Справа № 804/14345/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Київ К/800/11798/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Кошіля В.В.,

Степашка О.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2014

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015

у справі № 804/14345/13-а

за позовом Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

до Відкритого акціонерного товариства "Синельниківське хлібоприймальне підприємство"

третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Синельниківському районі Дніпропетровської області

про надання дозволу на погашення усієї суми простроченої заборгованості з бюджетної позички за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за відповідачем обліковується заборгованість по бюджетній позичці, яка надавалась сільськогосподарським товаровиробникам у 1995 - 1997 роках. Позивачем та третьою особою, відповідно до Порядків надання і повернення бюджетних позичок між фінансовим органом рай(міськ) відділеннями у 1995 році та державним казначейством у 1996-1997 роках, заготівельним підприємством ВАТ "Синельниківське хлібоприймальне підприємство" та сільськогосподарськими товаровиробниками були укладені трьохсторонні угоди про надання бюджетної позички .

При цьому, матеріали справи не містять жодного з цих договорів, з урахуванням того, що ухвалою суду першої інстанції від 07.02.2014 витребовувались у Управління Державної казначейської служби України письмові докази щодо наявності у відповідача заборгованості по бюджетній позичці, яка надавалась сільськогосподарським товаровиробникам у 1995-1997 роках.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Правовідносини щодо бюджетної позики, яка надавалася сільськогосподарським товаровиробникам у 1995-1998 роках врегульовані постановою Кабінету Міністрів "Про стан підготовки до збиральних робіт і формування державного контракту на закупівлю зерна у 1995 році" від 31.05.1995 N 370, постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.1996 N 323 "Про задоволення державних потреб у сільськогосподарській продукції на 1996 рік" та постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.1997 N 124 "Про задоволення державних потреб у зерні в 1997 році".

З метою виконання зазначених постанов були затверджені відповідні Порядки, а саме: спільним наказом Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України, Міністерства сільського господарства і продовольства України від 12.07.1995 N 119/109/193 (20334-95), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.1995 за N 334/870, затверджено Порядок надання і повернення державної позички для фінансування державного контракту 1995 року на поставку до державних ресурсів зерна, сортового і гібридного насіння зернових культур; спільним наказом Міністерства фінансів України та Міністерства сільського господарства і продовольства України від 11.04.1996 N 72/113 (20265-96), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.06.96 за N 265/1290, затверджено Порядок надання і повернення бюджетної позички на закупівлю продовольчого зерна, елітного і сортового насіння за державним замовленням 1996 року; спільним наказом Міністерства сільського господарства і продовольства України, Міністерства фінансів України та Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 04.03.1997 N 70/54/18 (20212-97), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.06.1997 за N 212/2016, затверджено Порядок надання бюджетної позички на закупівлю продовольчого зерна і сортового насіння за державним замовленням 1997 року.

У відповідності із зазначеними Порядками, безвідсоткова бюджетна позичка надавалась фінансовим органом рай(міськ)фінвідділом в 1995 році, відділенням державного казначейства в 1996 - 1997 роках) за трьохсторонніми угодами, укладеними цими органами з заготівельним (переробним) підприємством та сільгосптоваровиробником. Державним замовником на поставку продовольчого зерна до державних ресурсів був Мінсільгосппрод і ДАК "Хліб України", заготівельні та переробні підприємства і організації які мали укладати з товаровиробниками (виконавцями державного замовлення) державний контракт на закупівлю зерна. При цьому надання бюджетної позички рай(міськ)фінвідділами чи органами державного казначейства здійснювалось або шляхом авансування оплати витрат сільгосптоваровиробників на закупівлю паливно-мастильних матеріалів, насіння, міндобрив, засобів захисту рослин, запчастин, сільгосптехніки, витрат на капремонт техніки та погашення установам банків заборгованості по кредитах тощо на підставі поданих товаровиробниками документів (рахунків-фактур, товаротранспортних накладних та ін.), або шляхом надання позички у вигляді матеріально-технічних ресурсів, в т. ч. зерна і кормозбиральних комбайнів. Фінансові органи забезпечували облік укладених контрактів та надання авансів в розрізі товаровиробників та заготівельних організацій, а останні забезпечували окремий облік зерна, прийнятого від товаровиробників, і проводили остаточні розрахунки з ними за поставлене зерно після відшкодування товаровиробниками суми авансу. Контроль за виконанням держконтракту (держзамовлення) покладався на Міністерство сільського господарства і продовольства України, ДАК "Хліб України" і заготівельні організації, а за наданням та поверненням бюджетних позичок - на Міністерство фінансів України, фінансові органи, органи держказначейства. Відповідальність перед фінансовими органами за підсумками проведених ними документальних перевірок несли товаровиробники (за недопоставку зерна на суму отриманого авансу) та заготівельні організації (за неповернення бюджетних позичок). Згідно договорів, укладених між хлібоприймальними підприємствами та сільськогосподарськими товаровиробниками, на хлібоприймальні підприємства було покладено забезпечення приймання, зберігання та облік зерна в державні ресурси. Повернення позички здійснювалось хлібоприймальними підприємствами по мірі реалізації продукції.

