Справа № 2а/2570/1486/2011
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2570/1486/2011 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Чернігівської міської виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Чернігівської міської виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Чернігівської міської виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з Чернігівської міської виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заборгованість у розмірі 20192,14 грн. на користь позивача.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів невірного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судовим рішенням у справі №2а-1423/10/2570, яке набрало законної сили, надана оцінка діям позивача в частині незаконного призначення допомоги по вагітності і пологах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2012 року, в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Чернігівської міської виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення заборгованості відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість нарахування заробітної плати ОСОБА_3, розмір якої вплинув на розмір допомоги по вагітності та пологах, у зв'язку з чим суд вважав, що відповідачем доведено неправомірне нарахування розміру допомоги, а відмова відповідача у відшкодуванні витрат, пов'язаних з виплатою допомоги по вагітності та пологах працівнику ОСОБА_3, ґрунтується на законі і є правомірною.

За наслідками розгляду касаційної скарги позивача, ухвалою Вищого адміністративного суду від 11 листопада 2015 року скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частково задовольняючи касаційну скаргу позивача, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій не встановлено дотримання позивачем законодавчо встановленого порядку призначення допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3, чи відповідає законодавству розмір допомоги, визначений комісією із соціального страхування, а висновок судів про те, що розмір встановленої ОСОБА_3 заробітної плати не відповідає закону не можна визнати обґрунтованим, оскільки суди у рішеннях не навели жодної правової норми, на підставі якої прийшли до нього.

З матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2009 року між Фізичноою особою-підприємцем ОСОБА_2 та найманим працівником ОСОБА_3 був укладений безстроковий трудовий договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 прийнята на посаду головного бухгалтера з оплатою праці в розмірі 5000,00 грн. Вказаний договір 06 лютого 2009 року зареєстровано в Чернігівському міському центрі зайнятості за № 6.

ОСОБА_3 відпрацювала 16 робочих днів з 02 лютого 2009 року по 23 лютого 2009 року. З 24 лютого 2009 року по 29 червня 2009 року ОСОБА_3 була увільнена від роботи у зв'язку із непрацездатністю, що підтверджується листком непрацездатності серії АБК №709780, виданим Чернігівською жіночою консультацією №1. Таким чином, ОСОБА_3 відпрацювала на посаді головного бухгалтера 16 робочих днів з 02 лютого 2009 року по 23 лютого 2009 року.

Згідно Протоколу від 24 лютого 2009 року № 1 засідання комісії (уповноваженого) із соціального страхування Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, на підставі листка непрацездатності серії АБК №709780, призначено ОСОБА_3 допомогу по вагітності та пологах у розмірі 100 відсотків її заробітку.

Відповідно до платіжної відомості №1 за березень 2009 року та згідно видаткового касового ордеру від 04 березня 2009 року №1 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 виплачено допомогу по вагітності та пологах ОСОБА_3 в сумі 20750,00 грн., виходячи з фактичної заробітної плати 4000,00 грн. за відпрацьовані 16 робочих днів з 02 лютого 2009 року по 23 лютого 2009 року.

У звітах за 1 квартал 2009 року форми Ф-4 ФСС з ТВП ФОП ОСОБА_2 відображено заборгованість за відповідачем на кінець звітного періоду у розмірі 20493,05 грн.

Листом від 24 квітня 2009 року №02-13/147 ФОП ОСОБА_2 повідомлено про проведення позапланової ревізії правильності нарахування, перерахування та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

У період з 08 травня 2009 року по 15 травня 2009 року на підставі доручення від 08 травня 2009 року №423 посадовою особою відповідача проведено позапланову ревізію правильності нарахування, перерахування та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ФОП ОСОБА_2 за період з 02 лютого 2009 року по 01 травня 2009 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт ревізії по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 15 травня 2009 року, у висновках якого зазначено, що питання про відшкодування витрат, понесених ФОП ОСОБА_2 при нарахуванні допомоги по вагітності та пологах найманому працівнику ОСОБА_3 буде розглянуто після закінчення перевірки та отримання письмових відповідей від Територіальної державної інспекції праці в Чернігівській області, правоохоронних органів, а також експертизи видачі листка непрацездатності.

