Справа № 183/7350/15
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/7350/15
№ 2-а/183/12/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, представника відповідача Давиденко Н.П., розглянувши в у відкритому судовому засіданні в приміщені суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення коштів, -

встановив:

23 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації, в якому просив стягнути з Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації за рахунок Державного бюджету України, а також здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, який став інвалідом III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань у розмірі 29 360 грн. 40 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року у справі № 183/9944/13-а визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії в розмірі меншому, ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язано Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму одноразової компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії в розмірі 30 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань. На виконання рішення суду 17 квітня 2014 року видано виконавчий лист. 12 травня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 43171514. Відповідачем позивачу проведено розрахунок недоплаченої суми одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі, яка згідно з розпорядженням в.о. начальника Управління?соціального захисту населення від 08 вересня 2015 року становить 29360,40 грн. Станом на день звернення до суду постанова суду в частині виплати позивачу одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідачем в добровільному порядку та органами Виконавчої служби в порядку виконання судового рішення не виконана. Докази виконання державним виконавцем вимог Закону України «Про державну виконавчу службу» матеріали справи не містять; обставини, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду в матеріалах справи відсутні.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Вказав, що судове рішення у справі частково не виконано, виконавче провадження закрито. Виконавчий лист повернуто без виконання. Сума допомоги нарахована відповідачем, однак не виплачена через бездіяльність відповідача, що порушує його права, встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». В задоволенні заяв позивача та подання державного виконавця про зміну порядку та способу виконання судового рішення, в якій заявник просив змінити спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з відповідача нарахованих коштів відмовлено.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, вказуючи на те, що на виконання рішення суду позивачу здійснено перерахунок невиплаченої допомоги, однак самостійно виконати рішення суду можливості немає через відсутність відповідного фінансування, а виконання в порядку Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» неможливе через відсутність у виконавчому листі вимог про стягнення грошових коштів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, першої категорії, та інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 140956 с від 15 листопада 2011 року, посвідченням серії ААБ № 026669 від 19 грудня 2011 року, та одержує компенсаційні та соціальні виплати згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В липні 2012 року позивачу виплачено одноразову компенсацію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що став інвалідом ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 189,60 грн. з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року у справі № 183/9944/13-а визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії в розмірі меншому, ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язано Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму одноразової компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії в розмірі 30 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань.

На виконання рішення суду 14 серпня 2014 року видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження ВП № 48599453. Відповідачем позивачу проведено розрахунок недоплаченої суми одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі, яка згідно з розпорядженням в.о. начальника Управління соціального захисту населення від 08 вересня 2015 року становить 29360,40 грн.

Постановою державного виконавця від 13 жовтня 2015 року виконавчий лист № 183/9944/13-а повернуто стягувану. Підставою повернення зазначено п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», відмова суду в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

З метою належного виконання рішення суду, позивач звернувся до Державної казначейської служби України, проте листом від 12 березня 2016 року Державна казначейська служба України повернула виконавчий лист без виконання, оскільки виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії, боржником за яким є державний орган здійснюється органами виконавчої служби.

Отже, на час розгляду справи постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року у справі № 183/9944/13-а виконана лише в частині перерахунку пенсії позивача.

В поданому позові позивач просив стягнути з Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації за рахунок Державного бюджету України, а також здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, який став інвалідом III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 30 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань у розмірі 29 360 грн. 40 коп.

Водночас вбачається, що вимоги позивача про здійснення перерахунку та зобов`язання відповідача виплати позивачу суму нарахованої допомоги фактично вирішено постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року, а тому задоволенню в цій частині позов не підлягає.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої допомоги, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в редакції, яка діяла на час звернення позивача до Державної казначейської служби України, виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Отже, постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року у справі № 183/9944/13-а є обов'язковою для виконання Управлінням соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та підлягає виконанню в добровільному порядку.

З урахування того, що в добровільному порядку рішення суду не виконано, воно підлягає виконанню в примусовому порядку у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи положення Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», примусове виконання постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року покладається саме на органи виконавчої служби.

Суд приймає до уваги, що державним виконавцем було вжито заходи щодо виконання рішення суду, а саме він звертався до суду з подання про зміну способу виконання рішення суду, проте суд відмовив у задоволенні цього подання.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року прийшов до висновку, що виконання рішення є складовою частиною судового розгляду з точки зору ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. Отже невиконання рішення суду є порушенням права на справедливий суд, передбачено ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Іванов проти України» від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Такі ж висновки зроблено Європейським судом з прав людини у справах «Метаксас проти Греції» від 27 травня 2004 року; «Лізанець проти України» від 31 травня 2007 року. У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином проінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. В рішенні «Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року Європейський суд з прав людини визнав надмірною затримку у виплаті грошової компенсації строком один рік і чотири місяці. Даним рішення суду також визнано, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Судом встановлено, що постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року у справі № 183/9944/13-а станом на 22 березня 2016 року не виконана в частині виплати перерахованої компенсації.

Оскільки рішення суду в частині зобов`язання виплатити нараховані кошти Управлінням соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в добровільному порядку не виконується, на думку суду, дане рішення суду має бути виконано шляхом стягнення нарахованих коштів з боржника в примусовому порядку.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою КМУ від 3 серпня 2011 року № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

З урахуванням вищевикладеного суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на користь ОСОБА_1 суму нарахованої, однак не виплаченої одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 29360 (двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 158, 160 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за рахунок коштів рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на користь ОСОБА_1 суму нарахованої, однак не виплаченої одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 29360 (двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 40 копійок.

В решті позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова в повному обсязі складена 25 березня 2016 року.

Суддя Д.О. Парфьонов