Справа № 818/3876/15
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 р. Справа № 818/3876/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.

за участю секретаря судового засідання - Гордієнко Є.Є.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Москаленка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/3876/15

за позовом ОСОБА_1

до УМВС України в Сумській області

Сумського міський відділу УМВС України в Сумській області

про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі - відповідач 1, УМВС в Сумській області), Сумського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі - відповідач 2, СМВ УМВС в Сумській області), в якому просить суд:

- визнати незаконними та скасувати накази управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області № 955 від 05.11.2015 р. та № 380 о/с від 05.11.2015 р.;

- поновити ОСОБА_1 на посаді командира 1-ої роти батальйону патрульної служби, підпорядкованого Сумському МВ УМВС України в Сумській області, з 05.11.2015 року;

- стягнути з УМВС України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05.11.2015 р. по 23.02.2015 у розмірі 16711 грн. та стягнути моральну шкоду в розміру 20000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 03.05.2001 року по 05.11.2015 року працював в органах внутрішніх справ України в якості командира 1-ої роти батальйону патрульної служби підпорядкованого Сумському МВ УМВС України в Сумській області у званні майора міліції. Згідно наказу т.в.о. начальника УМВС України в Сумській області № 955 від 05.11.2015 позивач був звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. В обґрунтування звільнення в наказі № 955 від 05.11.2015 зазначено, що позивач перебував 28.10.2015 на службі з ознаками алкогольного сп'яніння, вживання спиртних напоїв протягом робочого часу.

Позивач наголошує, що зазначене не відповідає фактичним обставинам, оскільки за домовленістю із командиром батальйону ПС СМВ УМВС України в Сумській області підполковником міліції ОСОБА_5 27.10.2015 і 28.10.2015 він перебував у відпустці за сімейними обставинами. Тому, позивач вважає, що його перебування в приміщенні міськвідділу міліції після 16-ої години, а саме в кабінеті, де проводився ремонт, не було пов'язане із несенням служби і з робочим часом, тому при його звільненні були суттєво порушені вимоги закону, а саме ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Також, позивач звертає увагу на те, що відповідачем не було отримано згоди профспілки на його звільнення, чим істотно порушені вимоги ст. 39 Закону України "Про профспілки, їх права та гарантії діяльності".

Позивач зазначає, що згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнення з посади є крайньою мірою дисциплінарного впливу. При цьому повинно враховуватись попереднє несення служби і інші обставини, які заслуговують на увагу. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не враховано те, що ОСОБА_1 за майже 15 років несення служби не мав дисциплінарних стягнень, а навпаки має декілька заохочень та нагород, за останній рік тричі перебував в зоні АТО, має статус учасника бойових дій.

Крім того, позивач зазначає, що у зв'язку із втратою роботи, його сім'я опинилась у скрутному матеріальному становищі, позивач страждає морально, оскільки в зв'язку із звільненням з посади за перебування на службі у стані алкогольного сп'яніння суттєво змінилося ставлення до нього оточуючих, він постійно перебуває у стані приниження та несправедливого ставлення з боку керівництва. В зв'язку із цим, позивач вважає, що незаконними діями відповідача йому заподіяна значна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 20000 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, зазначивши, що службове розслідування проведено у точній відповідності до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230. Факт порушення позивачем службової дисципліни підтверджується матеріалами службового розслідування, а дисциплінарне стягнення, накладене на позивача, відповідає тяжкості вчиненого проступку.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.05.2001 року по 05.11.2015 року працював в органах внутрішніх справ України на посаді командира 1-ої роти батальйону патрульної служби підпорядкованого Сумському МВ УМВС України в Сумській області у званні майора міліції.

28.10.2015 на ім'я т.в.о. начальника Сумського МВ УМВС України в Сумській області надійшов рапорт командира батальйону патрульної служби, підпорядкованого СМВ УМВС України в Сумській області, майора міліції ОСОБА_5 стосовно того, що цього ж дня о 17.20 год. у приміщенні батальйону патрульної служби ним було виявлено майора міліції ОСОБА_1 з ознаками алкогольною сп'яніння, який відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольною сп'яніння (а.с. 43).

28.10.2015 наказом Сумського МВ УМВС України в Сумській області № 318 призначено службове розслідування з метою повного, всебічного та об'єктивного встановлення причин дисциплінарного проступку (а.с. 44).

Наказом Сумського МВ УМВС України в Сумській області від 29.10.2015 № 320 на час проведення службового розслідування позивача було відсторонено від виконання службових обов'язків (а.с. 45).

В ході службового розслідування комісією отримано письмові пояснення від працівників батальйону патрульної служби, у тому числі і від позивача (а.с. 49, 50-51, 52).

Так, позивач у своєму письмовому поясненні повідомив, що прибув на робоче місце о 09.00, де знаходився до 17.45, у період робочого часу випив близько 300 грамів горілки, коли виходив до магазину купити харчів. Позивач також зазначив, що вину повністю визнає, але відмовляється проходити медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння.

У ході службового розслідування підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни.

За результатами службового розслідування складено висновок, який 29.10.2015 затверджено т. в. о. начальника Сумського МВ УМВС підполковником міліції Науменком С.М. (а. с. 46-48).

29.10.2015 т. в. о. начальника Сумського МВ УМВС підполковником міліції Науменком С.М. до УМВС України в Сумській області направлено клопотання про звільнення позивача з органів внутрішніх справ (а. с. 56).

На підставі матеріалів даної перевірки та клопотання керівництва Сумського МВ т.в.о. начальника УМВС України в Сумській області було видано наказ № 955 від 05.11.2015, згідно з яким на ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, що виразилось у перебуванні 28.10.2015 на службі з ознаками алкогольного сп'яніння, вживанні спиртних напоїв протягом робочого часу, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ (а.с. 7).

Наказом УМВС України в Сумській області від 05.11.2015 № 380 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів МВС (а.с. 8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного.

Так, порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114).

Відповідно до п. 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового та начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Пунктом 64 "є" Положення встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (надалі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Вимогами статті 2 цього Статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту, визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Також, Закон України "Про міліцію", Присяга працівника ОВС України, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, "Правила поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України", затверджені наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, вимагають від працівника міліції суворого додержання Конституції України, діючого законодавства України, виконання вимог статутів, які видаються у межах їх повноважень.

Виходячи з аналізу перелічених вище норм, суд приходить висновку, що зазначені нормативні акти вимагають від працівника органів внутрішніх справ дотримання законодавства під час несення служби.

Наказом МВС України від 22.02.2012 № 155 затверджено Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі Правила). Ці Правила є узагальненим зібранням норм поведінки працівників органів внутрішніх справ та засобів їх врегулювання.

Так, у відповідності до вимог п. 1.1. розділу 3 Правил (Моральні основи служби в органах внутрішніх справ) кожен громадянин України, який вступає на службу до органів внутрішніх справ, добровільно покладає на себе обов'язок служіння Українському народові й захисту свободи, демократії, законності та правопорядку.

П. 4.1 розділу 3 Правил передбачено також, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе зокрема такі моральні зобов'язання як бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Суд зазначає, що у відповідності до вимог п. 1.1 розділу 4 Правил (Професійно-етичні правила поведінки працівника органів внутрішніх справ) поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин маг бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально- етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Судом встановлено, що в ході службового розслідування відповідачем підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни.

Так, позивач у своєму письмовому поясненні повідомив, що прибув на робоче місце о 09.00 де знаходився до 17.45, у період робочого часу випив близько 300 грамів горілки коли виходив до магазину купити харчів.

Позивач також зазначив, що вину повністю визнає, проте відмовляється проходити медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Суд спростовує доводи позивача про те, що він перебував не у робочий час в приміщенні Сумського міського відділу УМВС України в Сумській області , виходячи з наступного.

В судовому засіданні в якості свідків було допитано ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 Зазначені особи підтвердили факт того, що безпосередній начальник позивача - командир батальйону ПС СМВ УМВС України в Сумській області підполковник міліції ОСОБА_5 під час розмови з працівниками підтверджував надання позивачу відпуски за сімейними обставинами.

Проте, підтверджуючи сам факт надання згоди на надання відпустки командир батальйону ПС СМВ УМВС України в Сумській області підполковник міліції ОСОБА_5 зазначив, що позивачем не було надано рапорту на отримання зазначеної відпустки.

Відповідно до п. 49 Положення №114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв'язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про складання позивачем відповідного рапорту про надання відпуски та, відповідно, відсутній наказ про надання ОСОБА_1 відпустки за сімейними обставинами.

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що зазначений рапорт ним не складався та із наказом про надання відпустки він не ознайомлювався.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до графіку відповідальних та додаткових перевіряючих БПС, підпорядкованого Сумському МВ за жовтень 2015 року 28.10.2015 року є робочим днем позивача (а.с. 53).

Отже, суд спростовує доводи позивача про те, що 28.10.2015 року для нього не було робочим днем.

Крім того, суд зазначає, що наданими 28.10.2015 поясненнями ОСОБА_1 він зазначив, що перебував на робочому місці у робочий час (а.с. 49).

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Дисциплінарного статуту накладення дисциплінарного стягнення на особу, яка перебуває в стані сп'яніння, а також одержання від неї пояснень мають бути відкладені до її протверезіння.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач не заперечував проти факту вживання алкогольних напоїв, проте відмовився від проходження медичного обстеження в Сумському обласному наркологічному диспансері на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння (а.с. 49,54). Вину визнав повністю.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не було можливості встановити стан сп'яніння позивача, а тому підстави для відкладення надання пояснень від позивача були відсутні.

Крім того, суд зазначає, що позивачем добровільно складено зазначені пояснення. Жодних зауважень чи заперечень не було висловлено (а.с. 54).

Також, суд відхиляє доводи позивача про відсутність згоди профспілкової організації на його звільнення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 37, 38, 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" повноваженнями, щодо погодження на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, наділені виключно виборні органи первинної профспілкової організації.

Проте, відповідачем не надано до суду доказів звернення до виборного органу Первинної профспілкової спілки атестованих працівників Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області щодо надання згоди на звільнення позивача.

Суд зазначає, не отримання згоди виборного органу на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником не може бути безумовною підставою для поновлення працівника на роботі за відсутності інших порушень, оскільки відповідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без належного звернення до профспілкового органу, суд самостійно запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

На виконання вказаних положень, Сумським окружним адміністративним судом 23.02.2016 року винесено ухвалу, якою зобов'язано Первинну профспілкову спілку атестованих працівників Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області провести збори, на яких розглянути питання щодо одержання згоди або відмови у наданні згоди виборного органу на звільнення ОСОБА_1

Первинною профспілковою спілкою атестованих працівників Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області, на своєму засіданні 09.03.2016 року, не надано конкретної відмови або згоди на звільнення позивача, що підтверджується протоколом від 09.03.2016 року № 2 (а.с. 112).

Також, рішення профспілкової організації не містить будь яких фактів, щоб спростовували висновки службового розслідування або перешкоджали притягненню ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Отже, суд приходить висновку про безпідставність тверджень позивача щодо порушення відповідачем порядку його звільнення.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, відповідач належними та допустимими доказами, дослідженим в судовому засіданні, довів у спірних правовідносинах правомірність своїх дій щодо звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Отже, суд вважає, що відповідач при винесенні спірних наказів управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області № 955 від 05.11.2015 р. та № 380 о/с від 05.11.2015 р., яким до позивача застосовано крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ, діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до УМВС України в Сумській області, Сумського міського відділу УМВС України в Сумській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УМВС України в Сумській області, Сумського міського відділу УМВС України в Сумській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений 31.03.2016.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук