Справа № 826/16587/14
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2016 р. м. Київ К/800/11801/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
на постановуКиївського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року
у справі826/16587/14
за позовомТовариства з обмеженої відповідальністю «Еко Лідер»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання неправомірними дій,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженої відповідальністю «Еко Лідер» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Еко Лідер») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, правонаступником якої є Державна податкова інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило визнати неправомірними дії відповідача по проведенню позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Еко Лідер» () з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Севен Агро» (), ТОВ «Мірошнік» (код за ), СФГ «Ланагросервіс ММ» () за період з 01 червня 2014 року по 30 червня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року скасовано. Прийнято нове рішення про задоволення позову.

Посилаючись на невідповідність висновків суду апеляційної інстанції положенням чинного законодавства, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «Еко Лідер» (код за ) взято на податковий облік в органах державної податкової служби 07 червня 2013 року та перебуває на обліку в ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

На підставі наказу №2151 від 18 серпня 2014 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Еко Лідер» ()», згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пунктів 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Еко Лідер» з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Севен Агро», ТОВ «Мірошнік», СФГ «Ланагросервіс ММ» за період з 01 червня 2014 року по 30 червня 2014 року.

За результатами перевірки 21 серпня 2014 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві складено акт №814/3-22-08-38745281.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, фактичне проведення перевірки та складання акту перевірки не породжують для позивача настання, зміну або припинення прав та обов'язків у сфері публічно-правових відносин, а тому дії контролюючого органу по проведенню позапланової виїзної перевірки та складання акту перевірки не порушують права та інтереси позивача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції зауважив, що відповідачем порушено процедуру проведення перевірки, оскільки податковим органом не вручено суб'єкту господарювання (його представнику) направлення на проведення перевірки, копію наказу про її проведення та службового посвідчення осіб, які в ньому зазначені, що в свою чергу є підставою для визнання таких дій протиправними.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач є органом державної влади і, відповідно, його діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам Податкового кодексу України. Право податкового органу на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Суд може захистити право платника податку у разі проведення перевірки за відсутності для цього належних юридичних підстав та з порушенням правил, процедури, встановлених законом. Наявність негативних наслідків такої перевірки для можливості судового захисту законом не вимагається. Право на судовий захист пов'язане з самою протиправністю дій. Окрім того, позивачем не оспорювалось право державної податкової інспекції на проведення перевірки взагалі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для перевірки правомірності дій відповідача - суб'єкта владних повноважень щодо здійснення позапланової перевірки позивача в розрізі дотримання порядку, визначеного приписами Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України).

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України закріплено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений положеннями статті 78 ПК України.

Так, у пункті 78.4 статті 78 ПК України закріплено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пункт 79.2 статті 79 ПК України деталізує наведену вище норму та закріплює, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Як встановлено судом першої інстанції та проти чого не заперечує позивач, копія наказу №2151 від 18 серпня 2014 року та повідомлення №121/10/22-08 від 18 серпня 2014 року вручені платнику податків до початку проведення перевірки та в судовому порядку перший оскаржений не був.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача правових підстав для проведення перевірки.

Посилання суду апеляційної інстанції на порушення відповідачем процедури проведення перевірки у зв'язку з неврученням суб'єкту господарювання (його представнику) направлення на проведення перевірки, копії наказу про її проведення та службового посвідчення осіб, які в ньому зазначені, що в свою чергу є підставою для визнання таких дій протиправними, колегія суддів вважає помилковим, оскільки матеріалами справи такі порушення не підтверджуються.

За таких обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, а рішення суду апеляційної інстанції є помилковим та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 226, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року у справі №826/16587/14 скасувати.

3. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року у справі №826/16587/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна