Справа № 2-а-4089/11
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2011-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4089/11
ПОСТАНОВА

іменем України

15.07.2011 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій посадових осіб неправомірними та зобовязання нарахувати і виплатити недоплачену 30 % надбавку до пенсії дітям війни,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства із позовом до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій посадових осіб неправомірними та зобовязання нарахувати і виплатити недоплачену 30 % надбавку до пенсії дітям війни.

Свої вимоги мотивував тим, що він є дитиною війни відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно вимог ст. 6 вказаного Закону йому повинна щомісячно нараховуватися надбавка до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Дізнавшись, що визначена Законом 30 % надбавка до пенсії протиправно не виплачується, він звернулась в порядку досудового врегулювання спору до ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області із письмовою заявою від 9 червня 2010 року про зобовязання здійснити нарахування та виплату грошових коштів починаючи з 01.01.2006 року, але отримала лист з відмовою у перерахунку пенсії.

Відповідно до підпункту 4 п. 2.1 розділу ІІ Положення про управління ПФУ, що затверджено постановою ПФУ № 8-2, нарахування і виплата 30 % надбавки до пенсії відносяться до компетенції відповідача.

Вважає відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області у проведенні нарахування і виплати 30 % надбавки до пенсії з 01.01.2006 року у повному обсязі незаконною та такою, що порушує право, яке визначено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Оскільки, про порушення її права на 30 % надбавку до пенсії йому стало відомо лише у вересні 2010 року після оприлюднення рішення КСУ від 09.09.2010 року № 19-рп/2010 та офіційно з листа відповідача, як про порушення права у сфері публічно-правових відносин, тому вважає, що термін для звернення до суду не пройшов, а якщо й пропущений, то лише з поважних причин.

Посилаючись на зазначене ОСОБА_1 просив визнати діяння (бездіяльність та відмову) ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області щодо нарахування та виплати несплаченої державної соціальної допомоги як дитині війни 30 % надбавки до пенсії з 01.01.2006 року по теперішній час протиправними; зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області протягом пяти календарних днів з дня набрання судового рішення чинності нарахувати і виплатити у повному обсязі як дитині війни недоплачену щомісячну 30% надбавку до пенсії, що передбачена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01. 2006 року по 31.12.2010 р., а також здійснити перерахунок пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та у відповідності до ст. 42, 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто забезпечити постійно виплату пенсії з 30 % надбавкою, судові витрати стягнути з відповідача.

Відповідач подав до суду заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки механізм проведення розрахунку і виплати підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» законом визначено не було. Підвищення доі пенсії виплачується у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Деяк питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, а саме, згідно п. 8 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірах: з 22 травня 48,1 грн., з 1 липня 48,2 грн. та з 1 жовтня 49,8 грн., а тому Пенсійний фонд України фактично проводив виплати не змінюючи механізму.

Згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А тому позивачу з 01.01.2008 року дане підвищення виплачувалось щомісячно в повному обсязі. Крім того, законом не передбачено який саме орган, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата пенсій.

Ухвалою судді від 14 червня 2011 року в частині позовних вимог про зобовязання здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги за період з 1січня 2006 року по 8 грудня 2010 року залишено без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, отримує пенсію за віком та є дитиною війни відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком..

Відповідач нараховує таке підвищення позивачці у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» у розмірі 49, 80 грн.

Проте, дана постанова суперечить Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку пенсії позивача застосуванню підлягає підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія даної норми була зупинена.

Конституційний Суд України рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі 1-29/2007 вирішив визнати таким, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" пункт 12 статті 71, яким зупинено дію ст.6 Закону України № 2195-статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" № 489 від 19.12.2006 року і п.5 означеного рішення має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції, при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Верховний Суд в своєму листі 14.07.2006 року № 1-5/400 надав роз'яснення щодо застосування законодавства з аналогічних правових відносин з огляду на рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Кечко проти України" про незворотність дії у часі законів та інших нормативно - правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують відповідальність особи. Реалізація особою права на отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Конституційний суд України в рішенні від 22.05.2008 року по справі 1-28 зазначив, що виходячи з того, що 09 липня 2007 року Конституційний суд України прийняв рішення у справі про соціальні гарантії громадян та відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність і з 09 липня 2007 року норма ст. 6 Закону України "Про соціальний статус дітей війни" про підвищення пенсії дітям війни на 30% підлягає виконанню.

Тому суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково в частині підвищення позивачу пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 08.12.2010 року на підставі рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року по справі 1-28,оскільки в 2006 році Конституційний Суд України не розглядав питання відповідності Конституції України норм Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" і підвищення пенсії проводиться лише з моменту набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року.

Вихідним критерієм розрахунку такого підвищення є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1V встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення може бути постановлене тільки щодо правовідносин, які склались на день його постановлення, та має бути наслідком чинного правового регулювання. Суд не може обмежувати законодавчий орган в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних правовідносин.

Враховуючи дату звернення позивача до суду 08.06.2011 року суд зобовязує відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача в період з 8 грудня 2010 року, з врахуванням раніше здійснених виплат.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 152 Конституції України, ст. ст. 1, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 4, 23, 86, 94, 99, 158, 159, 160-163, 183-2 КАС України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком неправомірною.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 8 грудня 2010 року, з врахуванням раніше здійснених виплат.

В решті позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.М. Ковальчук