Справа № 826/14047/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Новак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобальна ресторанна група - Україна» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2015 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 24 480 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 03.07.2015 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21 760 грн, в іншій частині позову - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено 21.05.2015 фактичну ТОВ «Глобальна ресторанна група - Україна» за адресою: місто Київ, вулиця Червоногвардійська, 1-А.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Глобальна ресторанна група - Україна» пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг».

За наслідками перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 22.05.2015 за №64/26/00/22/38321216 (а.с. 44-49 Том I), а Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.07.2015 №, яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 24 820 грн (а.с. 6 Том I).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки штрафні (фінансові) санкції мали бути застосовані до позивача виходячи з кількості реєстраторів розрахункових операцій, на яких не роздруковувалися звітні чеки, незалежно від кількості таких щоденних не роздрукувань (340 грн х 9 = 3060 грн), тому податкове повідомлення-рішення від 03.07.2015 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню у частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21 760 грн (24820 грн - 3060 грн).

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі - Закон №265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4 статті 17 Закону №265/95-ВР у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР, відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 16.04.2013 (справа №21-89а13) та від 04.06.2013 (справа №21-155а13).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, перевіркою встановлено, що ТОВ «Глобальна ресторанна група - Україна» не забезпечувалось зберігання декількох фіскальних звітних чеків у книзі обліку розрахункових операцій, та періодично не здійснювався друк фіскальних звітних чеків на реєстраторі розрахункових операцій, що в сукупності складає 73 епізоди на 9 реєстраторах розрахункових операцій: №, №, №, №, №, №, №, №, №.

Факт вчинення позивачем вказаних правопорушень у суді першої інстанції не заперечувався.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, зафіксовані в акті фактичної перевірки епізоди правопорушення: по реєстратору № за 26.10.2014 фіскальний чек №440, по реєстратору № за 11.12.2014 фіскальний чек №478, не знайшли свого підтвердження, оскільки фіскальні чеки роздруковані були своєчасно о 23:09 та 23:33 відповідно, із забезпеченням їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, що підтверджується наявними матеріалами у справі.

Однак, по реєстраторах розрахункових операцій № та № інші епізоди порушень позивачем не спростовано.

Таким чином, у відповідності до п. 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР відповідач мав право застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 340 грн за кожен реєстратор розрахункових операцій (340 грн х 9 = 3060 грн).

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення 03.07.2015 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 21 760 грн є таким, що порушує охоронювані права та інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню у цій частині.

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

У відповідності до вимог частини шостої статті 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції Закону від 12.02.2015) подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлюється 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 зазначеного Закону за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня складає 1218 гривень.

Відтак ставка судового збору за подання апеляційної скарги повинна складати 2009 грн 70 коп. (1218х1,5)х110).

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Так, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2016 у даній справі апелянту відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення.

Згідно з частиною першою статті 88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки апелянтом на час розгляду апеляційної скарги судовий збір не сплачений у повному обсязі, колегія суддів вважає, що він підлягає розподілу шляхом його стягнення з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві судовий збір у розмірі 2009 грн 70 коп. (дві тисячі дев'ять гривень сімдесят копійок) за наступними реквізитами: р/р 1007, Банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві, код ЄДРПОУ- 38004897, МФО 820019, Код класифікації доходів бюджету: 22030001, Символ звітності - 206, Призначення платежу: Судовий збір Київський ААС, пункт таблиці ставок судового збору, за яким визначено розмір судового збору, ПІБ позивача, номер справи. Отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.