Справа № 2а-4161/09/4/0170
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2016 р. м. Київ К/9991/12332/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

секретар судового засідання Титенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим

та касаційну скаргу Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим (яка є правонаступником Державної податкової інспекції у місті Феодосії Автономної Республіки Крим)

на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07 грудня 2009 року

та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року

у справі № 2а-4161/09/4/0170

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз»)

до 1. Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (яка є правонаступником Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим),

2. Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим (яка є правонаступником Державної податкової інспекції у місті Феодосії Автономної Республіки Крим)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (далі - відповідач-1), Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим (далі - відповідач-2) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 27 лютого 2009 року № /0 та № /0 (в редакції доповнення до адміністративного позову від 01 жовтня 2009 року № 2944).

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07 грудня 2009 року позов був задоволений. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Сімферополі АР Крим від 27 лютого 2009 року №/0 про визначення ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 62386,00 грн., у тому числі: за основним платежем - 42280,55 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 20105,45 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Сімферополі АР Крим від 27 лютого 2009 року № /0 про визначення ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 12766,53 грн., у тому числі: за основним платежем - 8511,02 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4255,51 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» 3,40 грн. судових витрат.

Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07 грудня 2009 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Феодосійська МДПІ АР Крим, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07 грудня 2009 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з ВПП в м. Сімферополі АР Крим, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07 грудня 2009 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну позивача - ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» його правонаступником - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз», що підтверджується копією статуту ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз», затвердженого рішенням чергових загальних зборів акціонерів (протокол від 18 квітня 2011 року № 14) та копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 458296 від 13 травня 2011 року.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Феодосії АР Крим була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка Феодосійського управління по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платниками податків: ТОВ «Центр будівельної підготовки», ТОВ «Юком», ТОВ «Прогрес Плюс», ТОВ «УК «Кроніка-Плюс» за період з 01 січня 2006 року по 31 жовтня 2008 року, за результатами якої складений акт № 295/23-1/23191273 від 06 лютого 2009 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені: вимоги пункту 5.1 статті 5, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податку на прибуток за період, який перевірявся, на загальну суму 42280,00 грн. у тому числі: за 2006 рік - 24788,50 грн., ща 2007 рік - 12600,80 грн., за 2008 рік - 4891,25 грн.; вимоги підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість у періоді, який перевірявся, на загальну суму 8511,02 грн., у тому числі: за 2006 рік - 5012,57 грн., за 2007 рік - 2520,20 грн., за 2008 рік - 978,25 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивач неправомірно сформував валові витрати та податковий кредит за господарськими операціями, здійсненими з ТОВ «Центр будівельної підготовки», ТОВ «Юком», ТОВ «Прогрес Плюс», ТОВ «УК «Кроніка-Плюс», оскільки: у СВ ПМ ДПА в АР Крим у провадженні знаходиться кримінальна справа №2, порушена 06 березня 2007 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 205, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво), вчиненого невстановленими слідством особами, які здійснювали діяльність від імені посадових осіб ряду суб'єктів господарської діяльності, у тому числі від імені ТОВ «Центр будівельної підготовки», ТОВ «Юком», ТОВ «Прогрес Плюс», ТОВ «УК «Кроніка-Плюс»; 24 червня 2008 року відносно посадової особи ТОВ «Центр будівельної підготовки» - ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України; позивачем не було надано до перевірки письмових договорів, укладених з вказаними вище суб'єктами господарювання, а також документів, які б підтверджували транспортування товарно-матеріальних цінностей, придбаних у зазначених контрагентів. Вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про те, що усні правочини, укладені позивачем з ТОВ «Центр будівельної підготовки», ТОВ «Юком», ТОВ «Прогрес Плюс», ТОВ «УК «Кроніка-Плюс», є нікчемним у розумінні положень статті 228 Цивільного кодексу України, а виписані зазначеним контрагентом первинні бухгалтерській документи не дають позивачу права на формування валових витрат та податкового кредиту.

27 лютого 2009 року ДПІ у м. Феодосії АР Крим на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 62386,00 грн., у тому числі: 42280,55 грн. - за основним платежем, 20105,45 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

27 лютого 2009 року ДПІ у м. Феодосії АР Крим на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 12766,53 грн., у тому числі: 430223,00 грн. - за основним платежем, 215112,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правомірно сформував валові витрати та податковий кредит у відповідних податкових періодах по господарських операціях з ТОВ «Центр будівельної підготовки», ТОВ «Юком», ТОВ «Прогрес Плюс», ТОВ «УК «Кроніка-Плюс», оскільки реальність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, виписаними належним чином зареєстрованою юридичною особою та платником податку на додану вартість. При цьому, суд вказав, що постановою Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17 червня 2009 року у справі № 1п-129/2009 ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку зі зміною обстановки, а кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, було закрито.

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість, валових витрат та податкового кредиту, регулюються статтею 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статтею 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 5.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Абзацом 3 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами абзацу 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування реальності господарських операцій з ТОВ «Центр будівельної підготовки», ТОВ «Юком», ТОВ «Прогрес Плюс», ТОВ «УК «Кроніка-Плюс» позивач посилався наявність належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, зокрема, накладних, податкових накладних, рахунків, платіжних доручень, забірних відомостей на запасні частини (т.1 арк. справи 159-165, 168-178, 183-192, 194-203, 228-238, 241-247, 250-294), виписаних належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податку на додану вартість, з урахуванням того, що вказані вище первинні бухгалтерські документи, були надані ним на перевірку на запит податкового органу(т.1 арк. справи 79), що підтверджується відповіддю на запит (т.1 арк. справи 81-84) та знайшло своє відображення у акті перевірки.

