Справа № 826/22468/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у ненаданні відповіді на запит від 09 вересня 2015 року та зобов'язати надати відповідь на запит від 09 вересня 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_2 від 09 вересня 2015 року у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 09 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача з запитом від 06 вересня 2015 року, в якому просив надати інформацію, чи уповноважена їх установа повідомляти громадянина України у п'ятиденний термін про те, що його звернення направлено на розгляд до іншої особи або установи.

Того ж дня, заступником начальника ГУ МВС України в м. Києві поставлено резолюцію про проведення перевірки викладеного; вжиття відповідних заходів реагування; надання відповіді автору; контроль 14.09.2015.

Також, згідно матеріалів справи 10.09.2015 запит позивача переданий до Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві.

Листом Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві від 15 вересня 2015 року №59/136-із надано позивачу відповідь, що в ході перевірки встановлено, що його попереднє звернення, яке було скеровано до районного управління та було зареєстровано 14.03.2015 №П-1312, розглянуто, про що було направлено письмову відповідь. Також позивачу надано інформацію, що районне управління є структурним підрозділом Головного управління, та на підставі пункту 2.10.7 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 №747, уповноважене на розгляд кореспонденції за дорученням керівництва Головного управління.

Вважаючи, що відповідачем порушені вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивач звернувся до суду про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання у п'ятиденний термін відповіді на його запит та зобов'язання надати відповідь на запит.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем з порушенням встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» п'ятиденного строку розглянуто запит позивача на інформацію. При цьому, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання надати відповідь на запит виходив з того, що відповідь на запит позивача була надана, а зміст вказаної відповіді позивачем не оскаржується.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону його метою є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним закон.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За цим визначенням можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Разом з тим, положеннями статті 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до положень статті 15 зазначеного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, запитуваний запит про надання публічної інформації є фактично зверненням (заявою, клопотанням) про надання інформації згідно із Законом України «Про звернення громадян» щодо сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів, а не інформаційним запитом у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Отже, в такому випадку відповідач зобов'язаний був розглянути звернення позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян», проте, звернення у встановлений зазначеним Законом строк не розглянуто.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на лист Шевченківського районного управління ГУ ВС м. Києва від 15.09.2015 №59/136-із, оскільки відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Крім того, відповідачем не доведено, що зазначена відповідь отримана позивачем.

За таких обставин, відповідно до частини другої статті 11 КАС України колегія суддів з метою повного захисту прав та інтересів позивача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві щодо розгляду звернення ОСОБА_2 від 09 вересня 2015 року та зобов'язання відповідача розглянути звернення позивача в порядку, що передбачений Законом України «Про звернення громадян».

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві щодо розгляду звернення ОСОБА_2 від 09 вересня 2015 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві розглянути звернення ОСОБА_2 від 09 вересня 2015 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 28.03.2016)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.