Справа № 805/42/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 р. Справа №805/42/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 16 год. 17 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб'єва І.Г.,

при секретарі судового засідання Филиппенко М.С.,

за участю позивача ОСОБА_1

від відповідача не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного відділу в місті Маріуполі Управління Служби Безпеки України в Донецькій області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного відділу в м. Маріуполі Управління служби безпеки України в Донецькій області (далі - Управління СБУ) у якому просила:

скасувати рішення Головного відділу в м. Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області щодо повернення її заяви;

зобов'язати Головний відділ в м. Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області вирішити питання ОСОБА_1 та надати їй обґрунтоване рішення у письмовій формі;

притягнути до відповідальності орган або посадову особу Управління СБУ за порушення Закону України «Про інформацію» та статті 99 Кримінального процесуального кодексу України;

притягнути до відповідальності орган або посадову особу Управління СБУ за порушення вимог Конституції України.

В обґрунтування позову зазначала, що вважає рішення Управління СБУ щодо відмови у розгляді її заяви не законним та таким, що по порушує її права та законні інтереси. Просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 10 березня 2016 року провадження у адміністративній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо притягнення до відповідальності органу, або посадової особи Служби Безпеки України за порушення статей 5 та 6 Закону України «Про інформацію», статті 99 Криминально-процесуального кодексу України, статті 3 Конституції України закрито.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав клопотання та просив розглянути справу за відсутності представників Управління СБУ. Також від відповідача надійшли письмові заперечення. В обґрунтування заперечень зазначали, що звернення ОСОБА_1 розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» без порушень прав та інтересів позивача. Просили у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. При цьому виходить з наступного.

Як встановлено судом, 13 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління СБУ, у якій просила повідомити її про наявність у Управління СБУ технічної можливості щодо виявлення у її тілі імплонтанта - мікрочіпа (датчик). 17 листопада 2015 року від Управління СБУ надійшла відповідь, відповідно до якої заява ОСОБА_1 повернута позивачу у зв'язку з відсутністю у заяві необхідних відомостей для прийняття посадовими особами Управління СБУ мотивованого рішення.

Приймаючи рішення по суті спору суд керувався наступним.

Відповідач, повертаючи заяву ОСОБА_1 керувався статтею 7 Закону України «Про звернення громадян».

Зазначеною нормою передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до преамбули Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 3 Закону № 393 встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому законодавець визначив декілька видів звернень, зокрема:

пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства;

заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо;

скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Виходячи з правового аналізу вищевказаних норм суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про надання інформації щодо наявності технічних засобів, якими володіє Управління СБУ, не є зверненням у розумінні Закону України «Про звернення громадян».

Преамбулою Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939) встановлено, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Водночас, згідно з статтею 1 Закону № 2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Таким чином, Управління СБУ мало керуватись Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до приписів стаття 22 Закону № 2939 розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

- розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

- інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

- особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

- не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Цією же статтею встановлено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

- прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

- дату відмови;

- мотивовану підставу відмови;

- порядок оскарження відмови;

- підпис.

З урахуванням викладеного, Управлінням СБУ не дотримано вимог вищевказаних норм Закону.

Водночас, підстава для повернення заяви ОСОБА_1, вказана у відповіді Управління СБУ, вбачається необґрунтованою, зокрема із відповіді відповідача не можливо зрозуміти які саме дані необхідні для прийняття рішення по суті заяви.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст. ст. 4-15, 51, 69-72, 86, 94, 122, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного відділу в місті Маріуполі Управління Служби Безпеки України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного відділу в місті Маріуполі Управління Служби Безпеки України в Донецькій області щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 17 листопада 2015 року № 56/34-Ш-37/34/205.

Зобов'язати Головний відділ в місті Маріуполі Управління Служби Безпеки України в Донецькій області розглянути звернення ОСОБА_1 від 12 листопада 2015 року в порядку, визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації».

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного відділу в місті Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 15 березня 2016 року.

Суддя Аляб'єв І.Г.