Справа № 804/6659/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Київ К/800/63207/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.

Конюшка К.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці ДВС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова група "Інтерпап" до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова група "Інтерпап" звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.04.2013 №110100000/2013/200179/1, визнання протиправною і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.04.2013 №110100000/2013/00211.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Дніпропетровською митницею Міндоходів протиправно, на підставі хибного висновку щодо не підтвердження поданими позивачем документами заявленої митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №11010000/2013/200179/1 від 12.04.2013;. визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2013/00211 від 12.04.2013.

У поданій касаційній скарзі Дніпропетровська митниця Міндоходів, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця ДВС із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова група "Інтерпап" згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту від 19.06.12 №19SM придбало товар «Папір крейдований торгової марки «Ecocoat», вироблений компанією «Shandong Chenming Paper Holdings LTD».

З метою митного оформлення товару 12.04.2013 товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова група до Дніпропетровської митниці Міндоходів подано МД №110100000/2013/210826, згідно з якою митну вартість імпортованого товару визначено за першим методом - за ціною угоди.

Так, позивачем заявлено товар за ціною контракту - 34282,88 доларів США, що дорівнює 274 023,06 грн. (за курсом валюти 7,933 грн./дол.. США) вагою нетто 40332,8 кг., що відповідає інвойсу №2013INV00729 від 20.03.2013 до контракту №19SM від 19.06.2012. Ціни вказані в інвойсі №2013INV00729 від 20.03.2013 є актуальними у квітні 2013 року за контрактами/специфікаціями, укладеними у березні 2013 року.

До зазначеної декларації позивачем додано: уніфіковану митну квитанцію МД-1 №500006У№0209810 від 08.04.13 року; картку особи, яка здійснює операції з товарами від 14.03.2013 року №100/2012/0006877; накладну УМВС №40091464 від 08.04.2013 року; коносамент (Bill of Lading) MSCUQP874012 від 28.02.2013; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Експертний висновок УкрПапір № 309 від 11.04.2013 року; рахунок-фактура (інвойс) 2013INV00729 від 20.03.2013 року; рахунок-фактура (інвойс) продавця (з третіми особами) №2013INV00729 від 20.03.13 року; пакувальний лист б/н від 28.02.2013 року; страховий поліс 08/15005 від 28.02.2013 року; договір з третіми особами №02 від 10.03.2011 року; зовнішньоекономічний договір №19SM від 19.06.2013 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору від 20.03.2013 року №00729/1; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами ДПІ Голосіївського району від 11.01.2013 року; екологічна декларація №27548 від 08.04.2013 року; комерційна пропозиція від 16.12.2012; сертифікат про походження товару ССРІТ 124103725 від 26.02.2013 року; лист продавця від 11.04.2013 року.

У зв'язку з виникненням у органу доходів і зборів сумніву щодо достовірності заявленої позивачем митної вартості товару, відповідачем від декларанта додатково витребувано: прайс-листи виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; сертифікат про походження товару.

Декларантом позивача надано сертифікат про походження товару від 26.02.2013 №ССЗШЕ 124103725, від надання інших додаткових документів позивач відмовився, шляхом власноручного вчинення напису на роздрукованому примірнику електронного повідомлення у зв'язку з відсутністю можливості надати додаткові документи на момент вчинення напису.

За результатами розгляду наданих документів органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 12.04.2013 №110100000/2013/200179/1, згідно з яким митну вартість імпортованих товарів визначено за резервним методом.

Також органом доходів і зборів винесено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів через митний кордон України від 12.04.2013 №110100000/2013/00211.

Вказуючи на протиправність рішення про коригування митної вартості товару від 12.04.2013 №110100000/2013/200179/1 та картки відмови від 12.04.2013 №110100000/2013/00211, товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова група "Інтерпап" звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості товарів як такого, що прийнято за відсутністю факту доведення з боку органу доходів і зборів наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що мають значення для визначення митної вартості, а також за наявності факту надання декларантом відповідачеві достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені у частині четвертій цієї статті документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що необхідність витребування від декларанта додаткових документів органом доходів і зборів обґрунтовано виявленням розбіжностей та відсутністю відомостей в страховому документі від 28.02.13 №08/15005, а саме вказано на відсутність процентної ставки страхування та суми страхування.

Колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо недоведеності з боку органу доходів і зборів наявності обставин, з якими стаття 53 Митного кодексу України пов'язує наявність підстав для витребування додаткових документів.

Згідно з пунктом 7 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті як витрати на страхування цих товарів.

Так, судами попередніх інстанцій із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду справи, встановлено, що стороною, яка у спірних правовідносинах здійснювала страхування товару, є постачальник - фірма «Trademore Investments Limited».

Відповідно до додатку від 20.03.2013 №00729/1 до контракту від 19.06.2012 №19SM умовами поставки товару визначено CIF - Odessa".

Відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс - CIF (Cost, Insurance, Freight) - (Вартість, страхування і фрахт): продавець зобов'язаний за власний рахунок застрахувати вантаж у відповідності з договором купівлі-продажу, на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття.

Вказані обставини також підтверджуються листом страхувальника та страховим сертифікатом №08/15005 від 28.02.2013.

Таким чином, у спірних правовідносинах не має значення, які страхові платежі та за якою процентною ставкою вони сплачені постачальником товару, оскільки, враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту, вони не є такими, що сплачені покупцем, а отже не є складовою митної вартості товару, числове значення якої підлягає перевірці.

Крім того, колегія суддів також зазначає, що витребуваний органом доходів і зборів сертифікат про походження товару не є документом, який підтверджує митну вартість товарів та який має подаватися декларантом відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України.

Наявності ознак підробки чи відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що є підставою для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, Київською міжрегіональною митницею не обґрунтовано.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Колегія суддів також зазначає, що витребувавши від декларанта на підтвердження митної вартості товару прайс-листи виробника товару, виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення та сертифікат про походження товару, відповідач не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести органу доходів і зборів правильність визначення митної вартості товару за першим методом.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що органом доходів і зборів під час судового розгляду справи не спростовано правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також не обґрунтовано, що відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом є неповними та/або недостовірними, та не доведено наявності підстав для витребування у декларанта будь-яких додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів від 12.04.2013 №110100000/2013/200179/1 та винесеної на підставі нього картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.04.2013 №110100000/2013/00211.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДВС відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: