Справа № 2-а-5623/10/1470
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2011 р.Справа № 2-а-5623/10/1470

Категорія: 9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2010 року по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва про часткове скасування рішення про застосування штрафних санкцій,

встановила:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 03.09.2010 року звернулася до суду з позовом про скасування рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва від 04.08.2010 року № в частині застосування санкції за порушення п.12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року, зазначивши про безпідставність інкримінування позивачеві вказаних дій.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вказані позовні вимоги, а представник відповідача зазначені позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що перевірка господарської одиниці позивача була проведена відповідно до вимог діючого законодавства та на підставі ст.ст. 15, 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та ст.ст.111,112 ЗУ «Про державну податкову службу України», а прийняте за її наслідками рішення про застосування фінансових санкцій є правомірним.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2010 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 був задоволений.

Скасовано рішення ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва від 04.08.2010 року № в частині застосування щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 4002 гривень 50 копійок за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року.

В апеляційній скарзі ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання щодо скасування оскаржуваного судового рішення та постановлення нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2010 року Державною податковою адміністрацією у Миколаївській області здійснена планова перевірка господарської одиниці позивача «буфету», що розташований по вул. Крилова,38/3 м. Миколаєва з питань дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

Зазначену перевірку було проведено на підставі плану проведення перевірок на липень 2010 року та направлень на перевірку.

За результатами перевірки був складений акт за №0391/14/00/23/НОМЕР_1 від 19.07.2010 року, відповідно до якого посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення п.1, п.9, п.12, п.13 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року, а зокрема здійснення продажу документально не облікованого товару, не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на суму 2001,25грн., непроведення розрахункової операції через РРО, незабезпечення відповідності готівкових коштів, незабезпечення зберігання щоденного фіскального звітного чеку.

На підставі акта про виявленні правопорушення відповідачем ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва було прийнято рішення про застосування до позивача штрафних санкцій (рішення № від 04.08.2010 року) на суму 5917,50грн., із яких 4002,50грн. - за не ведення обліку товарних запасів, реалізацію необлікованих товарних запасів.

Пунктом 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року передбачено, що субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (надані послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 21 того ж Закону України визначено, що до субєктів підприємницької діяльності, які не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем їх реалізації та зберігання, застосовуються фінансові санкції у розмірі подвійної вартості недооблікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 20 зазначеного Закону України встановлено, що до субєктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 цього ж Закону України передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

При цьому, конкретний порядок ведення обліку товарних запасів фізичними особами-підприємцями не передбачений. Не передбачено також конкретного переліку первинних документів які підприємець фізична особа повинен мати за місцем реалізації товарів.

Постановою Кабінету Міністрів України №1269 від 26.09.2001 року затверджено Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, пунктом 3 якого передбачено, що форма книги затверджується Державною податковою адміністрацією України. Згідно п.5 зазначеної Постанови КМ України, суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг).

Зазначені нормативні акти передбачають обов'язок фізичних осіб-підприємців здійснювати облік шляхом зазначення лише відповідних сум витрат, а не первинних бухгалтерських документів, якими ці суми підтверджуються.

Пункт 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року є відсильною нормою і може застосовуватися лише при наявності інших правових норм, які передбачають такий порядок ведення обліку товарних запасів. Аналогічним чином сформульована диспозиція ст.21 того ж Закону України, фінансова санкція застосовується до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання.

Суд 1-ї інстанції правильно зазначив, що обовязковою умовою притягнення до юридичної відповідальності за ст.21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року є наявність встановленого законодавством порядку обліку товарів за місцем їх зберігання та реалізації.

Посилання апелянта на те, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення обліку товарних запасів, є безпідставним, при цьому дія Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб-підприємців.

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа не зобов'язаний обліковувати за місцем реалізації товарів накладні, товарно-транспортні накладні та інші первинні бухгалтерські документи.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Колегія суддів вважає, що, при здійсненні господарської діяльності фізичною особою-підприємцем, відсутність за місцем реалізації товарів обліку товарних запасів, певних первинних документів на товар не може бути підставою для застосування фінансових санкцій на підставі ст.21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує адміністративний позов.

На думку колегії суддів відповідачем не доведено правомірності прийнятого на підставі акта перевірки рішення про застосування щодо позивача штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2010 року по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва про часткове скасування рішення про застосування штрафних санкцій залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3