Справа № 826/13243/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року місто Київ №826/13243/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві,
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії скасування рішення від 04.04.2014 №80/26-53-17-05,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби України про:

визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві, які полягають у проведенні у квітні 2014 року камеральної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування;

визнання протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві від 04.04.2014 №80/26-53-17-05 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.04.2014;

зобов'язання державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю дій державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві (на час звернення до суду державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві) щодо проведення камеральної перевірки та за наслідками перевірки прийняття акту камеральної перевірки від 04.04.2014 №80/26-53-17-05- та рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 04.04.2014 №80/26-53-17-05.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акту перевірки від 04.04.2014 №80/26-53-17-05- та, відповідно, рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 04.04.2014 №80/26-53-17-05.

Адміністративну справу №826/13243/15 розглянуто в письмовому провадженні на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії А №582476, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) є платником єдиного податку другої групи за ставкою платника єдиного податку - 20% до розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 01.07.2013.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві (на час звернення позивача до суду - державна податкова інспекція у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві) проведено камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, за наслідком якої складено акт перевірки від 04.04.2014 №80/26-53-17-05-.

Перевіркою встановлено порушення позивачем абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, а саме наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Відповідно до акту камеральної перевірки контролюючим органом встановлено, що у платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 наявний борг у розмірі 1 035,78 грн. з єдиного податку з фізичних осіб.

На підставі висновків акту перевірки державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві прийнято рішення від 04.04.2014 №80/26-53-17-05 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 02.06.2015 звернувся з заявою до контролюючого органу, у якій зазначив про те, що дізнався про переведення його на загальну систему оподаткування з 01.04.2014 лише у червні 2015, оскільки жодних повідомлень від контролюючого органу не отримував.

Листом від 16.06.2015 №6742/М/НОМЕР_2 контролюючий орган повідомив платника про те, що згідно картки особового рахунку по коду платежу 18050400 (єдиний податок з фізичних осіб) за ним рахувалась заборгованість на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Також платника повідомлено про те, що акт перевірки та рішення від 04.04.2014 №80/26-53-17-05 надіслані йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте, поштова кореспонденція повернулась з відміткою "за закінченням терміну зберігання" і вважається врученою згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України.

Позивач вважає дії з проведення перевірки та прийняте рішення протиправними з таких підстав.

Позивач зазначає, що згідно діючого законодавства контролюючий орган орган не мав права приймати рішення за результатами камеральної перевірки на підставі картки особового рахунку платника, а саме: згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, а згідно статті 76 Податкового кодексу України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Проте, позивач не є платником податку на додану вартість і не подає податкові декларації (розрахунки).

Позивачем як платником єдиного податку вчасно подається податкова звітність, про що свідчать відмітки та квитанції з прийняття звітності в електронному порядку.

Відповідно, контролюючим органом безпідставно проведено камеральну перевірку в даному випадку.

Щодо оскаржуваного рішення по суті позивач зазначає, що ним своєчасно сплачувалися всі авансові внески по єдиному податку з моменту реєстрації, починаючи з липня 2013 року, що підтверджується наданими платіжними дорученнями.

Проте, позивач, починаючи з жовтня 2013 року по квітень 2014 року, помилково у призначенні платежу зазначив не власний ідентифікаційний код, а інший, всі інші реквізити платіжного доручення були вірні.

Після виявлення помилки позивач звернувся з листом до податкового органу з проханням внести своєчасно сплачені кошти з оплати єдиного податку, на що не було отримано відповіді.

При цьому, помилкове зазначення призначення платежу не призвело до ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок та до відповідного бюджету, у зв'язку з чим підстави для прийняття рішення від 04.04.2014 №80/26-53-17-05 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку відсутні.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Відповідно до статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В даному випадку податковим органом проведено камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, про що складено акт перевірки від 04.04.2014 №80/26-53-17-05-, саме в порядку статті 75, 76 Податкового кодексу України.

