Справа № 804/711/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 р. Справа № 804/711/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Десни О.А.,
представника позивача Лампіки О.В.,
представника відповідача Кукурузи В.Ю.,
представника відповідача Байрака Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області про анулювання дозволу на спеціальне водокористування, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2016 відкрито провадження у справі № 804/711/16 та призначено її до розгляду на 04.03.2016 о 10:00.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судове засідання 21.03.2015 не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 1 Водного кодексу України, використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько - питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.
Згідно зі статтею 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.
Дозвіл на спеціальне водокористування видається: Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалах справи, 16.03.2015 Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» звернулося до Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації із заявою про отримання дозволу на спеціальне водокористування. До вказаної заяви відповідачем надано пакет документів згідно із переліком додатків, всього 21 документ на 130 аркушах ( а.с. 25).
Статтею 48 Водного кодексу України визначене поняття спеціального водокористування та наведені основні його ознаки. Так, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько - побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.
- зі скиду № 2 в р. Дніпро - по нітратах в 1,1 р., залізу загальному в 1,1 р., нафтопродуктах в 1,1 - 1,2 р., БCK в 1,1 р., завислих речовинах в 1,1 p., сухому залишку в 1.1 р.; хлоридах в 1.,1 р., сульфатах в 1,1 р., азоту амонійному в 1,1 р.,:
- зі скиду №3 (біоставок) в р. Дніпро - по нітратах в 1,1 р., фосфатах в 1,1 р.. залізу загальному в 1,1-1,3 р нафтопродуктах в 1,1-1,3 р., БСК5 в 1.1 р., завислих речовинах в 1,1- 1,2 р.. хлоридах в 1,1 р.. сульфатах в 1,1 - 1.2 р., азоту амонійному в 1,1 - 1,2 р.. нітритах в 1.1 -1,4 р., ХСК в 1.1 - 1.2 р.;
- зі скиду № 4 в р. Дніпро по фосфатах в 1. р., залізу загальному в 1.1 р., нафтопродуктах в 1,1 - 1,2 р.. БСК5 в 1.1р., завислих речовинах в 1,1 р., азоту амонійному в 1,1 р., нітритах в 1,1 р., Х.СК в 1,1 р..
Також, за результатами інспекційного контролю 18.11.2015 в зворотних водах ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» перевищувалися нормативи ГДС зі скиду № 2 в р. Дніпро по залізу загальному в 1,8 р.; зі скиду № 3 в р. Дніпро по залізу загальному в 1,5 р.; зі скиду № 4 в р. Дніпро по завислих речовинах в 1,1 р.
Отже, під час розгляду даної справи суду необхідно встановити наявність факту подання відповідачем недостовірних даних в заяві на отримання дозволу та у вищеперерахованих документах, що додавалися до такої заяви.
Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 4 - 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації.
Перелік документів, які надаються дозвільному органу визначений у п. 9 інформаційної картки адміністративної послуги, яка затверджена директором Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної адміністрації.
Зі змісту наведеного переліку встановлено, що ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» у складі поданої документації надавалася, у тому числі, копія проекту нормативів гранично - допустимого скиду (ГДС) забруднюючих речовин р. Дніпро, на 22 аркушах.
Порядок розроблення і затвердження нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 1996 № 1100. Вказаним Порядком визначаються основні вимоги до нормування гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин, які утворюються в процесі виробничої діяльності водокористувачів (п. 1 Порядку).
Відповідно до п. 3 Порядку, нормативи ГДС забруднюючих речовин встановлюються з метою поетапного досягнення екологічного нормативу якості води водних об'єктів, тобто науково обґрунтованих значень концентрації забруднюючих речовин та показників якості води (загальнофізичні, біологічні, хімічні, радіаційні) і санітарно - гігієнічних норм у місцях розташування джерел водопостачання та водокористування, для забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини та водних екосистем.
У відповідності до п. 18 Порядку, у документах, що входять до складу проекту нормативів ГДС, зазначаються фактичні дані про наявність забруднюючих речовин, що скидаються водокористувачем у поверхневі водні об'єкти, або таких, концентрація яких у зворотній воді збільшується порівняно із забраною водою (наприклад на теплових або атомних електростанціях), ліміти на скидання, проекти нормативів ГДС та гранично допустимих рівнів токсичності, плани заходів щодо зменшення скидання забруднюючих речовин для поетапного досягнення екологічного нормативу якості води у водному об'єкті. До цих документів додаються відповідні матеріали обґрунтування, у разі відсутності яких проекти нормативів ГДС не розглядаються.
Нормативи ГДС затверджуються органами, уповноваженими видавати дозвіл на спеціальне водокористування, одночасно із видачею дозволу на спеціальне водокористування (п. 14 Порядку).
Пунктом 19 Порядку передбачено, що у разі відхилення проектів нормативів ГДС органи, повноважені видавати дозвіл на спеціальне водокористування, повинні надіслати розробнику письмове повідомлення з обґрунтуванням причин відхилення.
Проект гранично допустимого скиду (ГДС) речовин у водний об'єкт із зворотними водами Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», затверджений В.о. директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації 02.03.2015 Стрілцем Р.О.
Як встановлено судом, підставою для направлення листа Державною екологічною інспекцією в Дніпропетровській області від 27.01.2016 № 3-405-7-3 на адресу Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації стали результати вимірювань ГДС, отримані інспекцією під час перевірки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського» у період з 18.11.2015 по 01.12.2015.
В матеріалах справи наявний акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (щодо позапланового контролю дотримання нормативів скидів забруднюючих речовин у об'єкти довкілля).
