Справа № 810/5325/15
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року 810/5325/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсів» до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Арсів» звернулося до суду з позовом до Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з вимогами визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 31.07.2015 р., № від 31.07.2015 р. та № від 31.07.2015 р.

У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що працівниками Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Арсів» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 20.09.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період 20.09.2012 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено Акт перевірки.

Пояснив, що на підставі Акту перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вважає, що контролюючий орган неправомірно визначив суму грошового зобов'язання та прийняв рішення, що суперечить законодавству та виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених законами України.

У судових засіданнях представник позивача підтвердив обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач - Ірпінська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що працівниками Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Арсів» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 20.09.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період 20.09.2012 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено Акт перевірки. На підставі чого винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та таким, що відповідають нормам чинного законодавства.

25.02.2016 р. у судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що працівниками Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Арсів» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 20.09.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період 20.09.2012 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено Акт перевірки. За результатами перевірки складено Акт перевірки в якому були зафіксовані порушення податкового законодавства.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем норм податкового законодавства, а саме:

- пп.14.1.36, пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, пп.139. .1 п.139.1 ст.139 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток на загальну суму 82261 грк. та зменшене від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2014 рік на суму 362505 грн,;

- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 151781 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області були винесені оскаржуванні податкові повідомлення-рішення:

- № від 31.07.2015 р. яким визначено суму грошового зобов'язання за основним платежем податок на додану вартість в розмірі 151781,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 37945, 25 грн.;

- № від 31.07.2015 р., яким встановлено суму завищення суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 362505 грн.;

- № від 31.07.2015 р., яким визначено суму грошового зобов'язання за олсновним платежем з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 82261 грн., штрафними санкціями 20565,25 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суд вважає за необхідне вказати наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Арсів» отримувало послуги мерчандайзингу (маркетингових послуг) та інформаційних послуг від ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт», ТОВ «ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Рітейл», ТОВ «ДельфінМедіа», ТОВ «Торгівельний будинок Амстор».

Щодо взаємовідносин ТОВ «Арсів» з ТОВ «Агенство мерчандайзингу «Рітейл» необхідно вказати неступне.

Згідно договору від 01.02.2013 р. №С Дог-0195, де ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Рітейл» (виконавець) та ТОВ «Арсів» (замовник), виконавець забезпечує комплекс заходів, спрямованих на стимулювання збуту продукції, зазначеної додатку до поточного договору, а замовник оплачує ці послуги, у певний термін.(п.1 Предмет договору). Згідно п. 2.1 договору загальна сума договору визначається сумою рахунків, які додаються до цього договору. Згідно п. 2.2, оплата робіт здійснюється на розрахунковий рахунок виконавця згідно рахунків, наданих замовнику і є невід'ємною частиною цього договору. Згідно п. 3.1 договору, сторони оформляють: перелік робіт (послуг), список товарних позицій замовника, з якими будуть проводитися ці роботи і перелік адрес за якими будуть виконуватися зазначені роботи, у вигляді додатків до цього договору. Згідно п. 3.2 договору, виконавець надає рахунки на оплату робіт (послуг). Згідно п. 3.3 договору, тривалість робіт, їх періодичність, структуру звітності та інші обов'язкові до виконання умови оформляються у вигляді додаткових інструкцій або планограм, які є невід'ємною частиною цього договору. Згідно п. 3.5 договору акт виконаних робіт оформляється сторонами не пізніше 5 днів з моменту закінчення кожного етапу робіт, передбаченого в додатках до цього договору.

Згідно з умовами даного договору, ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Рітейл» було надано маркетингових послуг на адресу ТОВ «Арсів» згідно первинних документів.

Згідно даних АІС «Реєстр платників податків» наявність об'єктів нерухомого майні інформація в ОДПІ відсутня. Наявність основних виробничих фондів: підприємство не звітл ; про наявність основних фондів та їх сукупну балансову вартість. Інформація про орендовані та одержані по договору лізингу основні засоби відсутня. Наявність виробничих активів, складських приміщень: інформація відсутня. Наявність земельних ділянок: інформація в ОДПІ відсутня. В той же час, відсутні відомості про майно, складські приміщення, які товариство використовувало у своїй діяльності. Факт відсутності відомостей, щодо наявності у підприємства власних або орендованих складських приміщень, виробничих потужностей, не надання документів стосовно послуг ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Рітейл», відсутність відомостей щодо придбання товарів, та знаходження цих товарів на складах, а також відсутність документів, які свідчать про фінансово-господарську діяльність, техніки та інших засобів, вказує на те, що підприємство (його посадові особи) не могло здійснювати господарську діяльність з постачання товарів, здійснення робіт та послуг. Таким чином встановлено відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині, купівлі, продажу, реалізації, зберігання, відвантаження товару, та інше в силу відсутності транспортних засобів, приміщень та матеріальних ресурсів, що свідчить про відсутність у ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Рітейл» можливостей здійснювати фактичне надання послуг мерчандайзенгу.

Судом встановлено відсутність у ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Рітейл» необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Щодо взаємовідносин ТОВ «Арсів» з ТОВ «Агенство мерчандайзингу «Горизонт» необхідно вказати наступне.

Згідно договору від 01.03.2014 р. №ГДог-0048 Маркетингові послуги (Мерчендайзинг), де ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Горизонт» (виконавець), а ТОВ «АРСІВ» (замовник), виконавець забезпечує комплекс заходів, спрямованих на стимулювання збуту продукції , зазначеної додатку до поточного договору, а замовник оплачує ці послуги, у певний термін.(п.1 Предмет договору). Згідно п. 2.1 договору загальна сума договору визначається сумою рахунків, які додаються до цього договору. Згідно п. 2.2, оплата робіт здійснюється на розрахунковий рахунок виконавця згідно рахунків, наданих замовнику і є невід'ємною частиною цього договору. Згідно п. 3.1 договору , сторони оформляють: перелік робіт (послуг), список товарних позицій замовника, з якими будуть проводитися ці роботи і перелік адрес за якими будуть виконуватися зазначені роботи, у вигляді додатків до цього договору. Згідно п. 3.2 договору, виконавець надає рахунки на оплату робіт (послуг). Згідно п. 3.3 договору, тривалість робіт, їх періодичність, структуру звітності та інші обов'язкові до виконання умови оформляються у вигляді додаткових інструкцій або планограм, які є невід'ємною частиною цього договору. Згідно п. 3.5 договору акт виконаних робіт оформляється сторонами не пізніше 5 днів з моменту закінчення кожного етапу робіт, передбаченого в додатках до цього договору.

Згідно з умовами даного договору, ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Горизонт» було надано маркетингових послуг на адресу ТОВ «Арсів» згідно первинних документів.

Згідно картки рахунку 68551 ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Горизонт» та наданих до перевірки первинних документів, сума включення до витрат «Декларації на прибуток підприємств»(база оподаткування з податку на прибуток) складає 164600 грн., в т.ч. за рік 2014 р. - 164600,00 грн.

Суду не надано документів стосовно послуг ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Горизонт», відсутність відомостей щодо придбання товарів, та знаходження цих товарів на складах, а також відсутність документів, які свідчать про фінансово- господарську діяльність, техніки та інших засобів, вказує на те, що підприємство (його посадові особи) не могло здійснювати господарську діяльність з надання послуг мерчандайзинку, здійснення робіт та послуг.

Щодо взаємовідносин ТОВ «Арсів» з ТОВ «Дельфін Медіа» та ТОВ «Торгівельний будинок Амстор» необхідно вказати наступне.

Згідно договору від 10.02.2014 року №01-10/02/14 про надання послуг (маркетингова та рекламна кампанія по продукції «замовника») промо акція: «Дегустація магазинів «БИЛЛА», де ТОВ «Дельфін Медіа» (виконавець), а ТОВ «АРСІВ» (замовник), виконавець забезпечує комплекс заходів, спрямованих на стимулювання збуту продукції, зазначеної додатку до поточного договору, а замовник оплачує ці послуги, у певний термін.

Судом встановлено, що аналогічні послуги були надані: згідно додаткової угоди №2 від 29.04.14 року - таймінг і адресна програмам магазинів «МЕТРО»; згідно додаткової угоди №3 від 29.04.14 року - таймінг і адресна програмам магазинів «МЕТА МАРКЕТ»; згідно додаткової угоди №5 від 20.10.14 року - таймінг і адресна програмам магазинів «МЕТА МАРКЕТ».

Згідно картки рахунку 68551 ТОВ «Дельфін Медіа», та наданих первинних документів, сума включення до витрат «Декларації на прибуток підприємств»(база оподаткування з податку на прибуток) за 2014 рік складає 33685 грн.

На період вказаний у первинних документах, на «Дельфін Медіа» працювало одна людини. Відповідно до АІС Податковий Блок, «Дельфін Медіа» керівник ОСОБА_1, по підприємству внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, філії або представництва відсутні, об'єкти оподаткування відсутні, товариство не знаходиться за податковою адресою, директор товариства не причетний до господарської діяльності, немає складських та виробничих приміщень, відсутні основні фонди, та відсутній факу реального здійснення операцій.

Згідно рахунків-фактур та актів виконаних робіт, підприємством- постачальником послуг надавались послуги по розміщенню інформації про товар у друкованих виданнях за адресою: 083012, м. Донецьк, вул. Соколина, 38.

Згідно з умовами договору, ТОВ «Торгівельний будинок Амстор» було надано інформаційні послуги ТОВ «Арсів».

Згідно АІС Податковий блок ТОВ «Торгівельний будинок Амстор» визнані банкрутом, місцезнаходження м. Дніпропетровськ; керівник; філії або представництва відсутні, об'єкти оподаткування відсутні; немає складських та виробничих приміщень, відсутні основні фонди, та відсутній факт реального здійснення операцій.

Судом встановлено, що вищезазначені підприємства не є безпосередніми власниками торгівельних мереж, з якими ТОВ «Арсів» заключено договори господарської діяльності на гуртовий продаж продуктів харчування.

На порушення: п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України, ТОВ «Арсів» безпідставно включено до складу податкового кредиту ПДВ всього на суму 151781 грн., в т.ч. за липень 2013 року на суму 7211 грн., за вересень 2013 року на суму 5087 грн., за жовтень 2013 року на суму 11439 грн., за листопад 2013 року на суму 27310 грн., за грудень 2013 року на суму 24427 грн., за січень 2014 року на суму 20191 грн., за березень 2014 року на суму 7623 грн., за квітень 2014 року на суму 12547 грн., за травень 2014 року на суму 8673 грн., за червень 2014 року на суму 4729 грн., за серпень 2014 року на суму 9559 гри., за вересень 2014 року на суму 2435 грн., за жовтень 2014 року на суму 5082 грн., за грудень 2014 року на суму 5468 грн., за рахунок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ, що не відноситься до господарської діяльності підприємств.

Судом встановлено, що ТОВ «Арсів» проводить реалізацію імпортованих товарів (продуктів харчування) в торгівельних супермаркетах та гіпермаркетах на території України. За розміщення своєї продукції в мережах, за умовами договорів господарської діяльності на продаж продуктів харчування, товариством щомісячно сплачуються суми маркетингових (рекламних) послуг. Таким чином крім маркетингових (рекламних) послуг, ТОВ «Арсів» оплачувало й послуги мерчандайзингу (маркетингу) одних і тих самих торгівельних павільйонів, а отже, проводиться подвійна рекламна компанія товарів.

А отже відповідно до вищевказаного право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку...».

ТОВ «Арсів» здійснює реалізацію товарів мережам продовольчих магазинів, з якими в той же час підписуються договора щодо надання на адресу ТОВ «Арсів» послуг щодо просування товару шляхом проведення рекламних акцій, промо акцій та інших, щодо здійснення маркетингових кампаній тощо. В той же час ТОВ «Арсів» придбавало у контрагентів-постачальників аналогічні маркетингові та рекламні послуги ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Горизонт», ТОВ «Дельфін Медіа».

Враховуючи вищевикладене ТОВ «Арсів» фактично сплачував ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Горизонт», ТОВ «Дельфін Медіа», ТОВ «Торгівельний будинок Амстор» за послуги, що мали надаватися підприємству торгівельними мережами.

На порушення пп. 139.1.1 п.139.1 ст. 139 ПК України, підприємством неправомірно віднесено до складу витрат суми витрат, які не пов'язані з провадженням господарської діяльності. ТОВ «АРСІВ» до складу витрат було включено суми витрат мерчендайзингу як комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію підготовки товарів до продажу, привернення уваги покупців і спонукання їх де здійснення покупок протягом тривалого періоду серії дій та заходів, метою яких є нарощування обсягів реалізації товару та підвищення якості обслуговування покупців.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необґрунтованих виплат. У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов'язань, але і в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів.

За звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

При цьому свідоцтво про державну реєстрацію та наявність реєстрації постачальника в органах податкової служби не характеризують підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників.

А відтак доказами прояву розумної обережності слугують не лише установчі документи та витяги з Єдиного державного реєстру, але й обґрунтування мотивів вибору контрагента, обставин укладення та виконання договорів, перевірка ділової репутації контрагента, повноважень осіб, що діють від імені підприємства.

Позивач надав, в підтвердження господарської операції видаткові, податкові накладні та договори, які в свою чергу тільки фіксують господарську операцію.

В той же час, позивачем не надано рахунки фактури, замовлення на придбання (оскільки з накладної вбачається придбання різного товару з різними номенклатурами). Відсутність зазначених доказів на ряду з наявною податковою інформацією дають всі підстави вважати, що господарські операції не відбулися в реальності, а відображені виключно на папері.

Тому наявність формально складених первинних документів не підтверджує реальне здійснення господарських операцій.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, що вбачається з листа від 02.06.2011 р. №742/11/13-11, в якому зазначено, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції; якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

В свою чергу, відповідно до пп.14 1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Положенням п.138.1 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.п. 138.4, 138.6 - 138.9, пп.пп.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п.138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з п.138.5, пп.пп.138.10.5, 138.10.6 п.138.10, п.п.138.11, 138.12 цієї статті, п.140.1 ст.140 і ст.141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у п.138.3 цієї статті та у ст.139 цього Кодексу.

Згідно із абз. 1 п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених р.ІІ цього Кодексу.

Пунктом 138.8 ст.138 ПК України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

В пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п.201.6. ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Первинні документи оформлюються у порядку, передбаченому Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІV із змінами та доповненнями та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 із змінами та доповненнями.

Відповідно до ст. 1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІV із змінами та доповненнями первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства;

Статею 9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІV із змінами та доповненнями визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88 із змінами та доповненнями первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 1 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей затвердженої Наказом Мінфіном від 16.05.1996, № 99 визначено що вказана Інструкція поширюється на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей затвердженої Наказом Мінфіном від 16.05.1996, № 99 сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 р. № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

У зв'язку з вищевикладеним судом вважає, що позивачем занижено податкові зобов'язань з податку на прибуток на загальну суму 82261 грн. та зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2014 рік на суму 362505 грн., занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 151781 грн., а отже відповідачем правомірно винесено податкові повідомлення-рішення № від 31.07.2015 р., № від 31.07.2015 р. та № від 31.07.2015 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 69, 70, 71, 72, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.