Справа № 815/4023/15
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4023/15

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, приватного підприємства «Техкор» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі за позовом приватного підприємства «Техкор» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року приватне підприємство «Техкор» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08 липня 2015 року № та №.

Позов обґрунтовувало тим, що висновки ДПІ про заниження ПП «Техкор» податку на прибуток на загальну суму 70 535 грн. та заниження ПДВ на суму 464 555 грн., у зв'язку з невизнанням господарських операцій з поставки товару від контрагента ПП «Віва Трейдінг» та виконання робіт підрядниками ПП «Еко-Строй-Град», ПП «Білдінг Стаф» і ТОВ «Констракшн Лайн», є безпідставними, оскільки у ПП «Техкор» наявні всі належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують фактичне виконання умов договорів з вказаними підприємствами. Придбані підприємством від ПП «Еко-Строй-Град», ПП «Білдінг Стаф» і ТОВ «Констракшн Лайн» послуги сформували частину всього обсягу підрядних робіт за договором підряду №МТС/Tehcor-2013 від 11.02.2013р., укладеним між ПП «Техкор», як підрядником, та ПАТ «МТС-Україна», як замовником.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2015р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення -рішення № від 08.07.2015р. в частині донарахування ПДВ, що перевищує суму 434293,78 грн. по податку та в частині штрафу, що перевищує суму10499,24 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2015р. в частині донарахування суми податку на прибуток, що перевищує суму 69139 грн. та в частині штрафу, що перевищує суму 17285 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права і з невірним застосуванням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою позов ПП «Техкор» залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови судом не враховано, що підприємствами-постачальниками НТО «Альтера» та ПП «Теплоприлад-Сервіс» по розрахунках з ПП «Техкор» не відображено в складі податкових зобов'язань в податкових деклараціях з ПДВ за відповідні періоди загальний обсяг поставки в розмірі 251970 грн., в т.ч. ПДВ 41995 грн., внаслідок чого, відповідно до п.201.4 ст.201 ПК України, податкові зобов'язання з ПДВ не виникли.

ПП «Техкор» також подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та не належну оцінку наявним в справі доказам, просить скасувати постанову від 16.09.2015р. в частині вимог, що залишено без задоволення, та прийняти нову постанову - про задоволення позову підприємства у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позапланову перевірку проведено на підставі п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, а тому, відповідно до вимог п.86.9 ст.86 ПК України, податкове повідомлення-рішення до набрання чинності вироку суду в кримінальній справі, в рамках якої призначено перевірку, не має прийматися.

Апелянт вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на обов'язковість ведення журналів загальних робіт та журналів авторського нагляду, та зазначає, що законодавством не встановлено обов'язку платника податків ведення таких журналів та не визначено порядку їх заповнення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області не підлягає задоволенню, а скаргу ПП «Техкор» слід задовольнити. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу ДПІ у Приморському районі м.Одеси від 26.05.2015р. №834, згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, на виконання постанов старшого слідчого першого слідчого управління Прокуратури Одеської області Буглова Д.Г. від 05.02.2014р. та прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угрупувань Генеральної Прокуратури України від 20.04.2015р., у період з 02.06.2015р. по 10.06.2015р. головними державними податковими ревізорами-інспекторами відповідача проведено документальну виїзну позапланову перевірку ПП «Техкор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р., за результатами якої складено акт перевірки №4246/15-53-22-06/31545171 від 17 червня 2015 року.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем:

- п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 70535 грн. (в т.ч. за 2013 рік в сумі 35583 грн., за 2014р. в сумі 34952 грн.);

- п.44.1, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.п.14.1.178, п.п.14.1.181, п.14.1 ст.14, п.180.1 ст.180, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188; п.201.4, п.201.5, п.201.6, п.201.7 ст.201, п.198.6, ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 464 555 грн. (в т.ч. липень 2012р. на 3666 грн., січень 2012р. на 23745 грн., жовтень 2013р. на 11735 грн., грудень 2013р. на 40305 грн., березень 2014р. на 27348 грн., квітень 2014р. на 13588 грн., травень 2014р. на 134791 грн., жовтень 2014р. на 16667 грн., листопад 2014р. на 109377 грн., грудень 2014р. на 83333 грн.).

