Справа № 810/4824/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4824/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника відповідача Маковій О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправними дії Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області щодо проведення планової перевірки ФОП ОСОБА_3

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права, невірно оцінено фактичні обставини та докази у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ серії АБ № 216482 від 17.04.2013.

Головним державним інспектором Сидоровим С.В. на підставі направлення б/н від 03.08.2015 було проведено планову перевірку дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, про що було складено акт б/н від 27.08.2015.

Не погоджуючись з проведенням відповідачем вказаної перевірки, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що мораторій на проведення перевірок, що передбачений п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII (далі - Закон № 71) не поширюється на відносини, що виникають у сфері містобудівної діяльності.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VII від 16.01.2014 (далі - Закон № 719-VII) доповнено статтею 31 (згідно із Законом України від 31.07.2014 № 1622-VII), якою встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 (далі - Закон № 76-VIII) установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

З аналізу наведених норм вбачається, що Законами № 719-VII та № 76-VIII обмежено перевірки підприємств контролюючими органами, протягом включно серпня 2014 - червня 2015 року, при цьому зауважено, що ці обмеження не стосуються Державної фіскальної служби України, мораторій на перевірки якої було введено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 (далі - Закон № 71-VIII).

Так, за змістом абз. 1 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII, у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, застосовуючи словосполучення «контролюючі органи» у наведеному абзаці пункту Прикінцевих положень Закону № 71-VIII, законодавець не уточнює на які саме контролюючі органи розповсюджуються встановлені обмеження.

Закон № 71-VIII не містить положень про те, що поняття «контролюючі органи», яке вживається у п. 3 Прикінцевих положень цього Закону, необхідно розуміти виключно у визначенні п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України. Крім того, колегія суддів також звертає увагу на те, що, «тіло» Закону № 71-VIII, дійсно, вносить зміни виключно до Податкового кодексу України, однак «Прикінцеві положення» вносять зміни ще до 19 законодавчих актів, у тому числі й до Кодексу України про надра, Водного кодексу України, Лісового кодексу України, Кримінального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та ін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведене поняття слід застосовувати у розумінні п. 1 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» від 23.07.1998 № 817/98 (далі - Указ № 817/98), відповідно до якого контролюючі органи - органи виконавчої влади, уповноважені від імені держави здійснювати перевірку фінансово-господарської діяльності суб'єктів підприємницької діяльності.

Також, з аналізу абз.2 ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 (далі - Закон № 877-V) вбачається, що під органами державного нагляду (контролю) слід розуміти уповноважені законом центральні органи виконавчої влади, їх територіальні органи, державні колегіальні органи, органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування.

З огляду на це, апеляційний суд робить висновок, що вимоги п. 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII стосуються всіх без виключення контролюючих органів, а не лише Державної фіскальної служби України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (далі - Положення № 294) Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Серед основних завдань Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду щодо здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Крім того, станом на день проведення перевірки діяла постанова Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», якою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців (далі - Перелік № 408), до якого входить і Державна архітектурно-будівельна інспекція.

З огляду на це, відповідач є контролюючим органом урозумінні п. 1 Указу № 817/98, абз. 2 ст. 1 Закону № 877-V, а тому на його перевірки розповсюджуються обмеження, встановлені п. 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII.

Колегія суддів наголошує на тому, що обмеження на проведення перевірок суб'єктів господарювання контролюючими органами в період 2015 - 2016 років стосується всіх без виключення контролюючих органів, у тому числі і Державної архітектурно-будівельної інспекції.

З аналогічними висновками судів нижчих інстанцій погоджується Вищий адміністративний суд України (справи № 826/13378/15 та № 826/17157/15).

Апеляційний суд відхиляє посилання відповідача на надані у судовому засіданні 30.03.2016 копії листів Міністерства юстиції України та Державної фіскальної служби України, оскільки вони є виключно документами рекомендаційного характеру, у яких висвітлена суб'єктивна позиція державного органу щодо певних питань. З цих же підстав не заслуговують на увагу посилання відповідача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року (провадження № К/800/52116/15), оскільки висвітлена у цьому рішенні позиція касаційного суду є його суб'єктивною думкою та не обов'язкова до застосування судами при вирішенні подібних спорів.

Таким чином, проведення спірної перевірки відповідачем суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області щодо проведення у період з 14.08.2015 по 27.08.2015 планової перевірки ФОП ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року та задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області щодо проведення у період з 14.08.2015 по 27.08.2015 планової перевірки ФОП ОСОБА_3

Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області сплачений судовий збір у розмірі 2 557,80 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 31.03.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.