Справа № 2-а-2391/10/2170
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2011 р.Справа № 2-а-2391/10/2170

Категорія: 9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2010 року по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області про визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій,

встановила:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 12.05.2010 року звернувся до суду з позовом про визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій від 04.12.2009 року № НОМЕР_1.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх тим, що штрафні санкції до позивача застосовані за те, що він порушив вимоги Положення про ведення касових операції у національній валюті України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, оскільки не оприбуткував кошти, внесені ним особисто на свій рахунок в установі банку. Позивач вважає, що він не повинен оприбутковувати зазначені кошти, оскільки ці кошти не мають відношення до його господарської діяльності. Крім того, штрафні санкції до позивача застосовані із порушенням строку, визначеного ст. 250 Господарського кодексу України, тобто терміном більше, ніж через рік із дня вчинення порушення.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову, оскільки вважала, що кошти, які надходять на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця, повинні своєчасно та в повному обсязі оприбутковуватись. Ст. 250 ГК України до даних правовідносин не застосовується, оскільки вони не стосуються господарських правовідносин між податковим органом та субєктом підприємницької діяльності.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2010 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області про визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій задоволено повністю.

Скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 04.12.2009 року №.

В апеляційній скарзі ДПІ у Генічеському районі Херсонської області, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання щодо скасування оскаржуваного судового рішення та постановлення нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 с фізичною особою-підприсмцем.

Із 2006 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та сплачував єдиний податок.

У листопаді 2009 року державною податковою інспекцією у Генічеському районі Херсонської області було проведено документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_5 за період з 01.07.2006 року по 30.06.2009 року про що складено відповідний акт № 811 від 17.11.2009 року.

Перевіркою було виявлено, що ФОП ОСОБА_5 порушив п.2.6 Положення № 637. а саме - не оприбуткував у книзі обліку доходів та витрат кошти, що надійшли на його розрахунковий рахунок в установі банку.

Так на розрахунковий рахунок ФОН ОСОБА_5 № 4001 у Херсонській філії КБ «ПриватБанк»надійшли:

209,78 грн. комісійної винагороди за січень 2008 року з розрахункового рахунку ТОВ «Фаворит капітал»в АТ «ПроКредитБанк»;

714,08 грн. комісійної винагороди за лютий 2008 року з розрахункового рахунку 'ГОВ «Фаворит капітал»в АТ «ПроКредитБанк»;

312,29 грн. комісійної винагороди за березень 2008 року з розрахункового рахунку ТОВ «Фаворит капітал»в АТ «ПроКредитБанк»;

5310 грн.. що були внесені 12.07.2007 року ФОП ОСОБА_5 на свій рахунок для поповнення обігових коштів.

За допущене порушення до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 32730,75гривень.

За результатами адміністративного оскарження даної санкції, сума штрафу була зменшена на 6180,75 гривень - в частині неоприбуткування комісійної винагороди.

Суд 1-ї інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій за неоприбуткування у книзі обліку доходів та витрат суми поповнення обігових коштів, внесених на рахунок у звязку із наступними обставинами.

Відповідно до статті 1 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, під терміном "оприбуткування готівки" розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій. В тій же статті визначено, що книга обліку доходів і витрат - "документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки". При цьому оприбуткування готівки є облік готівки наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касових документів і відображенням у відповідній книзі обліку для осіб, яким згідно Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК.

Згідно з п. 4 Указу Президента України від 03.07.98 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" форма Книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до вищезазначеного указу, і порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до пунктів 1 та 5 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1269 Книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку). При цьому до Книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведенням витрат і/або отриманим доходом; суми витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продаж товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Пунктом 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29.10.1999 року № 599, визначено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 року № 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 року за № 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 03.07.1998 року «Про спрощену систему оподаткування», виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Також відповідачем порушено строк застосування адміністративно-господарської санкції, передбачений ст. 250 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно до ст. 239 та ст. 241 Господарського кодексу України, штрафи за порушення закону про РРО відносяться до адміністративно-господарських санкцій.

Статтею до ст. 250 ГК України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Строки застосування даних санкцій суворо обмежені датою виявлення правопорушення (повинно пройти не більше 6 місяців) та датою вчинення правопорушення (повинно пройти не більше року).

Суд 1-ї інстанції вірно встановив, що порушення позивачем було допущено у липні 2007 року. Виявлено дане порушення було під час проведення перевірки 17 листопада 2009 року. Штрафні санкції застосовано рішенням від 04.12.2009 року № НОМЕР_1. Тобто з моменту вчинення порушення і до моменту застосування штрафних санкцій пройшло більше одного року. За таких обставин ДПІ у Генічеському районі Херсонської області не мала права застосовувати штрафні санкції до позивача за вказане порушення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує адміністративний позов.

На думку колегії суддів відповідачем не доведено правомірності прийнятого на підставі акта перевірки рішення про застосування щодо позивача штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2010 року по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області про визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3