністрів України", в тому числі щодо спрямування та координації діяльності центральних органів виконавчої влади.

Частина друга статті 8 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" передбачає, що Міністр як керівник міністерства має право скасовувати повністю чи в окремій частині акти територіальних органів міністерства.

Згідно з підпунктом 28 пункту 11 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №395/2011, Міністр, зокрема, скасовує повністю чи в окремій частині акти територіальних органів Мін'юсту України, що суперечать Конституції України, іншим актам законодавства України та актам Міністерства.

Аналогічні приписи містяться у підпункті 30 пункту 12 Положення.

З огляду на вищенаведені правові норми, колегія суддів вважає, що Міністр юстиції України наділений правом, а не обов'язком, на скасування (повністю або частково) актів територіальних органів Мін'юсту у разі невідповідності таких рішень Конституції України, іншим актам законодавства України та актам Міністерства.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 16 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

За наявності підстав для відводу зазначені особи зобов'язані заявити самовідвід. З тих самих підстав відвід таким особам може бути заявлений стягувачем, боржником або їх представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Питання про відвід державного виконавця вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

Питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову у задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності підстав для відводу державного виконавця чи відділу державної виконавчої служби відповідно до статті 16 Закону України "Про виконавче провадження".

До суду не надано документів, які підтверджують, що державні виконавці Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, що беруть участь у виконавчому провадженні, що державні виконавця заінтересовані в результаті вимог виконавчих документів, що існують інші об'єктивні обставини, які викликають сумнів у неупередженості посадових осіб Центрально-Міського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції.

Ухвала Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2015 року, на яку посилається позивач обґрунтовуючи свою позицію, не містить висновків стосовно факту підробки будь-яких виконавчих документів.

Окрім того, 25 листопада 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ скасував ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення у вищезазначеній справі на момент розгляду адміністративної справи №826/24632/15 не ухвалено.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Матеріали справи підтверджують, що 29 вересня 2015 року Начальник управління організації роботи органів державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби направив начальнику Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області лист №К-20239/20.5, яким просив об'єктивно і всебічно,в межах компетенції, перевірити викладені у зверненні позивача факти, встановити причини і умови, які сприяли порушенням, невідкладно вжити заходів до їх усунення.

Листом від 29 вересня 2015 року відповідач 1 просив надати повну інформацію щодо стану виконання рішення суду, а також просив у разі виявлення порушень, винних осіб притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Листом від 15 жовтня 2015 року №44687/02-56/4722 Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області надало відповідачу 1 повну інформацію про хід виконавчих проваджень, суть скарг позивача, підстави та результати прийнятих рішень щодо них.

Листом від 26 жовтня 2015 року №К-20239/20.5 відповідач 1 повідомив позивача про відсутність підстав для відводу Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ.

Докази надсилання позивачеві копії листа в матеріалах справи відсутні, проте в адміністративному позові позивач не заперечує, що саме 03 листопада 2015 року він отримав лист відповідача 1 від 26 жовтня 2015 року, що з урахуванням строків поштового пересилання свідчить про виконання відповідачем 1 обов'язку про надання громадянинові відповіді на звернення протягом одного місяця з дня отримання відповідного звернення.

Отже, листи відповідача 1 направлені позивачеві у межах строків розгляду заяв громадян на підставі Закону України "Про звернення громадян".

Докази, які б свідчили про не виконання відповідачами своїх обов'язків згідно чинного законодавства до суду не надано.

У зв'язку з тим, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності підстав для відводу державного виконавця чи відділу державної виконавчої служби відповідно до статті 16 Закону України "Про виконавче провадження", Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов