Справа № 807/357/15
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 876/8719/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

Суддів Хобор Р.Б.,Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітес-Тур» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.07.2015 року у справі № 807/357/15 за позовом Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Закарпатської областідо Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітес-Тур», третя особа Репинська сільська рада про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у Міжгірському районі Головного Управління ДФС Закарпатської області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітес-Тур" про стягнення податкового боргу, третя особа - Репинськасільська рада.

Позовні вимоги мотивує тим, що станом на день звернення за відповідачем рахується податковий борг по орендній платі з юридичних осіб в сумі 22877,26грн.

Вказаний борг виник у відповідача у звязку із наступним. Так, 27.01.2014р. ТзОВ «СІТЕС-ТУР» подало до ДПІ у Міжгірському районі податкову декларацію з плати за землю у якій самостійно визначило собі суму податкового зобов'язання по орендній платі за 2014 рік у розмірі 91509,19 грн. із щомісячною розбивкою платежів по 7625,77грн., а за грудень 2014р. - 7625,72 грн. В свою чергу, відповідач не сплатив орендну плату за жовтень, листопад та грудень місяць 2014 року, в наслідок чого за ним рахується заборгованість сумі 22877,26грн.

20.04.2015 року позивачем відповідно до вимог ст. 137 КАС України подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за жовтень, листопад та грудень місяць 2014 року в розмірі 22877,26, а також заборгованість за січень-лютий 2015 р. у сумі 19047,92 грн., відповідно сума заборгованості, яку просить стягнути позивач становить 41925,18грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.07.2015 року позов задоволено, а саме стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітес-Тур" (90032, Закарпатська область, Міжгірський район, с. Репинне, буд. 139, ідентифікаційний код - 32703199) на користь відповідного бюджету податковий борг в сумі 41925,18грн., за рахунок коштів, що належать платнику податків на праві власності, в тому числі тих, які знаходяться на рахунках у банках..

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апеллянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.07.2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітес-Тур" внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців із місцезнаходженням: 90032, Закарпатська область, Міжгірський район, с. Репинне, буд. 139, ідентифікаційний код 32703199, що підтверджується копією відповідного витягу.

01.03.2005 року, ТЗОВ «Сітес - Тур» уклав типовий договір оренди землі (а.с.33-36) з Репинською сільською радою, згідно якого, орендодавець надав а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва туристично-готельного комплексу та витягу гірськолижної траси, що знаходиться в ур. Чертіж, с. Репинне Міжгірського району Закарпатської області (далі договір оренди земельної ділянки). В оренду передано земельна ділянка загальною площею 4,9257 га, у тому числі сінокоси 0,8090 га, пасовища 0,8090 га інші 3,3077 га. Земельна ділянка на площу 4,1 га передано відповідачу терміном на 20 років, а на площу 0,8257 на один рік.

Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Міжгірському районному відділі Закарпатської регіональної філії ДП „Центр ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.03.2005 р. за №006, що підтверджується відповідною відміткою на договорі оренди земельної ділянки.

22.03.2015 р. Репинська сільська рада передала, а ТЗОВ «Сітес - Тур» прийняв у володіння та користування земельну ділянку загальною площею 4,9257 га, про, що сторонни склали Акт№1 приймання передачі земельної ділянки.

27.01.2014 року Відповідачем подано до ДПІ у Міжгірському районі податкову декларацію з плати за землю у якій відповідач самостійно визначив собі суму податкового зобов'язання по орендній платі за 2014 рік у розмірі 91509,19 грн. із щомісячною розбивкою платежів по 7625,77грн., а за грудень 2014р. - 7625,72грн. (а.с. 8-9).

Відповідно до довідки позивача від 23.02.2015 року за № 01/10/7-20 про стан податкового боргу на 23.02.2015 р. за позивачем рахується заборгованість з орендної плати юридичних осіб у розмірі 22877,26 грн. (а.с.5).

Вказаний борг виник у відповідача у звязку з несплатою орендної плати за жовтень 2014 р. в сумі 7625,77 грн; за листопад 2014 р. в сумі 7625,77 грн; за грудень 2014 р. в сумі 7625,72 грн.

19.02.2015р. ТОВ «СІТЕС-ТУР» подало до ДПІ у Міжгірському районі податкову декларацію з плати за землю у якій самостійно визначило собі суму податкового зобов'язання по орендній платі за 2015 рік у розмірі 114287,50 грн. із щомісячною розбивкою платежів по 9523,96 грн., а за грудень 2015р. - 9523,94 грн.

Відповідно до довідки позивача від 20.04.2015 року за № 388/10/7-20 про стан податкового боргу на 20.04.2015 р. за позивачем рахується заборгованість з орендної плати юридичних осіб у розмірі 41925,18 грн. (а.с.5).

Вказаний борг виник у відповідача у звязкуз несплатою орендної плати за жовтень 2014 р. в сумі 7625,77 грн; за листопад 2014 р. в сумі 7625,77грн; за грудень 2014 р. в сумі 7625,72 грн.; за січень 2015 р. в сумі 9523,96 грн.; за лютий 2015 р. в сумі 9523,96 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості станом на день розгляду даної адміністративної справи становить 41925,18 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи самостійно поданими відповідачем деклараціями та довідкою про стан заборгованості відповідача від 20.04.2015 року №388/10/7-20.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 року посправі № 907/70/14, позов прокурора Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави задоволено частково та визнано недійсним договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Міжгірському районному відділі Закарпатської регіональної філії ДП „Центр ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.03.2005 р. за №006 (із змінами та доповненнями).

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки відповідач орендував земельні ділянки, у відповідності до договору від 01.03.2005 року, який на момент визначення податкових зобовязань не був визнаний недійсним, податкові зобов'язання були самостійно визначені Відповідачем та в строк встановлений законодавством не сплачені і набули статусу податкового боргу то проявлений адміністративний позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно п. 287.3. ст. 287 Кодексу податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточиний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 287.1. ст. 287 Кодексу визначено, що у разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Податковий борг ТОВ «СІТЕС-ТУР», який виступає предметом розгляду по даній судовій справі, виникнув у зв'язку з тим, що вказане товариство не сплачувало податкові зобов'язання по орендній платі, які були визначені у поданих відповідачем податкових деклараціях від 27.01.2014р. та від 19.02.2015р. Тобто сам по собі договір оренди земельної ділянки №1 від 01.03.2005р. не спричинив нарахування відповідачу податкових зобов'язань по даному платежу.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що застосування наслідків недійсності правочину щодо договору оренди №1 від 01.03.2005р. виходить за межі та предмет розгляду даної справи.

Що стосується тверджень ТОВ «СІТЕС-ТУР» про правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України щодо договору оренди земельної ділянки №1 від 01.03.2005р. колегія зазначає наступне.

Відповідач стверджує, у зв'язку з тим. Що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.06.2015р. по справі №907/70/14 визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №1 від 01.03.2005р.. то внаслідок цього має двостороння реституція, яка полягає у тому, що кожна сторона недійсного правочину має повернути іншій все, що вона одержала на виконання такого правочину (наслідки, передбачені статтею 216 ЦК України).

Суть цієї позиції відповідача зводиться до того, що в такому разі Репинська сільська рада має повернути ТОВ «СІТЕС-ТУР» всі кошти, які були нею отримані у якості орендної плати на підставі договору оренди земельної ділянки №1 від 01.03.2005р.

Проте така позиція відповідача є хибною, оскільки протиречить ч.1 ст. 216 ЦК України.

Відповідно до вказаної норми у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тобто вказана норм чітко врегульовує порядок повернення одержаного, яке полягає у користуванні майном.

Помилковість позиції ТОВ «СІТЕС-ТУР» відносно сплати ним орендної плати підтверджується і п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, яким визначено, що у разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Крім того, в данному випадку слід звернути увагу на ту обставину, що відповідно до п. 56.11. ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Заперечення відповідача протии даного позову протирічить вищевказаній нормі податкового законодавства, адже за своєю суттю дане заперечення є фактично оскарженням платником податків самостійно визначеного у декларації грошового зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є підставним, обґрунтованим і підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведенного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітес-Тур» - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.07.2015 року у справі № 807/357/15-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко

Повний текс ухвали виготовлено 30.03.2016 року.