Справа № 804/14271/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2016 рокусправа № 804/14271/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

за участю:

представника позивача: Водопян Г.О.,

представника відповідача: Бараник О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ДІСТРІБУШН»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року у справі №804/14271/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ДІСТРІБУШН» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

в с т а н о в и в :

10 вересня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ДІСТРІБУШН» звернулось з адміністративним позовом в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 06.08.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 553 817.5 грн., в т.ч. за основним платежем у розмірі 443 054 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 110 763.5 грн., визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 06.08.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 141 159 грн., в т.ч. за основним платежем у розмірі 94 106 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 47 053 грн..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що посадовими особами відповідача було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Тайм Дістрібушн" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, за наслідками якої складено акт перевірки № 2943/04-62-22-19/36482038 від 12.06.2015 року. На підставі акту перевірки податковим органом винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення, які позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони були прийняті всупереч нормам діючого законодавства. Крім того, позивач зазначає, що висновки, зазначені в акті перевірки є суб'єктивною думкою податкового органу і не ґрунтуються на вимогах закону. Позивач наголошує на тому, що правомірність формування податкової звітності за наслідками господарських відносин у перевіряємий період підтверджується складеними належним чином документами первинного бухгалтерського обліку. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційної скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 15.05.2015 року по 05.06.2015 року посадовими особами ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТАЙМ ДІСТРІБУШН» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з 01.01.2013 по 31.12.2014, за наслідками якої складено акт від 12.06.2015 року №2943/046222-1-9/36482038.

Перевіркою встановлено, зокрема, наступні порушення:

1. пп. 14.1.27, 14.1 ст.14, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 п. 138, пп. 139.1.9, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого перевіреним підприємством занижено податок на прибуток всього у сумі 443 054 грн., в т.ч. 2013 р. у сумі 342 167 грн., та 2014 р. у сумі 100 887 грн..

2. п. 198.3 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) в результаті чого перевіреним підприємством занижено податок на додану вартість всього на суму 94 106 грн., у тому числі за березень 2013 року у сумі 6 969 грн. за червень 2013 року у сумі 7278 грн., за вересень 2013 рік 7 349 грн., за грудень 2013 року у сумі 6 180 грн., за березень 2014 року у сумі 56 316 грн., за жовтень 2014 року у сумі 1 762 грн., за листопад 2014 у сумі 3 610 грн. та за грудень 2014 року у сумі 4 552 грн..

На підставі висновків перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

№ від 06.08.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 553817 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем - в тому числі за основним платежем - 443054 грн., штрафні санкції - 110763 грн. 50 коп.;

№ від 06.08.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 141159 грн., в тому числі, за основним платежем - 94106 грн., штрафні санкції - 47053 грн.

Правомірність та обґрунтованість податкових повідомлень - рішень № та № від 06.08.2015 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем до перевірки документи, на підставі яких до складу витрат включена вартість отриманих у перевіряємий період послуг та товарів, не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки в своїй сукупності не вказують на реальний характер здійснення господарських операцій.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), до складу валових витрат та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідок якої є поставка товару (робіт, послуг), понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що у перевіряємий період позивач мав господарські відносини з ОСОБА_3 на підставі договору про надання юридичних та консультаційних послуг №1-14/10 від 03.01.2014 року.

На підтвердження факту отримання послуг від ОСОБА_3 позивач до перевірки надав акти прийняття-передачі наданих послуг за відповідні місяці їх виконання, а також звіти про надані юридичні та консультаційні послуги за відповідні місяці.

Також, встановлені обставини справи свідчать, що позивач здійснює господарську діяльність у вигляді реалізації товару через торгівельні об'єкти раду контрагентів. Так, з метою збільшення обсягів продажу товару позивачем було укладено з ТОВ Альта Центр Сервіс», ФОП ОСОБА_5, ТОВ «ТД «Карма-А», ТОВ «Дакорт», ТОВ «Галеас», ТОВ «Альянс Маркет», ТОВ «Крістенс», ПФ «РПІБ «Гідропневмопроект», ТОВ «ТД «Восток-Трейд» договори про надання маркетингових послуг, в рамках виконання яких передбачалося здійснення комплексу заходів з просування товарів позивача, стимулювання їх збуту, більш вигідного розміщення цих товарів, тощо.

Зокрема, у відповідності до змісту типових договорів про надання маркетингових послуг, комерційних послуг ТОВ «ТАЙМ ДІСТРІБУШН» - замовник, доручає, а виконавець (перелічені контрагенти) зобов'язується, протягом всього строку дії Договору, надати замовнику послуги в Торгівельних точках щодо продукції, а послуги з питань комерційної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити належним чином надані послуги. Перелік торгових точок, а також перелік послуг міститься у додатках до договорів.

На підтвердження реальності здійснення господарських відносин з надання маркетингових послуг позивачем до перевірки було надано акти прийому - передачі послуг, замовлення на отримання послуг, звіти про надання послуг, податкові накладні.

