Справа № 461/2050/16-а
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/2050/16-а
Провадження № 2-а/461/242/16
УХВАЛА

29.03.2016 р. м. Львів

Суддя Галицького районного суду міста Львова Лялюк Є.Д., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ФОП ОСОБА_2, Львівської міської ради, третьої особи ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування наказу, ухвали, визнання недійсним договору оренди та договору купівлі продажу нежитлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ФОП ОСОБА_2, Львівської міської ради, третьої особи ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №2-Н від 15.03.2007 року та ухвалу Львівської міської ради №2151 від 23.10.2008 рок в частині включення у перелік об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу за №22 нежитлове приміщення за адресою м.Львів. вул..Тарнавського, 92 загальною площею 17,0 кв.м. Також визнати недійсним договір оренди №Г-5523-7 нерухомого майна, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 31.08.2007 року. Крім цього визнати недійсним договір №2285 купівлі-продажу нежитлового приміщення способом викупу, посвідченого 30.04.2009 року приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за №1354.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі належить відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійний виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплати за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст.18 КАС України; адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних прововідносин, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до правила ч.1 ст.15 цього ж Кодексу суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 р., в п. 3 зазначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

У п. 22 вказано, що за правилами цивільного судочинства розглядаються спори щодо договорів та інших правочинів, укладених відповідно до норм ЦК, інших актів цивільного законодавства, оскільки вони відрізняються від адміністративних договорів, спори щодо яких розглядаються адміністративними судами, тим, що згідно зі статтею 3 КАС адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої становлять права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди. Для таких спорів характерна наявність відносин влади і підпорядкування, а для правочинів, укладених згідно із цивільним законодавством за участю суб'єкта владних повноважень, відносини ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином з урахуванням вищевказаних обставин у відкритті провадження у справі слід відмовити, оскільки даний спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за подання адміністративного позову до Галицького районного суду м. Львова позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551,21 грн. та 413,40 за подання заяви про забезпечення позову.

Пунктом 3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається в разі відмови у відкритті провадження.

Оскільки суд відмовляє у відкритті провадження у справі, сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 3, п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ФОП ОСОБА_2, Львівської міської ради, третьої особи ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування наказу, ухвали, визнання недійсним договору оренди та договору купівлі продажу - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 551,21 грн., яка сплачена згідно квитанції №45 від 25.03.2016 року за адміністративний позов та суму судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 413,40 грн. згідно квитанції №46 від 25.03.2016 року на р/р № 0004, МФО 825014, код одержувача: 38007573, Банк отримувача ГУ ДКСУ у Львівській області, отримувач:УДКСУ у Галицькому районі м.Львова.

Розяснити ОСОБА_1 право на звернення до Галицького районного суду м.Львова з аналогічними позовними вимогами у порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скаргана ухвалу суду подаєтьсядо Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Лялюк Є.Д.