Апеляційний суд встановив, що 08.07.2015р., на підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у Приморському районі м. Одеси прийняла податкові повідомлення - рішення: №, яким позивачу збільшила суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 464 555 грн. та нарахувала штрафні (фінансові) санкції в сумі 116 139 грн.; №, яким позивачу збільшила суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 70 535 грн. та нарахувала штрафні (фінансові) санкції в сумі 17 634 грн.

Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, серед іншого, став висновок податкового органу, що в порушення п.п.139.1.1 ст.139.1 ст.139 Податкового кодексу України ПП «Техкор» віднесено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності. В акті перевірки №4246/15-53-22-06/31545171 від 17 червня 2015 року зазначено, що в періоди податкової звітності 2013 рік та 2014 рік позивачем віднесено до складу витрат вартість робіт на суму 380 355 грн., отриманих від: ПП «Еко-Строй-Град» код 38227174 - за 2013 рік до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, віднесено 187 280 грн., як вартість отриманих робіт; ПП «Віва Трейдінг» код 39070777 - за 2014 рік до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, віднесено 7760 грн., як вартість отриманих робіт; ПП «Білдінг Стаф» код 39071313 - за 2014 рік до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, віднесено 101 980 грн., як вартість отриманих робіт; ТОВ «Констракшн Лайн» код 39161193 - за 2014 рік до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, віднесено 83 335 грн., як вартість отриманих робіт.

З цих підстав, ДПІ у Приморському районі м. Одеси не визнала права ПП «Техкор» на формування податкового кредиту з ПДВ за господарськими операціями з ПП «Еко-Строй-Град» (грудень 2013р. 37456 грн.), ПП «Віва Трейдінг» (березень 2014р. 1552 грн.), ПП «Білдінг Стаф» (березень 2014р. 25796 грн., квітень 2014р. 13588 грн., травень 2014р. 134791 грн.), ТОВ «Констракшн Лайн» (жовтень 2014 року 16667 грн., листопад 2014р. 109377 грн., грудень 2014р. 83333 грн.).

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність віднесення ПП «Техкор» до складу валових витрат 7760 грн. вартості отриманого позивачем в березні 2014 року від ПП «Віва Трейдінг» підсилювача звуку лінійного та віднесення до податкового кредиту ПДВ в сумі 1552 грн. за вказаною господарською операцією. Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду.

Виходячи зі змісту ст.ст. 138, 139, 198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум витрат до складу валових, а сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (роботи, послуги), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (роботи, послуги) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності надання послуг із з'ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб'єктності сторін господарського договору, можливості реального надання послуг тощо.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2014р. між ПП «Віва Трейдінг», як продавцем, та ПП «Техкор», як покупцем, укладено договір №31/03/2014, за умовами якого Продавець зобов'язується поставити Покупцю товар в асортименті, кількості та ціні згідно з супровідними документами, а Покупець - прийняти товар та оплатити його.

Вказаний договір підписано директорами підприємств, які мали повноваження на укладення угод, їх підписи завірені відповідними печатками підприємств.

На виконання умов вказаного договору ПП «Віва Трейдінг» 31.03.2014р. передало у власність ПП «Техкор» товар - підсилювач звуку лінійний (1 шт.) за ціною 7760 грн. (ПДВ 1552 грн.), що підтверджується видатковою накладною №31 від 31.03.2014р. та податковою накладною №2286 від 31.03.2014р.

Товар оприбутковано позивачем та щодо його оприбуткування зауважень у перевіряючих не було. З огляду на невеликий розмір товару апеляційний суд знаходить обґрунтованими пояснення позивача, що підсилювач звуку лінійний вивезений зі складу продавця керівником ПП «Техкор» на власному транспорті. Доводів протилежного відповідачем не надано.

В акті перевірки №4246/15-53-22-06/31545171 від 17 червня 2015 року відсутні відомості щодо того, що на момент проведення перевірки позивачем не надано до перевірки податкові накладні за господарською операцією з ПП «Віва Трейдінг», або податкові накладні оформлені із порушеннями ст.201 Податкового кодексу України чи ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Слід зазначити, що жодних зауважень з приводу наданих позивачем доказів та первинних документів на обґрунтування відсутності факту виконання позивачем умов господарського договору з контрагентом ПП «Віва Трейдінг» відповідач в акті перевірки не зазначив.

В апеляційній скарзі ДПІ у Приморському районі м. Одеси, в обґрунтування помилковості висновків суду першої інстанції про правомірність віднесення ПП «Техкор» до складу валових витрат 7760 грн. та до податкового кредиту ПДВ 1552 грн. на підставі виписаної ПП «Віва Трейдінг» податкової накладної №2286 від 31.03.2014р., зазначає, що під час перевірки позивачем надано було лише типові акти прийому-передачі послуг, які складено з порушенням вимог Наказу від 04.12.2009р. №554 «Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві», та без відображення ряду інформації по проведених роботах.

Апеляційний суд не бере до уваги такі доводи апелянта, оскільки між ПП «Віва Трейдінг» та ПП «Техкор» відбувалися господарські операції щодо поставки товару (підсилювач звуку лінійний за ціною 7760 грн.), а не щодо виконання будівельних робіт, а тому посилання податкового органу на ненадання позивачем до перевірки документів, які оформляються при виконанні будівельних робіт (акти прийому-передачі послуг, технічна документація, журнал виробництва робіт, акти огляду прихованих робіт тощо) є безпідставним.

Щодо встановлення зв'язку придбаного у ПП «Віва Трейдінг» товару з господарською діяльністю позивача, то апеляційний суд встановив, що у перевіреному періоді ПП «Техкор» здійснювало діяльність щодо будівництва і модернізації станцій мобільного зв'язку в м.Одесі, Одеській та Миколаївській областях за договором підряду з ПАТ «МТС-Україна» від 11.02.2013р., а тому, на думку колегії суддів, придбання підсилювачу звуку лінійного узгоджується з господарською діяльністю підприємства.

ПП «Техкор» доведено, що при укладенні договору воно переконалося у тому, що підприємство-контрагент ПП «Віва Трейдінг» було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, а також зареєстроване як платник податку на додану вартість і мало право на видачу податкових накладних.

Ані актом перевірки, ані іншими матеріалами справи не встановлено жодного фактичного порушення саме позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту, яке б позбавляло його права на формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «Віва Трейдінг». Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей.

Щодо завищення податкового кредиту з ПДВ по податкових накладних, виписаних постачальниками ПП «Теплоприлад - Сервіс» та «НТО Альтера», то в постанові від 16.09.2015р. суд встановив, що під час перевірки повноти декларування сум ПДВ в результаті опрацювання відхилень між сумами податкового кредиту по ПДВ ПП «Техкор» та податкових зобов'язань підприємств-постачальників «НТО Альтера», ПП «Теплоприлад-СерВіс», встановлених програмним продуктом АС «Податковий блок», виявлено розбіжності.

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, сума ПДВ 2849,53 грн. до податкового кредиту з ПДВ у грудні 2012 року по «НТО Альтера» позивачем не включалась, а включалась до податкового кредиту у січні 2014 року на підставі податкової накладної №53 від 06.12.2013р., що відображено у Додатку №5 до Декларації з ПДВ, а тому позивач мав право відобразити дану суму у складі податкового кредиту в січні 2014р. Аналогічно щодо суми розбіжності 3666 грн. в липні 2013 року по «НТО Альтера» судом встановлено, що позивачем за лютий 2014 року подано уточнюючий розрахунок за липень 2012 року в додатку №5 до якого сума 3666,69 грн. по постачальнику «НТО Альтера» знята з податкового кредиту.

Щодо суми розбіжності по податковому кредиту 23745,69 грн., то апеляційний суд встановив, що як ПП «Теплоприлад-СерВіс», так і ПП «Техкор» в серпні 2012 року задекларували суму 15662,17 грн. та розбіжності по вказаних підприємствах відсутні.

Доводи апеляційної скарги ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги податкового органу не вбачається. В апеляційній скарзі ДПІ посилається на порушення Одеським окружним адміністративним судом норм матеріального права, однак не зазначає, в чому саме такі порушення виразились, і лише дублює свою позицію, викладену ним при поданні до суду першої інстанції заперечень проти позову.

Апеляційний суд встановив, що 11 лютого 2013 року між ПАТ «МТС-Україна», як Замовником, та ПП «Техкор», як Підрядником, укладено Договір підряду на будівництво базових станцій та контролерів мобільного (рухомого) зв'язку на умовах «під ключ» №MTS/Tehcor-2013, за умовами якого Підрядник, за окремими замовленнями Замовника, на свій ризик та на умовах визначених даним Договором, зобов'язується здійснювати комплекси робіт з проектування, будівництва, переоснащення, дообладнання базових станцій та контролерів мобільного (рухомого) зв'язку, монтажу та розміщення обладнання зв'язку, виконувати інші роботи та надавати передбачені даним Договором послуги в територіальних межах усіх ТУ ПАТ «МТС-Україна», а Замовник зобов'язується прийняти їх результати та оплатити такі роботи і послуги.

В матеріалах справи містяться акти здачі -приймання виконаних робіт в якості Додатку №11 до Договору підряду №MTS/Tehcor-2013 від 11.02.2013р.:

- відповідно до замовлення на майданчик ODE ODE GDR №G01387 від 06.03.2014р. за адресою: м.Одеса вул.Терешкової 27;

- відповідно до замовлення на майданчик ODE ILI SVN №G01719 від 24.04.2014р. за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, с.Мізікевича, с.Совиньон, вул. Офіцерська, вежа МТС;

- відповідно до замовлення на майданчик ODE ODE PRK №G01706 від 23.04.2014р. за адресою: м. Одеса, вул.Пантелеймонівська, 21;

- відповідно до замовлення на майданчик ODE ODE KOS №G01401 від 06.03.2014р. за адресою: м. Одеса, вул.Космонавтів, 36;

- відповідно до замовлення на майданчик ODE KOT POB №G01541 від 09.04.2014р. за адресою: Одеська область, м. Котовськ, вул.40-річчя Перемоги, 10;

- відповідно до замовлення на майданчик ODE ODE BST №G01685 від 22.04.2014р. за адресою: м. Одеса, вул. Ядова, 6;

- відповідно до замовлення на майданчик ODE ANA ANA №G01374 від 04.03.2014р. за адресою: Одеська область, смт.Ананьїв, ПП «Шевченко».

Пунктом 4.3.1 вказаного Договору №MTS/Tehcor-2013 передбачено право Підрядника залучати до виконання Робіт Субпідрядних організацій.

Для виконання взятих на себе зобов'язань за Договором №MTS/Tehcor-2013 від 11.02.2013р. ПП «Техкор» залучило субпідрядні організації ПП «Еко-Строй-Град», ПП «Білдінг Стаф» та ТОВ «Констракшн Лайн».

Апеляційний суд встановив, що 26.09.2013р. між ПП «Техкор», як Замовником, та ПП «Еко-Строй-Град», як Підрядником, укладено договір підряду №Т-Е/09/13, за умовами якого Підрядник зобов'язується своїми силами, а також залученими силами і засобами, за завданням Замовника виконати комплекс робіт, пов'язаних з монтажем РРЛ прольотів, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані Підрядником роботи.

Додатковою угодою №1/13 від 26.09.2013р. до вказаного Договору сторони досягли згоди, що ПП «Еко-Строй-Град» зобов'язується виконати монтаж РРЛ прольотів БС ПАТ «МТС Україна» до 31.12.2013р., загальна вартість робіт складає 224 736,84 грн. (у т.ч. ПДВ 37 456,14 грн.).

З наявних в матеріалах справи протоколу узгодження договірної ціни та акту виконаних робіт від 23.12.2013р. вбачається, що на БС ODE HER DIM, БС ODE HER BIS, БС ODE HER DOB, БС ODE HER CNT, БС ODE HER KFS, БС ODE HER ROZ, БС ODE HER KMN, БС ODE HER KOT, БС ODE HER ZAP, БС ODE HER KVL виконані ПП «Еко-Строй-Град» наступні роботи: монтаж ЩКП, поставка оцинкованої антенної трубо стійки та її встановлення, монтаж та пуско-наладка РРЛ, прольот, прокладання радіокабелю РРЛ, включаючи монтаж з'єднувачів і заземлювачів, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт, реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації, демонтаж радіо кабелю тощо.

На виконання умов договору підряду №Т-Е/09/13 від 26.09.2013р. ПП «Еко-Строй-Град» виписало позивачу податку накладну №1650 від 23.12.2013р. на загальну суму 224 736,84 грн. (у т.ч. ПДВ 37 456,14 грн.).

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції визнав обґрунтованими висновки ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про неправомірність віднесення ПП «Техкор» до складу валових витрат вартості робіт за вказаними господарськими операціями з ПП «Еко-Строй-Град» та до податкового кредиту сум ПДВ, за податковою накладною №1650 від 23.12.2013р., зазначивши, що господарські правовідносини не підтверджені належними первинними документами. Зокрема, такий висновок суд першої інстанції обґрунтовував ненаданням ПП «Техкор» журналів загальних робіт, журналу авторського нагляду, а також актів прийняття виконаних робіт по вказаних об'єктах Замовнику ПАТ «МТС Україна».

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки журнали загальних робіт та журнали авторського нагляду не є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, на підставі яких підприємство нараховує доходи чи витрати, що формують фінансовий результат діяльності платника податків.

Апеляційний суд вважає, що з наданого позивачем акту виконаних робіт від 23.12.2013р. можливо встановити зміст господарської операції, одиницю виміру, ціну за одиницю виміру та їх вартість.

ПП «Техкор» доведено суду можливість виконання ПП «Еко-Строй-Град» робіт за договором підряду №Т-Е/09/13 від 26.09.2013р., зокрема - наявність у вказаного підприємства ліцензії на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, серії АЕ №181971 від 23.11.2012р. з терміном дії з 21.11.2012р. по 21.11.2015р.

Згідно вимог Постанови КМУ №1396 від 05.12.2007р. «Про ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури» для отримання ліцензії на деякі види монтажно-будівельних робіт юридичні особи подають відомості про виробничо-технічну базу, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологію виробництва, інформаційно-правове, нормативно-технічне забезпечення, про наявну систему контролю якості виконання робіт.

Отримання ПП «Еко-Строй-Град» ліцензії на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури свідчить про перевірку компетентним органом наявності у підприємства необхідних умов для виконання ліцензованих видів робіт, а тому доводи ДПІ у Приморському районі м.Одеси про відсутність у залученої позивачем субпідрядної організації персоналу чи технічної бази лише на підставі відсутності відповідних записів у журналах робіт або у зв'язку з відсутністю таких журналів, апеляційний суд не бере до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження законності формування позивачем витрат в 2014 році ПП «Техкор» надано до перевірки договір підряду №Т-К/10/14 від 02.10.2014р. укладений між ПП «Техкор», як Замовником, та ТОВ «Констракшн Лайн», як Підрядником, за умовами якого Підрядник зобов'язався своїми, а також залученими силами та засобами, за завданням Замовника виконати комплекс робіт, пов'язаних з модернізацією та розширенням існуючих об'єктів мобільного зв'язку, а Замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно додаткової угоди №4/14 від 03.10.2014р. до договору підряду №Т-К/10/14 від 02.10.2014р. ТОВ «Констракшн Лайн» зобов'язалось своїми силами і засобами за завданням позивача виконати роботи з модернізації та розширення БС ODE ANA ANA, розташованої за адресою: Одеська область, Ананьївський р-н., м. Ананьїв, ПП «Шевченко», а також будівельно-монтажні роботи. Кінцевий строк виконання робіт 30.11.2014р.; загальна вартість робіт складає 88 304,38 грн., у т.ч. ПДВ 14 717,40 грн.

В підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано Протоколи узгодження договірної ціни, акти виконаних робіт, податкові накладні №2516 від 26.11.2014р. на загальну суму 47 793,80 грн. (в т.ч. ПДВ 7965,63 грн.), №1919 від 20.11.2014р. на загальну суму 25 559,82 грн. (в т.ч. ПДВ 4259,97 грн.), №1810 від 19.11.2014р. на загальну суму 47 806,44 грн. (в т.ч. ПДВ 7967,74 грн.).

З вказаних первинних документів являється можливим встановити зміст виконаних робіт (робочий проект майданчика, поставка та монтаж систем захисного заземлення, поставка та монтаж систем блискавозахисту, монтаж стійки гарантованого електроживлення та комплекту АКБ, монтаж антени, доставка та монтаж фідерних кабелів, герметизація вводів, монтаж кабельного моста, демонтаж обладнання тощо), одиницю виміру, ціну за одиницю виміру, вартість виконаних робіт.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції, за наслідками дослідження наданих ПП «Техкор» первинних документів, дійшов висновку про правомірність зняття податковим органом витрат позивача, відображених по операціям з ТОВ «Констракшн Лайн» на суму 83335 грн. (без ПДВ). При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що:

- згідно акту виконаних робіт від 28.11.2014р. ТОВ «Констракшн Лайн» було виконано ряд робіт на об'єкті ODE ANA ANA, розташованому за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, м. Ананьїв, ПП «Шевченко». Згідно загального журналу робіт фактично роботи початі 28.07.2014р. Проект на виконання будівництва складений ПП «Техкор» та затверджений він Замовником ПрАт «МТС Україна» був 28.07.2014р., цього ж дня фактично розпочаті роботи, які закінчено 03.08.2014р., тобто за два місяці до укладення додаткової угоди №4/14 між позивачем ТОВ «Констракшн Лайн» від 03.10.2014р. згідно умов якої вказані роботи повинно було виконати ТОВ «Констракшн Лайн».

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції з цього приводу представник ПП «Техкор» пояснив, що оформлення господарських відносин з субпідрядниками у часі пізніше, аніж передавання виконаних ними робіт Замовнику ПрАт «МТС Україна», не свідчить про фактичне невиконання робіт, оскільки таким способом ПП «Техкор» перестраховувалося на випадок не підписання акту Замовником у разі можливого виявлення недоліків при виконанні робіт субпідрядником та необхідності передачі відповідного об'єкту такому субпідряднику на доопрацювання. Лише після прийняття відповідних робіт ПрАт «МТС Україна» ПП «Техкор» здійснювало їх прийняття від субпідрядних організацій.

З наданих апелянтом замовлень (Site Order) вбачається, що вони видаються Замовником значно раніше, аніж починають виконуватися відповідні роботи. Тобто, інформація про те, які роботи, які технічні характеристики обладнання, що модернізується, на якому майданчику проводитимуться роботи, наявна у Підрядника заздалегідь. Вказане, після отримання Site Order, дозволяє Підряднику (ПП «Техкор») залучити субпідрядників.

ДПІ у Приморському районі м.Одеси, на яку частиною 2 статті 71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень, доводів протилежного не надано.

В акті перевірки №4246/15-53-22-06/31545171 від 17 червня 2015 року зазначено, що ПП «Техкор» мало можливість самостійно, власними силами здійснювати роботи за договором з ПрАт «МТС Україна», без залучення сторонніх організацій, зокрема ТОВ «Констракшн Лайн», тоді як перевіркою не встановлено у субпідрядників достатніх ресурсів для виконання робіт для ПП «Техкор».

Апеляційний суд не бере до уваги такі висновки акту перевірки та враховує наявність у ТОВ «Констракшн Лайн» ліцензії, виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури серії АЕ №526131 від 03.09.2014р. Видачі ТОВ «Констракшн Лайн» ліцензії на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури передує перевірка компетентним органом наявності у підприємства необхідних умов для виконання ліцензованих видів робіт.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції дійшов висновку, що про те, що роботи фактично не виконувались ТОВ «Констракшн Лайн» свідчить відсутність у журналах робіт Підрядника інформації про залучення субпідрядників, а також що в журналах робіт та актах виконаних робіт вказані одні й ті самі особи, які виконували функції авторського нагляду, технічного нагляду та організації будівельних робіт.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки чинним законодавством не регламентовано обов'язковість ведення журналів робіт та порядку їх заповнення, у зв'язку з чим, на думку колегії суддів, окремі неточності в заповненні облікових документів у будівництві, зокрема, щодо зазначення відомостей про залучених субпідрядників, не може бути доказом про відсутність фактичного залучення субпідрядних організацій. Журнали робіт не є первинними документами, пов'язаними з обчисленням і сплатою податків та зборів.

До аналогічних висновків дійшов суд першої інстанції і за наслідками дослідження господарських операцій ПП «Техкор» з ПП «Білдінг стаф» за договором підряду №Т-Б/04/14/1 від 18.04.2014р., за умовами якого Підрядник (ПП «Білдінг стаф») зобов'язується своїми, а також залученими силами і засобами виконати комплекс робіт, пов'язаних з будівництвом, модернізацією та легалізацією об'єктів мобільного зв'язку (додаткова угода №1/14 від 18.04.2014р. - роботи з модернізації та розширення БС ODE ODE GDR, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.Терешкова, 27; додаткова угода №2/14 від 21.04.2014р. - роботи з модернізації та розширення БС ODE ILI SVN, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мизикевича, Совіньон, вул. Офіцерська).

З підстав, зазначених вище, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки перевіряючих щодо завищення ПП «Техкор» витрат по контрагенту ПП «Білдінг стаф» на суму 101 980 грн.

В акті перевірки №4246/15-53-22-06/31545171 від 17 червня 2015 року ДПІ у Приморському районі м.Одеси зазначає про невідповідність наданих ПП «Техкор» актів приймання виконаних підрядних робіт вимогам Наказу Міністерства Регіонального розвитку на будівництва України від 04.12.2009р. №554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві». Однак, податковим органом не враховано, що затверджені вказаним наказом примірні форми належать до обов'язкового застосування при проведенні розрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт по будівництву, яке здійснюється на рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств державної форми власності. По об'єктах, будівництво яких ведеться з інших джерел фінансування, типові форми застосовуються згідно умов договорів підряду. При цьому, чинне законодавство не містить заборони самостійно розробляти форми таких актів за умови наявності у них обов'язкових реквізитів, визначених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р.

Апеляційний суд погоджується з доводами позивача, що посилання в акті перевірки про обов'язковість складання підсумкової відомості ресурсів (форма №4А), актів за формою КБ-2в, довідок за формою КБ-3 з детальною розшифровкою витрат трудових ресурсів не відповідає вимогам законодавства і лише відсутність таких документів не свідчить про відсутність реального виконання робіт за відповідними договорами.

В акті перевірки, серед іншого, зазначено, що станом на дату реєстрації акту (17.06.2015р.) відповідно до інформаційних баз даних «Податковий Блок» контрагенти позивача знаходились в наступник станах: ПП «Еко-Строй-Град» - « 8 - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням», ПП «Білдінг Стаф» - « 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням», ТОВ «Констракшн Лайн» - « 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням».

Апеляційний суд не бере до уваги такі висновки акту перевірки, оскільки господарські відносини ПП «Техкор» з вказаними контрагентами відбувалися у 2013-2014р.р., тоді як вказану інформацію надано податковим органом станом на червень 2015 року.

ПП «Техкор» доведено, що при укладенні договорів воно переконалося у тому, що підприємства-контрагенти були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, мали відповідні ліцензії на здійснення будівельних робіт, пов'язаних із створенням об'єктів архітектури, а також були зареєстровані як платники податку на додану вартість і мали право на видачу податкових накладних.

Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. У разі, якщо контрагент позивача не виконав свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано валові витрати та податковий кредит, не спростовано.