При цьому, у податкового органу були підстави для її проведення, оскільки згідно вказаних положень Податкового кодексу України, рішення про проведення камеральної перевірки не потрібне; спеціальні підстави для проведення камеральної перевірки Кодексом не визначені.

Згідно вказаних положень Податкового кодексу України станом на 04.04.2014 не передбачено обмежень щодо проведення камеральних перевірок виключно щодо платників податку на додану вартість; вказаний висновок позивача свідчить про невірне тлумачення ним норм Податкового кодексу України.

На виконання пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України контролюючим органом направлено на адресу позивача акт перевірки та рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку за адресою його реєстрації, яка не отримана позивачем з незалежних від податкового органу причин, що підтверджується копією поштової кореспонденції з поміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

В той же час, в даному випадку контролючим органом порушено вимоги Кодексу щодо порядку проведення камеральної перевірки, а саме.

Згідно матеріалів справи та пояснень учасників по справі контролюючим органом камеральна перевірка позивача проведена виключно на підставі даних облікової картки платника податків, у якій по коду платежу 18050400 (єдиний податок з фізичних осіб) за ним рахувалась заборгованість на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

В той же час, згідно з приписами підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків; камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

В даному випадку контролюючим органом податкова звітність позивача як платника єдиного податку не перевірялась, і, відповідно, наявна у податковій звітності інформація контролюючим органом не врахована, аналізу податкової звітності (строків подання податкових декларацій, строків сплати узгоджених грошових зобов'язань тощо) ані в акті перевірки, ані в письмових запереченнях відповідача не наведено.

З врахуванням викладеного позовні вимоги про визнання дій державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві, які полягають у проведенні камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог перебування на спрощеній системі оподаткування неправомірними є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, суд наголошує на тому, що протиправність дій податкового органу полягає лише в тому, що під час проведення перевірки не опрацьовано податкову звітність позивача, тоді як підстави для проведення перевірки у податкового органу були.

Щодо оскаржуваного рішення від 04.04.2014 №80/26-53-17-05 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 299.1 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з підпунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Ознайомившись з актом перевірки від 04.04.2014 №80/26-53-17-05-, слід зазначити, що в даному акті відсутня інформація про те, за який період у позивача наявний податковий борг. Зокрема, в акті міститься лише посилання на абзац 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України без вказівки на конкретний період; у наданих запереченнях на позовну заяву також відсутня вказівка на період наявності податкового боргу.

Згідно наданої контролюючим органом облікової картки платника, за позивачем обліковувалась заборгованість станом на 31.12.2013.

У наданих поясненнях позивач зазначив, що починаючи з жовтня 2013 року по квітень 2014 року помилково у призначенні платежу зазначив не власний ідентифікаційний код, а інший, всі інші реквізити платіжного доручення були вірні.

При цьому, за твердженням позивача, сплата єдиного податку здійснювалась ОСОБА_1 з власного поточного рахунку, на вірні реквізити державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві, податок сплачено своєчасно, платником єдиного податку виступає саме ОСОБА_1

Відповідачем зазначені доводи позивача не спростовано, фактично не заперечувались. При цьому, жодних доказів того, що платежі за платіжними дорученнями позивача (копії виписок додані до позовної заяви) не надійшли до бюджету, відповідачем суду не надано.

Отже відповідачем не доведено, що кошти зі сплати ОСОБА_1 єдиного податку за жовтень 2013 року- грудень 2014 року не надійшли до державного бюджету.

Враховуючи викладене, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у позивача податкової заборгованості на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, у зв'язку з чим оскаржуване рішення державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві від 04.04.2014 №80/26-53-17-05 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованим, таким чином позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо відновлення реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку.

Слід зазначити, визнання протиправним і скасування рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку в судовому порядку являється в даному випадку достатнім і належним способом захисту порушених прав і інтересів позивача як платника податку, та одночасно підставою для їх відновлення.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві, які полягають у проведенні у квітні 2014 року камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вимог перебування на спрощеній системі оподаткування.

Визнати протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міндоходів у місті Києві від 04.04.2014 №80/26-53-17-05 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.