Справа № 813/2509/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 р. Справа № 876/7527/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Кармелюк" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Кармелюк" про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Кармелюк" про стягнення коштів з рахунків платника податків для погашення податкового боргу в сумі 20814,30 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року адміністративний позов задоволено повністю, оскільки суд прийшов до висновку, що за наявності у відповідача узгодженого податкового боргу органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення такого боргу з платника податків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Кармелюк" не погодилось з таким рішенням та подало апеляційну скаргу з підстав є неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що висновок суду першої інстанції є передчасним та таким, що не відповідає обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається, зокрема на те, що впродовж 2014-2015 року підприємством самостійно не було задекларовано жодних податкових зобов'язань з податку на додану вартість, податку на прибуток чи інших видів податків та зборів на суму коштів, які б підлягали до сплати. Також позивачем не було проведено жодних перевірок, за результатами яких могло бути винесене податкове повідомлення-рішення та визначене податкове зобов'язання. ТОВ «Торговий дім «Кармелюк» не отримано жодних податкових вимог від позивача щодо сплати боргу в зазначеній сумі, що підтверджується відсутністю підпису уповноваженої особи ТОВ «Торговий дім «Кармелюк» на корінні податкової вимоги № 5297-25 від 24.12.2014 року про її отримання, тому звертає увагу суду на те, що сума коштів у розмірі 20814,30 грн не є узгодженим грошовим зобов'язанням, відповідно і не може вважатися податковим боргом в розумінні статті 14 ПК України.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особа (резиденти та нерезиденти України), юридичні особи (резиденти та нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування і на яких покладено обов'язок зі сплати податків і зборів.

Згідно підпункту 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до п. 59.5 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Згідно пункту 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ "Торговий дім "Кармелюк" зареєстроване 04.09.2002 року у виконавчому комітеті Львівської міської ради по вул. Зелена, 204 в м. Львові.

Згідно довідки ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 06.02.2015 року № 2184/8/13-50-20-0041/170 сума податкового боргу відповідача станом на 05.02.2015 року становить 21263,71 грн. Частина з цієї суми - єдиний соціальний внесок в розмірі 449,41 грн стягується органами Державної виконавчої служби.

Заборгованість відповідача, яка є предметом судового розгляду, виникла в зв'язку з не повною сплатою самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток (податковою декларацією з податку на прибуток № від 10.02.2014 року, зокрема, на підставі уточнюючого розрахунку до декларації по податку на додану вартість за 01.05.2014 року на суму 20000 грн).

У зв'язку із частковою сплатою залишок непогашеної заборгованості складає 19789,86 грн. Згідно зворотного боку облікової картки відповідачу нарахована пеня на суму 1024,44 грн, що в сумі складає 20814,30 грн.

Оскільки відповідач повністю не сплатив податкових зобов'язань у встановлені строки, податковою інспекцією 24.12.2014 року боржнику надіслано податкову вимогу № 5297-25 на суму 20814,30 грн, однак жодних заходів для погашення податкового боргу ТОВ "Торговий дім "Кармелюк" не вчинялося.

В матеріалах справи наявні докази скерування відповідачу зазначеної вище податкової вимоги та відсутні докази її оскарження. Доказів повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми податкового боргу судом першої інстанції в ході розгляду справи не здобуто.

Таким чином, сума боргу в розмірі 20814,30 грн є узгодженою та у встановлені законом строки до бюджету не сплаченою, тобто визнається сумою податкового боргу, отже, підлягає стягненню в примусовому порядку.

Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначено право податкового органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини

Згідно п. 20.1.28 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірах суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи наведені положення та встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню і такий висновок, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильним.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку щодо задоволення адміністративного позову, оскільки відповідач не спростував доводи позову та не надав доказів сплати узгодженого податкового боргу.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи є несуттєвими та не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Кармелюк" залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року у справі № 813/2509/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді С.П. Нос

Т.В. Онишкевич

Повний текс виготовлено 30.03.2016р.