Відповідач, листом від 06 жовтня 2009 року №02-13/1899, повідомив ФОП ОСОБА_2 про відмову у відшкодуванні витрат, пов'язаних з виплатою допомоги по вагітності та пологах найманому працівнику ОСОБА_3, оскільки така допомога нарахована позивачем безпідставно.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2010 року у справі №2а-1423/10/2570 за позовом ФОП ОСОБА_2 до Чернігівської міської виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій незаконними щодо відмови у відшкодуванні витрат, пов'язаних з виплатою допомоги по вагітності і пологах та стягнення суми відшкодування цих витрат, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 відмовлено, оскільки встановлено відсутність підстав для відшкодування витрат, визначених пунктом 6.9 Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 червня 2001 року №16, зокрема позивачем не було відображено у звіті Ф4-ФСС з ТВП заборгованості відповідача перед ним.

Письмовим повідомленням про факт виявлення помилки у звітності від 06 травня 2010 року позивачем повідомлено Чернігівську міську виконавчу дирекцію Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо виявлення ним помилки в частині заборгованості за відповідачем коштів у розмірі 20750,00 грн., яка була виправлена.

26 січня 2011 року позивач звернувся до Чернігівської міської виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із листом №5 щодо повернення дебеторської заборгованості за Фондом, яка станом на 01 січня 2011 року становить 20244,14 грн.

Листом від 02 лютого 2011 року №02-13/201 позивача повідомлено, що йому було відмовлено у відшкодуванні витрат, пов'язаних з виплатою допомоги по вагітності та пологах у сумі 20750,00 грн. та сума заборгованості за Фондом буде визначена післі врахування позивачем при складанні звіту форми Ф4-ФСС з ТВП за 1 квартал 2011 року судових рішень у справі №2а-1423/10/2570.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що твердження відповідача стосовно неправомірного нарахування ФОП ОСОБА_2 найманій працівниці ОСОБА_3 допомоги по вагітності спростовується встановленими фактичними обставинами справи, що мають значення для її вирішення.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин та який відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.2 вказаного Закону застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачено, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів, обґрунтованістю проведених ним витрат страхових коштів, контроль за достовірністю поданих страхувальниками та застрахованими особами відомостей.

Нормами ч.1 ст.20 цього Закону встановлено, що кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, спрямовуються, зокрема, на виплату застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на поховання.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

В силу вимог п.п.3-4 ч.2 ст.28 вказаного Закону страховик зобов'язаний здійснювати контроль за правильним нарахуванням, своєчасною сплатою страхувальником страхових внесків, а також обґрунтованістю проведених ним витрат страхових коштів та здійснювати контроль за достовірністю поданих страхувальниками та застрахованими особами відомостей, визначених статтями 27 і 51 цього Закону.

Згідно із ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною) (статті 35, 37 цього Закону); допомога по вагітності та пологах (статті 38, 39 цього Закону); допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві) (статті 45, 46 цього Закону); забезпечення оздоровчих заходів (оплата путівок на санаторно-курортне лікування застрахованим особам та членам їх сімей, до дитячих оздоровчих закладів, утримання санаторіїв-профілакторіїв, надання соціальних послуг у позашкільній роботі з дітьми, у тому числі придбання дитячих новорічних подарунків) (статті 47, 48 цього Закону).

Відповідно до ч.1 ст.38 наведеного Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Згідно із ч.1 ст.39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу. Сума допомоги по вагітності та пологах в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини (граничної суми) місячної заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Частиною 1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» визначено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у ч.1 ст.6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 ст.34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Відповідно до ч.3 вказаної статті рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб). Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, яке затверджується правлінням Фонду.

Згідно із ст.53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу) за відпрацьований час, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, відповідно до ст.21 цього Закону. Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, пунктом 6 якого встановлено, що у разі коли застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески менше ніж календарний місяць, середня заробітна плата (дохід) обчислюється за фактично відпрацьований час перед настанням страхового випадку (приклад наведено у додатку 1).

Відповідно до п.10 вказаного Порядку якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку з поважних причин, що зазначені у пункті 4 цього Порядку, або якщо страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначається виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку.