Перевірка проведена у період з 18.11.2015 по 01.12.2015.
Зі змісту означеного акта встановлено, що 18 листопада 2015 року інспекцією проведено інструментальний контроль додержання нормативів скидів забруднюючих речовин в р. Дніпро з 3-х випусків підприємства - скид № 2 «ТЕЦ», скид № 3 «Біоставок», скид № 4 «Дренаж». Акт відбору проб вод № 24 - 145/1 від 18.11.2015.
За результатами інспекційного контролю в скидах підприємства зафіксовані перевищення нормативів ГДС: скид № 2 «ТЕЦ» - по залізу загальному в 1,8 р.; скид № 3 «Біоставок» по залізу загальному в 1,5 р.; скид № 4 «Дренаж» по залізу загальному - 1,03 р., по завислим речовинам - 1,1 р.
Детальні результати контролю наведені в протоколі вимірювань показників складу та властивостей проб № 24 - 15/1 від 25.11.2015.
Таким чином, Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області зазначеним актом зафіксоване перевищення відповідачем затверджених нормативів ГДС, станом на 18.11.2015 (згідно акту відбору проб вод № 24-15/1), а розрахунок таких показників наведений в протоколі вимірювань показників складу та властивостей вод № 24-15/1 від дати «24.11.2015».
З урахуванням викладеного та враховуючи те, що перевищення відповідачем нормативів ГДС встановлено Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області станом на 18.11.2015, у суду відсутні підстави для висновку про подання підприємством відповідача недостовірних даних під час отримання дозволу на спеціальне водокористування у березні - квітні 2015 року.
Такі доводи позивача судом відхиляються, з урахуванням наступного.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов'язані: дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.
З матеріалів справи випливає, що Державною екологічною інспекцією в Дніпропетровській області встановлено перевищення концентрацій по окремих компонентах у водному об'єкті, до якого відповідачем скидаються зворотні води, за результатами відбору проб який здійснено одноразово - 18.11.2015.
Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15.12.1994 № 116 затверджена Інструкція про порядок розробки та затвердження гранично допустимих скидів (ГДС) речовин у водні об'єкти із зворотними водами ( далі - Інструкція).
Відповідно до п. 1.8. Інструкції, фактична концентрація речовини (середній показник) - величина, що приймається для оцінки складу зворотних вод і обчислюється як середньоарифметичне значення даних ряду спостережень за попередні 12 місяців за виключенням найменшого і найбільшого чисел ряду.
Концентрація речовини для обчислювання ТПС (найкращий середній показник) - середній показник значень частини даних ряду від найменшого значення до значення, що не перевищує середньоарифметичне для всього ряду спостережень за попередні 12 місяців, з урахуванням середньоарифметичного значення.
Пунктом 1.9 Інструкції, визначено, що гранично допустимий скид (ГДС) речовини - показник максимально допустимої в одиницю часу кількості (маси) речовини, що відводиться із зворотними водами у поверхневі та морські води, який з урахуванням встановлених обмежень на скид цієї речовини від інших джерел забруднення гарантує дотримання норм її вмісту в заданих контрольних створах (пунктах) водного об'єкта. Таким чином, величини ГДС речовин визначаються і встановлюються, як правило, для кожного із сукупності випусків зворотних вод, пов'язаних єдністю водного об'єкта (тобто за басейновим принципом), з урахуванням оптимального розподілу його асимілюючої спроможності.
Таким чином, згідно вищенаведених норм Інструкції встановлено, що ГДС речовин визнається як середній показник за певний проміжок часу, отже, перевищення концентрації речовин або їх допустиме значення не може бути встановлено під час одноразового відбору проб води, на що посилається позивач.
Окрім того, суд зазначає, що відповідачем у Північно - східному науковому центрі НАН і МОН України замовлено дослідження хімічного складу зворотних вод ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського».
Згідно з висновками проведеного дослідження встановлено, що результати досліджень якості зворотних вод Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на трьох випусках (№2, №3, №4) у поверхневі водні об'єкти, проведених у березні 2016 року показали, що в цілому якість зворотних вод підприємства відповідає санітарно - гігієнічним нормативам для водойм культурно - господарського водокористування. За такими показниками, як водневий показник (pН), завислі речовини, сухий залишок, сульфати, хлориди, азот амонійний, нітрати, нітрити, фосфати, хімічне споживання кисню (БСК5) та нафтопродукти, - не виявлено перевищення санітарно - гігієнічних нормативів для зворотної води жодного з трьох випусків.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд відзначає, що факт надання недостовірних даних відповідачем у заяві від 16.03.2015 про надання дозволу на спеціальне водокористування та доданих до неї документах, позивачем перед судом належними та допустимим доказами не доведений.
Згідно з абз. пп. 2 п. 4 ч. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав - здійснення суб'єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
В матеріалах справі відсутній припис дозвільного органу із конкретною вимогою до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» про усунення порушень та приведення в норму концентрації по окремо взятих речовинах відповідно до показників ГДС із визначенням граничного терміну для усунення таких порушень.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що встановлення у листопаді 2015 року факту недотримання відповідачем умов дозволу на спеціальне водокористування не може слугувати підставою для висновку про надання Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» недостовірних відомостей у заяві про отримання такого дозволу та доданих до неї документах, які подавалися відповідачем у березні 2015 року, а також з огляду на відсутність належного припису дозвільного органу про усунення порушень вимог законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Таким чином, адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Згідно статті 94 КАС України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст. ст. 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
У задоволенні адміністративного позову Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області про анулювання дозволу на спеціальне водокористування відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 березня 2016 року.

Суддя О.В. Царікова