Оскільки встановлено, що договори з контрагентами ПП «Еко-Строй-Град», ПП «Білдінг Стаф» та ТОВ «Констракшн Лайн» укладено у письмовій формі, виконання вказаних договорів підтверджено первинними документами, тому суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованими доводи апелянта ПП «Техкор», що сторони договорів діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.3 ГК України. Укладені договори відповідають вимогам ст.203 ЦК України, не порушують публічний порядок, не спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність таких договорів прямо законом не встановлена, а також такі договори судом недійсними не визнавалися, а отже є чинними.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд доходить висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено порушення ПП «Техкор» норм ПК України, зафіксованих актом перевірки №4246/15-53-22-06/31545171 від 17 червня 2015 року, а тому визначення позивачу на підставі такого акту спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 08 липня 2015 року № та № до сплати грошових зобов'язань є незаконним.

Апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, як таку, що прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального права, і прийняти нову постанову, якою позов ПП «Техкор» задовольнити у повному обсязі.

Варто зазначити, що колегія суддів не погоджується з доводами апелянта ПП «Техкор», що оскільки перевірку проведено на підставі п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України - у зв'язку з отриманням постанови слідчого, тому, на підставі п.86.9 ст.86 Податкового кодексу України, податкові повідомлення-рішення можуть бути прийняті контролюючим органом лише протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом судового рішення (обвинувального вироку, ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Чинна на час проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень редакція п.86.9 ст.86 ПК України, на відміну від попередньої редакції цієї норми, конкретизувала коло осіб щодо яких не може бути прийнято податкове повідомлення-рішення до отримання контролюючим органом відповідного судового рішення, а саме - якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки проведеної з обставин, визначених п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 КАС України, щодо кримінального провадження, в якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи-підприємця, що перевіряються.

Тобто, зазначена норма містить вказівку, що певна кримінальна справа повинна бути порушена відносно конкретного платника податків, що перевіряється, або посадових осіб підприємства, щодо якого призначена податкова перевірка.

З постанови старшого слідчого першого слідчого управління Прокуратури Одеської області Буглова Д.Г. від 05.02.2014р. вбачається, що кримінальне провадження порушено не відносно посадових осіб ПП «Техкор», а щодо посадових осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси за ст.367 ч.2 КК України, а тому обмеження в часі щодо складення податкового повідомлення -рішення тільки після набрання чинності вироку суду по кримінальній справі не може застосовуватися до цієї перевірки.

Наслідком отриманням акту перевірки №4246/15-53-22-06/31545171 від 17 червня 2015 року є визначення контролюючим органом податкових зобов'язань платнику податків відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України.

Викладена Верховним Судом України правова позиція в постановах від 27.01.2015р. та від 23.12.2014р., наданих ПП «Техкор», стосується правовідносин, які мали місце в 2011 році, до прийняття Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо перегляду ставок деяких податків і зборів» від 20.11.2012р. №5503-ІV, коли а ні норма п.86.9 ст.86, а ні норма п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України не конкретизували коло осіб, щодо яких може бути призначено документальну позапланову перевірку за наявності відповідної постанови компетентної особи, винесеної в порядку кримінально-процесуального законодавства, та прийнято відповідне податкове повідомлення-рішення.

При відкритті провадження у справі за апеляційною скаргою ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2015р. відстрочено апелянту сплату судового збору до вирішення справи по суті.

Враховуючи те, що апелянт не відноситься до категорії осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору, при зверненні до суду з апеляційною скаргою судовий збір ним не сплачений, а тому з ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області належить стягнути несплачений судовий збір у розмірі 5359,20 грн.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 185, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202 ч.1 п.1, п.4, 205 ч.2, 207, 254 ч.5 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Техкор» задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов приватного підприємства «Техкор» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 08 липня 2015 року № та №.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) - 828011; рахунок отримувача - 1008; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - судовий збір, ПІБ апелянта чи назва установи, організації, що виступає апелянтом, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5359,20 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять гривень 20 копійок) грн.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 29.03.2016р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.