Справа № 804/14930/15
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2016 рокусправа № 804/14930/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Тіско Україна" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тіско Україна" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення , -

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.06.2015 року №, прийняте Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким ТОВ "Тіско Україна" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 316 666,25 грн., з яких 253 333,00 грн. за основним платежем та 63 333,25 за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Тіско Україна" 23.11.2006р. зареєстроване юридичною особою та перебуває на обліку Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

У період з 12.05.2015 року по 13.05.2015 року посадовою особою податкового органу було проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині податку на додану вартість та іншого законодавства ТОВ "Тіско Україна" по взаємовідносинам із ТОВ "Олімпус Трейд" за період грудень 2014 року, за результатами якої складено акт від 13.05.2015 року №516/04-67-22-04/34735437.

Відповідно до висновків вказаного акту податковим органом встановлено допущені позивачем наступні порушення:

- відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ "Тіско Україна" операцій по ланцюгу з постачальником ТОВ "Олімпус Трейд" за грудень 2015 року на суму ПДВ 253333,30 грн.;

- порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.10 за № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість у грудні 2014 року на суму 253333 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 25.06.2015 року №, прийняте Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким ТОВ "Торгівельна промислова інвестиційна компанія" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 316 666,25 грн., з яких 253 333,00 грн. за основним платежем та 63 333,25 за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Подані позивачем первинна та повторна скарги до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та до Державної фіскальної служби України відповідно, рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 02.09.2015р. та рішенням Державної фіскальної служби України від 24.09.2015 року, залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, щодо не підтвердження позивачем господарських взаємовідносин з відповідним контрагентом, оскільки останнім не надано доказів щодо сплати коштів за поставлений товар.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3 ст.198 цього Кодексу податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу). Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пунктів 198.2, 198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10 ст.201 цього Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для підтвердження наявності підстав для включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбані товари до складу податкового кредиту, необхідні первинні документи (платіжні доручення, податкові накладні, акти виконаних робіт тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, у періоді що перевірявся, позивач мав взаємовідносини із ТОВ "Олімпус Трейд", в результаті яких 18.12.2014 року між ТОВ "Тіско Україна" та ТОВ "Олімпус Трейд" було укладено договір купівлі-продажу №ДГ-32 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпус Трейд" (постачальник) зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність товариству з обмеженою відповідальністю "Тіско Україна" (покупцю) товар, визначений у п.1.2 даного Договору, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі прийняти та оплатити визначений товар.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Тіско Україна" укладено договір купівлі-продажу від 18.12.2014 року №ДГ-32 з ТОВ "Олімпус Трейд".

Від ТОВ "Олімпус Трейд" позивачу у грудні 2014 року, згідно видаткових накладних від 31.12.2014 року №156 та №157 та податкових накладних від 31.12.2014 року №56 та №57 передано товар на загальну суму 1 519 999,80 грн. у тому числі ПДВ 253 333,3 грн.

Факт поставки вказаних товарно-матеріальних цінностей підтверджується товарно-транспортною накладною від 31.12.2014 року №31/12-1.

Згідно наданих позивачем доказів, які містяться в матеріалах справи, придбаний товар на даний час зберігається на складі ТОВ "Тіско Україна".

Так, факт здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ "Олімпус Трейд" підтверджується наведеними вище відповідними первинними документами, які були в наявності у відповідача під час проведення перевірки та досліджувалися ним, що не заперечується відповідачем.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є документами первинного обліку.

Отже, право платника податку на податковий кредит виникає, якщо у звітному періоді сплачені суми податку на додану вартість у ціні товару (робіт, послуг), який придбавається у продавця, та наявності належним чином оформленої податкової накладної.

При цьому, як вбачається з встановлених судом обставин справи та підтверджується наявними у ній доказами, у розглядуваному випадку висновок податкового органу про нереальність господарських операцій ТОВ "Тіско Україна", мотивований порушеннями, допущеним контрагентом позивача, тобто третьою особою.

Так, матеріали справи свідчать, що висновок податкового органу сформований на підставі податкової інформації, викладеної у листі Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходіву Донецькій області від 09.02.2015 року, щодо ТОВ "Олімпус Трейд" по взаємовідносинам з платниками податків за грудень 2014 року, якою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТОВ "Олімпус Трейд" по взаємовідносинам з платниками податків за період грудень 2014 року.

Водночас, відповідачем не наведено доводів та не подано доказів, які безспірно б підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності контрагента.

Тому суд апеляційної вважає за необхідне зазначити, що податкова інформація щодо контрагента позивача, на підставі якої встановлено допущені останніми порушення, не є підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки невиконання свого зобов'язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, а тому платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Окрім того, в силу закону наявна у податкового органу інформація щодо допущення порушень контрагентом позивача, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, позаяк така інформація не має преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Зазначені податковим органом, в акті перевірки, недоліки видаткових накладних №156 та 3157 від 31.12.2014 року, а саме зазначення в останній місця складання м.Київ, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказані недоліки не свідчать про відсутність господарської операції, з огляду на підтвердження іншими відповідними первинними документами факту здійснення господарських операцій.

Крім того, позивачем було надано пояснення щодо помилкового зазначення у видаткових накладних місця складання - м.Київ, оскільки до реєстрації у Донецькій області підприємство мало своїм місцезнаходженням м.Київ, на що надано відповідні докази.

Таким чином, здійснення позивачем господарських операцій, на підставі яких було сформовано податковий кредит підтверджується відповідними первинними документами.

При цьому, висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на ненадання позивачем доказів щодо оплати поставленого товару, є помилковим, оскільки відповідно до положень п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції під час вирішення справи неповно з'ясував обставини справи та допустив порушення у застосуванні норм матеріального права, що регулює спірні правовідносини, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Тіско Україна" - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 р. - скасувати.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тіско Україна" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.06.2015 року №, прийняте Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Тіско Україна" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 316 666,25 грн., з яких 253 333,00 грн. за основним платежем та 63 333,25 за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Л.А. Божко