Також, позивачем надано до суду матеріали маркетингового дослідження «Шоколад», акт приймання - передачі документів по договору №197 виконаного ТОВ «Дакорт» на замовлення позивача.

На підтвердження факту понесення витрат у зв'язку з власною господарською діяльність позивачем надано копії платіжних доручень, а також угоди про зарахування однорідних зустрічних вимог, угоди про взаємозалік зустрічних вимог, акти звірки взаєморозрахунків.

Також, позивач у перевіряємий період мав господарські відносини із ТОВ «Алюр ЛТД» на підставі договору поставки №72 від 29.10.2013 року, відповідно до якого постачальник ТОВ «Алюр ЛТД» поставив на адресу ТОВ «ТАЙМ ДІСТРІБУШН» товар у відповідності до специфікацій на підставі та на умовах визначених договором.

На підтвердження факту здійснення господарських операцій з придбання ТМУ у ТОВ «Алюр ЛТД» позивачем надано: Специфікації до договору поставки, видаткові та податкові накладні, товарно - транспортні накладні.

Факти оприбуткування товару та його використання у господарській діяльності позивача підтверджується актами списання ТМЦ, відомостями видачі рекламної продукції (придбана у ТОВ «Алюр ЛТД»), звітами.

Оплата за поставлений товар частково здійснювалась у безготівковій формі, про що свідчать копії наданих платіжних доручень, також позивачем надано повідомлення про уступлення права вимоги.

На думку податкового органу зазначені господарські відносини було вчинено сторонами не з метою настання наслідків обумовлених договорами, надані позивачем до перевірки документи не є первинними в розумінні Закону, та не можуть слугувати підтвердженням реальності здійснення господарських операцій.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки податкового органу необґрунтованими з огляду на наступне.

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов'язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем аналізованих сум податку на додану вартість та податку на прибуток у податковій звітності за перевіряємий період.

В свою чергу, відповідач наголошує на порушенні ТОВ «ТАЙМ ДІСТРІБУШН» податкового законодавства в частині відображення у податковій звітності витрат понесених у зв'язку з аналізованими господарськими відносинами у перевіряємий період з огляду на порушення контрагентами позивача податкової дисципліни, а саме: незнаходження за місцем реєстрації, порушення умов подання податкової звітності, тощо, а також через відсутність всіх звітів щодо виконання комерційних та маркетингових послуг на користь позивача при наявності всіх актів приймання - передачі послуг.

З цього приводу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

В свою чергу, невідповідність окремих документів складених відносно товару постачальником по ланцюгу постачання не впливає на віднесення позивачем (покупцем) до складу податкового кредиту оскільки Закон не ставить право платника податку на формування податкового кредиту в залежність від наявності документів щодо належного виконання постачальниками по ланцюгу постачання своїх податкових та інших зобов'язань.

Так, Рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), ««Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.38 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява №803/02), а саме: «… коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Крім того, у відповідності до правових висновків Верховного суду України, викладених в Постанові від 22.09.2015 року, «Сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачається зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства у зв'язку з його господарською діяльністю».

В матеріалах справи наявні документи на підтвердження змін в активах позивача, його власному капіталі, понесених в результаті господарської діяльності направленої на придбання послуг та ТМЦ у контрагентів у перевіряємий період, а саме: відомості товару на складі, оборотно-сальдові відомості по рахунку 28.1, оборотно-сальдові відомості по рахунку 68, оборотно-сальдові відомості по рахунку 36, картки рахунків контрагентів.

Також, суд апеляційної інстанції враховує факт наявності у позивача економічних та технічних потужностей для здійснення господарських операцій з контрагентами у перевіряємий період, обґрунтованість економічної мети у придбанні послуг та ТМЦ, що вбачається з документів первинної звітності, оприбуткування товару та послуг, його подальшого використання.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операцій. Однак, критерієм зменшення бази оподаткування податку на прибуток та податку на додану вартість є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу. А відтак, на підтвердження витрат, понесених у зв'язку з оплатою робіт з надання послуг, поставки товару, позивач повинен надати, зокрема, документи, що свідчать про фактичне виконання умов поставки та виконання послуг в розрізі їх обсягу та специфіки а також докази на підтвердження пов'язаності між собою первинних документів на підтвердження фактичного виконання договору, з урахуванням необхідного часу, економічної мети, результату, тощо.

Так, наданими позивачем первинними документами, зокрема, актами прийняття - передачі послуг, зафіксовано факт виконання оподатковуваних операцій позивача із контрагентами у перевіряємий період, вказані документи розкривають зміст та обсяг господарських операцій, та відповідають вимогам Закону, та є у сукупності із іншими поданими позивачем документами достатніми для визнання реальності характеру здійснених господарських відносин, а відтак, неприпустимим є позбавлення позивача права на віднесення витрат з придбання послуг до валових, та сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем належним чином та в повному обсязі підтверджено правомірність формування податку на додану вартість та податку на прибуток за рахунок господарських операцій з придбання послуг та ТМЦ у перевіряємий період.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ДІСТРІБУШН» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у справі №804/14271/15 - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ДІСТРІБУШН» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № та № від 06.08.2015 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна