Справа № 751/12371/15-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.12.15р. у справі №751/12371/15-а за позовом Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про примусове видворення

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про примусове видворення за межі території України осіб, що назвалися громадянами Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.12.15р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи та не враховано, що відповідачу-2 не було надано рішення про примусове повернення з України зрозумілою для нього мовою та не надано можливості добровільно покинути країну; відповідач-2 фактично не міг добровільно виконати вказане рішення до встановленої у рішенні дати, оскільки 3 доби перебував під адміністративним арештом; позивачем не було вжито належних заходів щодо встановлення країни походження відповідача-2.

Представник апелянта у судовому засіданні 28.03.16р. підтримав вимоги апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача-2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.12.15р. о 13 год. 00 хв. мобільною прикордонною заставою «Чернігів» спільно з представниками поліції Чернігівської області на автодорозі Чернігів - Київ на 118 км. від м. Київ та 26 км від н.п. Топчіївка, Топчіївської сільської ради Чернігівського району в межах контрольованого прикордонного району у маршрутному таксі було виявлено та затримано осіб Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі - Ланка, що назвалися ОСОБА_2, ОСОБА_3, без документів, що посвідчують особу.

У ході проведення заходів перевірки, стало відомо, що особи, які назвалися ОСОБА_2, ОСОБА_3, прибули зі Шрі - Ланки до м. Москва, Російська Федерація, з метою виїзду з країни в пошуках кращого життя до країн західної Європи, у зв'язку з важким матеріальним становищем та громадянською війною, постійною загрозою життю. З метою працевлаштування в країнах Західної Європи, відповідачі повинні були транзитом прослідувати через Україну до Польщі. 13.12.15р. за допомогою особи, яка займалася переміщенням іноземних громадян до країн Західної Європи, особи, що назвалися ОСОБА_2 та ОСОБА_3, автомобільним транспортним засобом спільно з іншими громадянами Шрі - Ланки були доставлені до державного кордону з Україною. Так як у осіб, що назвалися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було документів, особа, що супроводжувала групу, повідомила, що кордон з Україною будуть перетинати поза пунктами пропуску, тобто незаконно. Після перетину державного кордону, вищевказані особи сіли в транспортний засіб та були доставлені з їх слів у велике місто Чернігів. Після чого, особи, що назвалися ОСОБА_2, ОСОБА_3, спільно з своїми співгромадянами проживали у великій квартирі протягом тижня. 22.12.15р. зателефонувала особа, яка назвалася Джаган, та повідомила, що відтепер буде займатися їх питанням на Україні та, що домовився про їх відправку маршрутним транспортом до м. Київ, де їх мали зустріти люди та відправити до Польщі. Так, близько 11 год. 00 хв. 22.12.2015 року до осіб, що представилися ОСОБА_2, ОСОБА_3 прийшов Джаган і наказав збирати речі, після чого вони сіли в легковий автомобіль марки «Рено» білого кольору, а потім до автобуса, в якому відповідачі були затримані прикордонним нарядом.

22.12.15р. посадовою особою позивача відносно осіб, що назвалися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено проколи про адміністративне затримання, у зв'язку із вчиненням ними правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а також протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, копії яких долучені до матеріалів справи.

Того ж дня, позивачем надіслано Послу Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка в Москві запит про ідентифікацію іноземців про надання інформації та підтверджуючі документи щодо приналежності даних громадян до громадянства Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка, однак відповіді отримано не було.

23.12.15р. позивачем відносно осіб, що представилися ОСОБА_2, ОСОБА_3 прийняті рішення про примусове повернення з України особи, що назвалися громадянами Шрі-Ланки. Позивачем встановлено строк для виїзду з території України до 24 грудня 2015 року. З вказаними рішеннями відповідачів було ознайомлено того ж дня, про що свідчать відмітки у графі підпис.

Того ж дня, позивачем надіслано Керівнику Чернігівської місцевої прокуратури листа про затримання вказаних іноземних громадян.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що є обґрунтовані підстави вважати, що вказані особи ухилятимуться від виконання рішення про примусове повернення, оскільки у цих осіб відсутні документи, які б засвідчували їх особи, а також документи, які б надавали їм право перебувати на території України; кошти та інші джерела існування, які економічно необхідні для добровільного виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Законом України від 22.09.11р. № 3773 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені загальні питання правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядку їх в'їзду в Україну та виїзду з України (надалі - Закон №3773).

Статтею 26 Закону № 3773 передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону № 3773, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що примусовому видворенню передують певні обставини, а саме: прийняття рішення про примусове повернення та не виконання такого рішення в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Судом першої інстанції на підставі доказів у справі та відібраних у судовому засіданні пояснень у сторін встановлено, що у відповідачів відсутні будь-які документи, які б засвідчували їх особи, на підставі яких можна у законному порядку перетнути державний кордон України та економічно необхідні ресурси для виконання у добровільному порядку рішень суб'єкта владних повноважень, якими зобов'язано відповідачів покинути територію України у строк до 24.12.15р. Окрім того, судом першої інстанції також встановлено відсутність у відповідачів власного житла, джерел існування, дозволів на працевлаштування тощо. Із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів відповідачі не звертались.

Матеріалами справи підтверджується вчинення передбачених законом заходів щодо встановлення країни походження відповідача-2 шляхом направлення прикордонною службою відповідного запиту Послу Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка в Москві.

Отже, на підставі зібраних у справі доказів та пояснень представників, суд дійшов вірного висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що вказані особи ухилятимуться від виконання рішення про примусове повернення.

За таких обставин, покликання представника апелянта на те, що апелянт не міг добровільно виконати рішення відповідача про примусове повернення у встановлений цим рішенням строк, так як у цей час перебував під адміністративним арештом - не заслуговують на увагу, оскільки відсутність документів, що посвідчують особу унеможливлює перетин кордону.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Адміністрація Державної прикордонної служби/МВС/СБУ від 23.04.12р. № 353/271/150, рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 6).

Матеріали справи свідчать про те, що про прийняті рішення про примусове повернення з України повідомлено відповідачів; такі рішення були оголошені відповідачам у присутності перекладача, про що свідчать їх підписи у рішенні, а також не заперечувалось ними у суді першої інстанції під фіксацію судового процесу.

Доводи апелянта про те, що вказане рішення не вручалось зрозумілою для нього мовою не заслуговують на увагу, з огляду на те, що законодавством не передбачено вчинення таких дій.

Інші доводи апелянта не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

При розгляді справи судом не встановлено відносно відповідачів обставин, які зазначені у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та унеможливлюють примусове видворення за межі України. Також не встановлено й обставин, відповідно до яких на відповідачів поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.12.15р. у справі №751/12371/15-а - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.12.15р. у справі №751/12371/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.