Справа № 826/15913/15
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маестро Ко» до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маестро Ко" (далі - позивач, ТОВ "Маестро Ко") звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.03.2015 № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 16.02.2015 за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Маестро Ко" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Альта Продактс" та ТОВ "Єврогруп-Ап" за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві складено Акт № 168/26-54-22-04-07/38949295 (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем, зокрема, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та, як наслідок, заниження податку на додану вартість на загальну суму у розмірі 281213 грн.

12.03.2015 на підставі Акту перевірки відповідачем винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення № , яким у зв'язку з порушенням зазначених норм ПК України, позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 281213 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 70303,25 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для висновку відповідача про порушення позивачем п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України та, як наслідок, заниження податку на додану вартість на загальну суму у розмірі 281213 грн. стала встановлена ним нікчемність вказаних Договорів внаслідок:

- встановлення в акті ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.08.2014 № 967/26-54-22-03-07/39020223 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Альта Продактс", з посиланням на матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000005, за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2 ст.205, ч. 3 ст. 212 КК України, що операції, вчинені підприємствами, в тому числі ТОВ "Альта Продактс", здійснені без настання правових наслідків, а направлені виключно на формування незаконної податкової вигоди підприємствам реального сектору економіки, а також, що ТОВ "Альта Продактс" відсутнє за податковою адресою та відносно нього до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням;

- отримання від ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві листа від 29.12.2014 № 486/7/26-52-22-04-19, в якому зазначено про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Єврогруп-Ап" по взаємовідносинам з ТОВ "Агапе", у зв'язку з тим, що ТОВ "Єврогруп-Ап" має стан 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням;

- відсутності у ТОВ "Альта Продактс" та ТОВ "Єврогруп-Ап" відповідних можливостей для здійснення фінансово-господарської діяльності.

Позивач, не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем документи є належними і допустимими доказами, які підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивачу на підставі договорів поставки від 03.02.2014 № 8 з ТОВ "Альта Продактс" та від 01.08.2014 № 4 з ТОВ "Єврогруп-Ап" (далі - Договори), поставлено яблука в асортименті та витратні матеріали для ремонту автомобілів (герметик, краску, лак, клей, мастику, мовіль, шпаклівку, стрічку малярну, плівку, дріт, проволоку в асортименті тощо), що підтверджується належним чином оформленими замовленнями товару, актами приймання-передачі товару, видатковими, товарно-транспортними та податковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

Позивач вказані товари та послуги оплатив частково, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунковими документами.

Реальність спірних господарських операцій підтверджується також залученими до матеріалів справи:

- договором перевезення вантажу від 02.02.2014 № 5, укладеним між позивачем та ФОП ОСОБА_2., на підставі якого відбувалась поставка останньою придбаного позивачем у ТОВ "Альта Продактс" та ТОВ "Єврогруп-Ап" товару та підписами водія/експедитора і печаткою якої - ОСОБА_2, в тому числі, скріплені ТТН;

- договором оренди нерухомого майна (нежитлового приміщення) від 01.02.2014 № 31, укладеним між позивачем та ПАТ "Укрторгмонтажтехніка", відповідно до якого позивач прийняв в оренду частину складської площі в нежитловому складському приміщенні по вул. Радомишльській, 44 в м. Києві для зберігання власних товарно-матеріальних цінностей, зазначена адреса якого вказана у ТТН як пункт розвантаження придбаного позивачем у ТОВ "Альта Продактс" та ТОВ "Єврогруп-Ап" товару;

- висновками державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо товару, який позивач придбав у ТОВ "Альта Продактс" та ТОВ "Єврогруп-Ап".

Крім того, позивачем під час апеляційного розгляду справи, надано докази використання позивачем придбаного товару по господарським операціям ТОВ "Альта Продактс" та ТОВ "Єврогруп-Ап" у власній господарській діяльності, а саме: копію договорів поставки, податкових накладних, видаткових накладних, тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що акт перевірки не містить доказів невідповідності наданих позивачем під час перевірки первинних документів бухгалтерського та податкового обліку приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Досліджені документи бухгалтерського та податкового обліку мають обов'язкові реквізити відповідно до нормативних документів, які регламентують порядок їх складання.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що надані позивачем первинні документи за змістом і формою є первинними документами у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять інформацію про здійснені господарські операції.

Отже, з огляду на наведене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що господарські відносини між позивачем з ТОВ "Альта Продактс" та ТОВ "Єврогруп-Ап" документально підтверджені та мали реальний характер.

Висновки податкового органу про порушення позивачем вимог чинного законодавства України, сформовані на підставі аналізу актів про неможливість проведення зустрічної звірки, на переконання судової колегії є необґрунтованими, оскільки результати аналізу фінансово-господарської діяльності контрагента, відповідно до вимог податкового законодавства України, не можуть бути підставами для застосування санкцій щодо позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Враховуючи, що юридична відповідальність має індивідуальний характер, позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій.

Відомості, що є обов'язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій.

Як встановлено судом першої інстанції, на момент підписання відповідних актів приймання-передачі товару, видаткових, товарно-транспортних та податкових накладних, юридичні особи ТОВ "Альта Продактс" та ТОВ "Єврогруп-Ап" не були припинені, доказів існування вироків суду у кримінальних справах, якими б встановлювався факт фіктивного підприємництва, відповідачем не надано.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в повній мірі проаналізовано зміст правих норм, викладених у п.п.198.3, 198. 6 ст. 198, 200.1, статті 200 ПК України, надано належну оцінку обставинам справи, в зв'язку з чим, судова колегія підтримує висновок суду першої інстанції про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Оскільки, ухвалою від 29.12.2015 року апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до винесення рішення, він підлягає з Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Оболонському у районі Головного управління ДФС у м. Києві (пр.-т Героїв Сталінграда, 59, м.Київ-115, 04213 ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до адміністративного суду в розмірі 5 359 ( п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 20 ( двадцять) коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 29.03.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.