Як свідчать матеріали справи, позивачем та третьою особою не було надано належних документів, складених в ході виконання таких договорів між заготівельною організацією та товаровиробниками.

Крім того, згідно із п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні надатись під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після закінчення.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як вірно зазначено судами, позивачем документально не підтверджено виконання договорів про надання бюджетної позички.

Разом із тим, матеріали справи свідчать, що третьою особою, на підтвердження заборгованості, було надано лише звіт про використання та повернення бюджетної позички, наданої заготівельним організаціям для фінансування держконтракту 1995 року на зерно по ВАТ «Синельниківське хлібоприймальне підприємство» та довідки про використання та повернення бюджетної позички, наданої на закупівлю зерна, елітного і сортового насіння за державним замовлення 1996 року та про використання та повернення бюджетної позички, наданої на закупівлю продовольчого зерна і сортового насіння за державним замовленням 1997 року, згідно яких станом на 01.02.2001 наявна заборгованість по вказаним бюджетним позичкам на загальну суму 7 023 416,00грн.

Проте, судами вірно зазначено, що ці документи свідчать лише про здійснення відповідачем належного обліку використання та повернення наданої бюджетної позички, а не про заборгованість відповідача перед бюджетом.

Позивачем не надано суду доказів того, що відповідач, отримавши від сільськогосподарського товаровиробника продовольче зерно та сортове насіння, не виконав покладених на нього обов'язків та не включив його до державних ресурсів, в той час, як, згідно приписів наведених вище Порядків, відповідальність відповідача за неповернення бюджетної позички виникає лише у випадку не закладення ним зерна та сортового насіння до державних ресурсів після поставки його сільськогосподарським товаровиробником, який, за умовами трьохсторонніх угод про надання бюджетної позички та відповідно до постанов Кабінету Міністрів "Про стан підготовки до збиральних робіт і формування державного контракту на закупівлю зерна у 1995 році" від 31.05.1995 N 370, "Про задоволення державних потреб у сільськогосподарській продукції на 1996 рік" від 12.03.1996 N 323 та "Про задоволення державних потреб у зерні в 1997 році" від 04.02.1997 N 124, зобов'язується поставити в державні ресурси продовольче зерно за державним замовленням в кількості, яка відповідає сумі отриманого авансу, а заготівельна організація, в свою чергу, зобов'язувалася закласти до державних ресурсів продовольче зерно в кількості, що відповідає сумі отриманої бюджетної позички та забезпечити повернення одержаної бюджетної позички в міру реалізації продукції.

Зазначене свідчить, що обов'язку заготівельного підприємства повернути позичку передує обов'язок товаровиробника (який є безпосереднім отримувачем авансу) поставити в державні ресурси зерно (насіння) в кількості, що відповідає сумі отриманого авансу, для його подальшої реалізації заготівельним підприємством та отримання ним виручки, за рахунок якої і здійснюється погашення позички.

Судами обох інстанцій вірно зазначено, що податковим органом не надано доказів поставки товаровиробниками заготівельній організації ВАТ «Синельниківське хлібоприймальне підприємство» зерна (насіння) в кількості, що відповідає сумі отриманого авансу, а, отже, не надано доказів виникнення у відповідача обов'язку повернення державної позички.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо надання дозволу на погашення усієї суми простроченої заборгованості позивача з бюджетної позички у розмірі 7 023 416,00грн. за рахунок його майна, що перебуває у податковій заставі.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)В.В. Кошіль
(підпис)О.І. Степашко