Справа № 826/15614/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Вінницької об’єднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

до

публічного акціонерного товариства «Укргеолбудм»

про

накладення арешту на кошти у банківських установах на суму податкового боргу 9 926,90 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Вінницька об’єднана державна податкова інспекція головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Укргеолбудм» про накладення арешту на кошти у банківських установах на суму податкового боргу 9 926,90 грн.

Посилаючись на те, що публічним акціонерним товариством «Укргеолбудм» 9 926,90 грн. так і не сплачено, Вінницькою об’єднаною державною податковою інспекцією, у свою чергу, вжито усіх заходів по стягненню боргу в установленому законодавством порядку, транспортні засоби, нерухоме майно у боржника відсутні, - просили застосувати передбачений підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ порядок накладення арешту.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укргеолбудм» (код ЄДРПОУ 32962944) перебуває на обліку як платник окремих податків у Вінницькій об’єднаній державній податковій інспекції головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області та є платником земельного податку з юридичних осіб.

Станом на дату звернення до суду, сума податкового боргу публічного акціонерного товариства «Укргеолбудм» з орендної плати за землю складає 9 926,90 грн.

Окрім зазначеного публічному акціонерному товариству «Укргеолбудм» нарахована пеня у розмірі 128,86 грн., а 09.09.2014 Вінницькою об’єднаною державною податковою інспекцією виставлена податкова вимога форми «Ю» №4971-25, згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов’язаннями станом на 08.09.2014 склала 2 578,37 грн., у тому числі основний платіж 2 449,51 грн. і пеня 128,86 грн.

Таким чином, враховуючи, що сума заборгованості була узгодженою, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2015 року стягнуто з відповідача податковий борг в сумі 9 926,90 грн. за рахунок коштів платника податків з рахунків у банках, обслуговуючих платника.

Оскільки публічним акціонерним товариством «Укргеолбудм» суму заборгованості 9 926,90 грн. добровільно не сплачено, контролюючим органом з метою встановлення наявності у боржника рухомого чи нерухомого майна направлено запити. Так, згідно листа управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 02.06.2015 №9/7060 фактів реєстрації транспортних засобів не виявлено, а згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.04.2015 майно у підприємства відсутнє. Згідно листа Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 28.05.2015 №10-02-/1403/15 сільськогосподарської техніки публічного акціонерного товариства «Укргеолбудм» на обліку у них не зареєстрована.

Отже, враховуючи, що у відповідача відсутнє будь-яке майно, яке могло б стати джерелом погашення податкового боргу, Вінницька об’єднана державна податкова інспекція головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області звернулась до суду із даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим законодавством декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та сплачувати податки й збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, а також стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У свою чергу, підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг – це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 названого Кодексу, саме і визначені підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (сформульованого як вичерпний), не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Наведене пояснюється тим, що норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов'язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим. Ці норми та пункт 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одне одного, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Отже, з метою реалізації наведеної норми та застосування конкретних підстав, судом встановлено, що Вінницькою об’єднаною державною податковою інспекцією головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області направлені запити до державних органів реєстрації, в результаті чого отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в якій зазначено, що відомості про нерухоме майно публічного акціонерного товариства «Укргеолбудм» у реєстрі відсутні та лист управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про відсутність фактів реєстрації транспортних засобів за товариством. Крім того, на направлений позивачем начальнику Державної інспекції сільського господарства лист також отримано відповідь про відсутність зареєстрованої сільськогосподарської техніки публічного акціонерного товариства «Укргеолбудм».

Закладений у підпункті 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України механізм розкривається і через затверджену постановою Національного Банку України від 21 січня 2004 року №22 Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Так, відповідно до пунктів 10.1, 10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Доказів, які б спростовували доводи позивача щодо наявності у відповідача податкової заборгованості у сумі 9 926,90 грн., відповідач суду не надав. Отже суд доходить висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 69, 70, 71, 128 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.