Справа № 809/760/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 р. Справа № 876/5025/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватної фірми "Вітюр" на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2014 р. по справі за позовом Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватної фірми "Вітюр" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

встановив:

25.04.2012 року позивач - Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося в суд з позовною заявою до відповідача - Приватної фірми "Вітюр" (далі-ПФ "Вітюр") про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 7241,40 грн. за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2011 році.

В обґрунтування вимог позовної заяви Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів зокрема покликається на те, що відповідач, в порушення статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не сплатив адміністративно-господарські санкції за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте ним в 2011 році в розмірі 7231,25 грн. та пеню, нараховану за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій в розмірі 10,15 грн. Загальна сума несплачених адміністративно-господарських санкцій та пені становить 7241,40 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2014 р. позов задоволено. Стягнуто з Приватної фірми "Вітюр" (ідентифікаційний код 22175088) на користь Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції та нараховану пеню в сумі 7241 (сім тисяч двісті сорок одна) гривня 40 копійок.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не були в повній мірі вжиті заходи на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2011 році з підстав неналежного інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме у зв'язку з неподанням щомісячно звітів за формою № 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості за спірний період. Тому, суд прийшов до переконання про правомірність стягнення з ПФ "Вітюр" адміністративно-господарських санкцій в розмірі 7231,25 грн. та нарахованої пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій в сумі 10,15 грн., а всього разом 7241,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Приватна фірма "Вітюр" оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПФ "Вітюр" зокрема покликається на те, що відповідачем двічі подавались до Коломийського міськрайонного центру зайнятості звіти про наявність робочих місць на підприємстві відповідача за 2010-2011 рік, однак останнім не направлено жодного претендента на вакантну посаду на підприємство відповідача. За таких обставин, оскільки відповідачем створено робочі місця по працевлаштуванню інвалідів та подавалось в установлені законом строки звіти про наявність вакантних місць по працевлаштуванню інвалідів, то відповідач вважає, що ним виконано всі вимоги чинного законодавства, так як самостійний пошук претендентів інвалідів для працевлаштування їх на підприємстві відповідача не є обов'язком відповідача, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 20.10.1994 року ПФ "Вітюр" зареєстрована як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААВ № 146158, здійснює господарську діяльність, використовує найману працю, а також перебуває на обліку в Івано-Франківському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

Наказами "Про створення нового робочого місця та розроблення посадової інструкції" за № 22 від 15.04.2010 року та № 36 від 10.05.2011 року, ПФ "Вітюр" створено робоче місце за професіями "опоряджувальник виробів з деревини" та "заточник деревообробного інструменту", а також розроблено посадові інструкції за визначеними посадами.

13.05.2011 року відповідач надавав Коломийському міськрайонному центру зайнятості звіт форми № 3-ПН про наявність вакантного місця за посадою "заточник деревообробного інструменту" та зазначив, що вказану роботу може виконувати особа з інвалідністю.

19.04.2012 року відповідачем подано позивачу звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2011 рік форми № 10-ПН, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 8 осіб, з них жодна особа, якій встановлена інвалідність не працювала на підприємстві. Кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідачем визначено в 1 особу. Фонд оплати праці штатних працівників визначено в розмірі 115,7 (тис.грн.). Середньорічна заробітна плата штатного працівника становила 14463,00 грн. в рік.

Згідно наявного у матеріалах справи листа Коломийського міськрайонного центру зайнятості від 21.03.2014 року за № 1021-03/12-14, ПФ "Вітюр" на протязі 2011 року подала до Коломийського міськрайонного центру зайнятості звіт за формою № 3-ПН тільки 13.05.2011 року, що представником відповідача не заперечується. Також вказаним листом повідомлено, що центром зайнятості не було видано направлень в зв'язку з відсутністю осіб, які б виявили бажання його отримати та відповідали вимогам вакансії.

Судами встановлено, що сума адміністративно-господарських санкцій та нарахованої пені в розмірі 7241,40 грн. на момент розгляду справи судом ПФ "Вітюр" не сплачена.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 р. № 875-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог частини 4 статті 20 Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 р. № 803-XII (чинного на час виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі-Порядок) визначає процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості.

Пунктом 2 даного Порядку передбачено, що інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Частинами 1, 2, 3, 5 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Так, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідача складав 1 штатний працівник за 2011 рік, яке зайняте інвалідом не було. Оскільки, ПФ "Вітюр" подано до Коломийського міськрайонного центру зайнятості звіт про наявність вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів форми № 3-ПН протягом 2011 року всього один раз, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ПФ "Вітюр" не виконано обов'язку щомісячно інформувати державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інваліда, тобто відповідачем не вжито всіх залежних від нього заходів, спрямованих на працевлаштування на підприємстві інваліда.

В силу частин 1, 2, 4 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Таким чином, вірно застосувавши норми матеріального права, що були чинні на момент виникнення спірних правовідносин та надавши юридичну оцінку матеріалам даної справи, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що ПФ "Вітюр", в порушення вимог статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" не виконав нормативу по працевлаштуванню 1 інваліда та у визначений законодавством строк не сплатив адміністративно-господарські санкції за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом в розмірі середньої річної заробітної плати на робочому місці на загальну суму 7231,25 грн. За порушення ПФ "Вітюр" термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, у відповідності до частини 2 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів нарахувало відповідачу пеню в розмірі 10,15 грн. Тобто, загальна сума несплачених адміністративно-господарських санкцій та пені становить 7241,40 грн.

Докази, які б свідчили про погашення заборгованості відповідачем у матеріалах справи - відсутні.

Як наслідок, оскільки ПФ "Вітюр" не були в повній мірі вжиті заходи на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2011 році з підстав неналежного інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме у зв'язку з неподанням щомісячно звітів за формою № 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості за спірний період, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з ПФ "Вітюр" адміністративно-господарських санкцій в розмірі 7231,25 грн. та нарахованої пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій в сумі 10,15 грн., загалом 7241,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватної фірми "Вітюр" залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2014 р. по справі № 809/760/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 29.03.2016 року.