Справа № 803/2196/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Справа № 876/9678/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника відповідача Сергійчука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Волинь» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Волинь» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій,-

В С Т А Н О В И В :

14 серпня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області (надалі УПФУ в Рожищенському районі Волинської області) звернулося в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Волинь» (надалі ТзОВ «Лан-Волинь»), в якому просило стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 17065,74 гривень.

Адміністративний позов мотивовано тим, що станом на 01.07.2015 року заборгованість ТзОВ «Лан-Волинь» перед УПФУ в Рожищенському районі Волинської області по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01.01.2015 року по 01.07.2015 року складає 17065,74 грн., а відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ТзОВ «Лан-Волинь» зобов'язане відшкодовувати УПФУ в Рожищенському районі Волинської області витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, щомісяця до 25 числа включно.

Постановою від 31 серпня 2015 року Волинський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю. Стягнув із Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Волинь» на користь Управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з січня по червень 2015 року включно в сумі 17065,74.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ТзОВ «Лан-Волинь» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову суду необґрунтованою, незаконною, винесеною з численними порушеннями норм матеріального і процесуального права, та такою що не відповідає фактичним обставинам справи і суперечить законодавству України.

В апеляційній скарзі зазначає, що ТзОВ «Лан-Волинь» є платником єдиного податку (4 група), у якого частка сільськогосподарського виробництва за попередній податковий період (рік) дорівнює або перевищує 75 відсотків, а тому вважає, що має право на застосування до нього пільги щодо звільнення від відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, встановлених відповідно до пунктів «в» - «е», та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на період сплати єдиного податку (4 група). Також зазначає, що пенсіонери-пільговики ОСОБА_2 та ОСОБА_3, по яких виникла заборгованість перед Пенсійним Фондом, досягли дострокового пенсійного віку, а обов'язок сплати витрат на виплату і доставку пільгових пенсій покладений на суб'єкта підприємницької діяльності лише до моменту досягнення працівником пенсійного віку.

Крім того, в поясненнях до апеляційної скарги вказує, що 01.01.2016 року набрав чинності Закон України ,,Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», яким абз. 4 п.1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» викладено в такій редакції: «Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»».

Із врахуванням наведеного просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог УПФУ в Рожищенському районі Волинської області відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

В поданому до суду запереченні на апеляційну скаргу позивач просить в повному обсязі відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги та проводити розгляд справи в порядку письмового провадження без участі представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач зобов'язаний згідно з чинним законодавством відшкодовувати позивачу його витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи , що ТзОВ «Лан-Волинь» зареєстроване як юридична особа 22.10.2008 року, що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.27-30). Відповідач перебуває на обліку в УПФУ в Рожищенському районі Волинської області як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Наявна заборгованість у сумі 17065,74 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій залишається не сплаченою відповідачем, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов'язок відшкодування відповідних витрат Пенсійному Фонду встановлено Законом ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР.

Згідно з абзацом 4 п.1 ст.2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 цього ж Закону.

Обов'язок відшкодування витрат з виплати пенсій, призначених за ст.13 Закону №1788-ХІІ передбачений п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, за правилами якого пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону №1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 Закону №1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №1058-IV діяв Закон №400/97-ВР, абзацом 4 п.1 ст.2 якого передбачалось, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст.1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до абзацу 4 пп.1 цього ж пункту підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Враховуючи, що положення абзацу 4 п.2 прикінцевих положень Закону №1058-IV є спеціальними щодо абзацу 3 п.2 прикінцевих положень цього ж Закону, апеляційний суд приходить до висновку про існування у відповідача обов'язку відшкодовувати органам Пенсійного Фонду суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного Фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 64/8663 від 16.01.2004 року (далі-Інструкція № 21-1).

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно п.6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається із матеріалів справи, надіслані УПФ розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ ПАТ отримало, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки відповідач в добровільному порядку на оплатив заборгованість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається та не спростовується позивачем, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 призначені та виплачуються пенсії відповідно до пункту «ж» ст.13 Закону №1788-ХІІ як жінкам, які народили і виховали по п'ятеро і більше дітей та працюють в сільськогосподарському виробництві у зв'язку з чим їм призначено пенсію на пільгових умовах. Відтак, обов'язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій покладено саме на ТзОВ «Лан-Волинь».

Покликання відповідача про недоведеність правомірності призначення та виплати пільгових пенсій колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки предметом заявленого позову є не визначення права на пенсію працівникам підприємства, а відшкодування заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п."б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; також пенсійним органом направлялися відповідачу відповідні повідомлення-розрахунки про суми витрат на виплату пенсій, де містилася повна інформація щодо виплачених пенсій.

Окрім цього, 01.01.2015р. набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме із переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок. Оскільки, даний податок виключено та винятків щодо відшкодування таких витрат чинним законодавством не передбачено, відповідач - ТзОВ «Лан-Волинь» зобов'язане здійснювати відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги посилання апелянта на те, що 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування, оскільки спір у даній справі стосується правовідносин, що виникли у 2015 році, в той час як статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Волинь» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року у справі № 803/2196/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 28 березня 2015 року.