З матеріалів справи вбачається, що з метою виконання обов'язків передбачених ч.2 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» відповідачем проведено позапланову ревізію правильності нарахування, перерахування та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ФОП ОСОБА_2 за період з 02 лютого 2009 року по 01 травня 2009 року, за результатом якої складено акт ревізії по коштам Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 15 травня 2009 року, у висновках якого зазначено, що питання про відшкодування витрат, понесених ФОП ОСОБА_2 при нарахуванні допомоги по вагітності та пологах найманому працівнику ОСОБА_3 буде розглянуто після закінчення перевірки та отримання письмових відповідей від Територіальної державної інспекції праці в Чернігівській області, правоохоронних органів, а також експертизи видачі листка непрацездатності.

Постановою правління Фонду від 19 вересня 2001 року №38 затверджено Інструкцію про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, якою визначено механізм проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Пунктом 15.3 вказаної Інструкції передбачено, що позаплановою ревізією вважається ревізія, яка не передбачена в планах роботи органу Фонду і проводиться за наявності однієї або декількох з наступних обставин: за наслідками зустрічних перевірок виявлено факти, які свідчать про порушення страхувальником норм законодавства; страхувальником не подано в установлений строк документи обов'язкової звітності; внаслідок камеральної перевірки виявлено недостовірність даних у заявлених документах обов'язкової звітності; страхувальник подав листа з проханням провести ревізію. Також ревізія може проводитись, якщо страхувальник звернувся по довідку щодо відсутності у нього заборгованості по коштах Фонду, а керівником органу Фонду приймається рішення про недостатність для видачі довідки камеральної перевірки; отримано заяву від страхувальника на отримання коштів для відшкодування витрат з бюджету Фонду, а камеральною перевіркою виявлені факти, що можуть свідчить про порушення цим страхувальником порядку витрачання коштів Фонду (середньоденний розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності або вагітності та пологах перевищує середньоденну заробітну плату застрахованих осіб; загальна сума витрат, що здійснюється за рахунок коштів Фонду значно перевищує суму нарахованих страхових внесків тощо); страхувальник подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими особами органу Фонду під час проведення планової чи позапланової ревізії; у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини із страхувальником, і якщо страхувальник не дає пояснення та документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу Фонду протягом трьох робочих днів від дня отримання запиту; проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства, порушено справу про банкрутство суб'єкта господарювання, припинення його діяльності на тривалий час тощо; у разі надходження доручення щодо проведення ревізій у страхувальників від органів прокуратури, МВС, Служби безпеки України з питань, які віднесені до компетенції Фонду.

Згідно п.15.14.1 Інструкції по результатах ревізії або перевірки складається акт. В акті ревізії (перевірки) зазначається: за який період проведено ревізію (перевірку), які виявлено порушення в нарахуванні і сплаті страхових внесків та пені, обчисленні і виплаті допомоги, у здійсненні інших виплат за рахунок коштів Фонду; відображаються суми додатково нарахованих страхових внесків і пені, суми витрат, які не приймаються до заліку в рахунок страхових внесків чи належать до виплати застрахованим особам додатково.

Листом від 06 жовтня 2009 року №02-13/1899 ФОП ОСОБА_2 було повідомлено про відмову у відшкодуванні витрат, пов'язаних з виплатою допомоги по вагітності та пологах найманому працівнику ОСОБА_3, оскільки така допомога нарахована позивачем безпідставно.

Разом з тим, з наявної в матеріалах справи копії трудового договору між працівником та фізичною особою від 02 грудня 2002 року вбачається, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 мали місце трудові відносини та за умовами вказаного договору ОСОБА_3 виконувала роботу головного бухгалтера з оплатою праці в розмірі 280,00 грн., а 30 січня 2009 року трудовий договір розірваний сторонами та знятий з реєстрації.

02 лютого 2009 року між ФОП ОСОБА_2 та найманим працівником ОСОБА_3 був укладений безстроковий трудовий договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 прийнята на посаду головного бухгалтера з оплатою праці в розмірі 5000,00 грн.

ФОП ОСОБА_2 зареєстровано Чернігівським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і взято на облік, як страхувальника за заявою останнього від 11 лютого 2009 року.

З наявної в матеріалах справи копії листа ФОП ОСОБА_2 від 04 березня 2009 року №19 вбачається, що станом на 30 січня 2009 року підприємство було неплатоспроможним з огляду на дуже важкий фінансовий стан (відсутність реалізації продукції, фінансова криза в Україні).

Згідно з копії поданої позивачем до ДПІ у м.Чернігові декларації про доходи, одержані з 01 січня 2009 року по 31 березня 2009 року розмір місячного чистого доходу ФОП ОСОБА_2 становив 5267,00 грн.

Окрім того, відповідно до ст.30 Закону України «Про оплату праці» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року №336 затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, згідно з яким до обов'язків головного бухгалтера входить самостійно вести облік необоротних активів, запасів, засобів, розрахунків та інших активів, власного капіталу і зобов'язань, доходів і витрат згідно з прийнятою формою бухгалтерського обліку з дотриманням єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку і з урахуванням особливостей діяльності підприємства і технології обробки даних, проте матеріали справи не містять доказів ведення достовірного обліку виконаної роботи ОСОБА_3 на посаді головного бухгалтера.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про правомірність відмови відповідача у відшкодуванні витрат, пов'язаних з виплатою допомоги по вагітності та пологах найманому працівнику ОСОБА_3, оскільки така допомога нарахована позивачем безпідставно. Укладення позивачем трудового договору з ОСОБА_3, за умовами якого остання приймається на роботу головного бухгалтера з окладом 5000,00 грн., в той час як розмір місячного чистого доходу ФОП ОСОБА_2 становив 5267,00 грн. та ним самостійно визначено неплатоспроможність з огляду на важкий фінансовий стан (відсутність реалізації продукції, фінансова криза в Україні), не є економічно обґрунтованим. Враховуючи подачу позивачем 11 лютого 2009 року заяви про взяття його на облік як страхувальника у Чернігівському обласному відділенні Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та обставини тимчасової непрацездатності найманого працівника (вагітність та пологи), це свідчить про завищення позивачем заробітної плати ОСОБА_3 на короткий період роботи, що становить 16 робочих днів, з метою збільшення виплат допомоги по вагітності та пологах найманому працівнику ОСОБА_3, яка згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» підлягає відшкодуванню відповідачем. При цьому, жодними належними та допустимими доказами не доведено, що з 02 лютого 2009 року (часу укладення нового трудового договору) суттєво змінилися обов'язки ОСОБА_3, обсяг роботи, робочий час та інші умови, за яких до 30 січня 2009 року вона отримувала оплату праці в розмірі 280,00 грн.

Разом з тим, посилання апелянта на те, що виправлення позивачем помилок у звітах форми Ф4 - ФСС з ТВП суперечить нормам п.п.3, 4 «Порядку виправлення помилок минулих звітних періодів у звітності страхувальників по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, замовленими народженням та похованням», затвердженому постановою правління Фонду від 25 грудня 2003 року №123, є безпідставними, з огляду на виправлення позивачем помилок при подачі звітів за 9 місяців 2009 року та за 1 квартал 2010 року вже після проведеної ревізії, що проводилась у період з 08 травня 2009 року по 15 травня 2009 року.

Проте, наведене не спростовує висновків суду щодо правомірної відмови відповідача у відшкодуванні витрат ФОП ОСОБА_2 допомоги по вагітності та пологах найманому працівнику ОСОБА_3 у розмірі 20750,00 грн., з огляду на відсутність доказів ведення достовірного обліку виконаної роботи ОСОБА_3 на посаді головного бухгалтера ФОП ОСОБА_2 та обґрунтованості нарахування заробітної плати.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо спростування встановленими фактичними обставинами справи, які мають значення для її вирішення, тверджень відповідача стосовно неправомірного нарахування ФОП ОСОБА_2 найманій працівниці ОСОБА_3 допомоги по вагітності, у відповідності до вимог ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» відповідачем здійснено належний контроль за обґрунтованістю проведених позивачем витрат страхових коштів та достовірністю поданих відомостей, а тому суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів в сумі 20192,14 грн. з відповідача.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.