В свою чергу, в обґрунтування правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень податковий орган посилався на те, що в мотивувальній частині постанови Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17 червня 2009 року у справі №1п-129/2009, якою ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку зі зміною обстановки, а кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, закрито, було встановлено, що зареєструвавши ТОВ «Центр будівельної підготовки», ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, маючи умисел на порушення встановленого порядку здійснення господарської діяльності, при відсутності наміру здійснювати заявлену діяльність, що виразилось у невиконанні обов'язків, які випливають із установчих документів юридичної особи, протягом часу, який необхідний та достатній для виконання таких обов'язків, уклав з рядом суб'єктів господарської діяльності фіктивні угоди на поставку різних товарів, робіт та послуг, зобов'язання за якими не виконувались. Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, - фіктивне підприємництво, тобто створення суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності. В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, розкаявся у скоєному та просив кримінальну справу стосовно нього закрити на підставі статті 7 Кримінально-процесуального кодексу України (т.1 арк. справи 156-158). Також, в обґрунтування своїх доводів податкових орган посилався на вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17 червня 2009 року, яким ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, в мотивувальній частині якого було встановлено, що у 2007 році ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1, маючи єдиний умисел, об'єднаний спільною метою, направленою на придбання суб'єктів господарської діяльності (юридичних осіб) з метою зайняття фіктивним підприємництвом, тобто завідомо знаючи, що фактично юридична особа ніякої фінансово-господарської діяльності у відповідності до вимог діючого законодавства України вести не буде, використав створене ОСОБА_1 в установленому порядку підприємство - ТОВ «Центр будівельної підготовки» (т.1 арк. справи 300-304).

Колегія суддів вказує, що при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Разом з цим, суди попередніх інстанцій вказаним обставинам не надали належної оцінки та не встановили, чи набрав вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17 червня 2009 року законної сили станом на дату ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій рішень у даній справі.

Крім іншого, суди попередніх інстанцій безпідставно проігнорували обставини, встановлені Залізничним районним судом м. Сімферополя АР Крим у постанові від 17 червня 2009 року у справі №1п-129/2009 щодо реєстрації ТОВ «Центр будівельної підготовки» виключно з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у документальному оформленні безтоварних операцій з метою формування бажаних наслідків у податковому обліку, з урахуванням того, що ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кримінального кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб'єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства (виключно з метою здійснення злочинної діяльності).

Також, матеріали справи містять постанову слідчого по ОВС СВ ПМ ДПА в АР Крим від 18 листопада 2008 року у кримінальній справі № 2, якою було призначено позапланову документальну перевірку фінансово-господарської діяльності Феодосійського управління по експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кримгаз», в мотивувальній частині якої вказано, що у період з 2004 по 2008 рік з метою реалізації умислу на ухилення від сплати податків, шляхом створення конвертаційного центру з використанням фіктивних підприємств, ОСОБА_3, спільно з ОСОБА_2 та невстановленими слідством особами було придбано ряд суб'єктів господарської діяльності, у тому числі ТОВ «Центр будівельної підготовки», ТОВ «Юком», ТОВ «Прогрес Плюс», ТОВ «УК «Кроніка-Плюс». Придбавши та використовуючи вказані вище суб'єкти господарської діяльності ОСОБА_3, ОСОБА_2 та невстановлені слідством особи від імені посадових осіб та без їх відома, при відсутності намірів здійснювати заявлену в установчих документах господарську діяльність, укладали договори, підписували бухгалтерські документи про здійснення угод, які в подальшому сприяли проведенню безтоварних операцій, незаконній конвертації грошових коштів та ухиленню від сплвати податків. Всі зазначені підприємства були вистроєні в єдину схему з метою прикриття незаконної діяльності по ухиленню від сплати податків суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними та фізичними особами. Безпосередньо грошові кошти знімались з розрахункових рахунків ПП «Аквілон-2006» та МКП НТФ «Старк» (т.1 арк. справи 77-78).

Разом з цим, суди попередніх інстанцій не перевірили, чи був постановлений вирок, або інше процесуальне рішення у кримінальні справі № 2 щодо посадових осіб ТОВ «Юком», ТОВ «Прогрес Плюс», ТОВ «УК «Кроніка-Плюс» щодо вчинення (не вчинення) ними, або ж невстановленими слідством особами злочину, передбаченого частинами 1, 2 статті 205, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що в умовах дії закріпленого статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України принципу офіційного з'ясування обставин у справі обов'язковому дослідженню та оцінці підлягають доводи як позивача, так і відповідача, у зв'язку з чим усі обставини, якими сторони обґрунтовують свої доводи, мають бути ретельно перевірені.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, постанова Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07 грудня 2009 року та ухвала Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим та касаційну скаргу Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 07 грудня 2009 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.Я. Олендер

_____________________ А.О. Рибченко