Справа № 334/11161/15-а
Суддя: Лихосенко М. О.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.02.2016
Провадження № 2-а/334/76/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя про визнання дій противоправними та зобов'язання вчинити певні дії, вказавши, що вона перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя та згідно протоколу № 3325 від 14.06.2013р. їй була призначена пенсія за віком з 14.06.2013 року згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку з тим, що з 01.04.2015 року пенсійний фонд України в Ленінському районі м.Запоріжжя припинив виплату їй пенсії за віком, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII, вона 24.12.15р. звернулась до відповідача з проханням поновити неправомірно призупинену виплату пенсії за віком.

Листом № 596/0-1 від 25.12.2015р. їй було відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком, посилаючись на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. в частині внесення змін до ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р.

Вважає, що відповідач неправильно тлумаче Закону країни "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. в редакції від 02.03.2015р.

Не підлягають виплаті пенсії, призначені у період роботи осіб на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ "Про статус народного депутата України", "Про державну службу" , "Про прокуратуру" , "Про судоустрій і статус суддів".

Хоча вона і продовжує працювати на посаді першого заступника начальника управління пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області, яка відноситься до посад державних службовців, але пенсійне забезпечення їй не було встановлено іншими нормативно-правовими актами у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та ін., у зв'язку із чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Таким чином відсутні підстави для невиплати їй пенсії.

Просить суд визнати протиправними дії пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови в поновленні виплати їй пенсії за віком з 01.06.2015 року та зобов'язати відповідача поновити виплату їй пенсії за віком та здійснити її виплату відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.06.2015р.

Стягнути з відповідача витрати понесені нею по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надала пояснення по суті позовних вимог, просила їх задовольнити.

Представник УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя - Гудир О.Д. заперечувала проти позову, вказавши, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 14.06.2013 року та отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 N 213- VIII, яким внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року): «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи

та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону

України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах,

які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового

утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус

народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про

судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не

виплачуються.

Оскільки ОСОБА_1 станом на 01.04.2015 року працювала на посаді першого заступника начальника управління пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області, то з 01.04.2015р. їй призупинено виплату пенсії за віком.

Посилання позивача на п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", є недоречним та необґрунтованим, оскільки до ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зміни не внесені, тому відсутні підстави для поновлення виплати пенсії позивачу.

Крім того, позивач пропустив шестимісячний строк на звернення до суду з адміністративний позовом, оскільки станом на 01.04.2015п. позивач знав про припинення виплати пенсії, та мав право скористатися правом на захист порушених прав протягом строку, встановленого ст. 99 КАС України, тобто до 01.10.2015р.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом порушених прав лише 11.01.2016р., отже позовні вимоги про поновлення виплати пенсії з 01.06.2015р. заявлені поза межами шестимісячного строку та мають бути залишені судом без розгляду.

Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй; державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (стаття 1, частина перша статті 6,частини перша, друга статті 8 Основного Закону України).

Згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя і отримувала пенсію за віком з 14.06.2013 року згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією протоколу № 3325 від 14.06.2013 року про призначення пенсії.

З 01.04.2015 року Пенсійний фонд України в Ленінському районі м.Запоріжжя припинив їй виплату пенсії за віком, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII.

ОСОБА_1 працює на посаді першого заступника начальника управління пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області.

Листом № 596/0-1 від 25.12.2015р. їй було відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком, посилаючись на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. в частині внесення змін до ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р.

Суд вважає дії Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя щодо призупинення виплати позивачу пенсії за віком з 01.04.2015 року протиправними та такими, що порушують її законні права та інтереси, з огляду на наступне.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року): «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи

та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону

України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах,

які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового

утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус

народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про

судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не

виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року зазначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в п.5 розділу 111 " Прикінцеві положення" ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах др. 1.06.15р. не прийнятий, у зв"язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми ЗУ "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення.

З цього часу особам, які підпадають під дію ЗУ "Про державну службу", зп наявності права на пенсію, пенсія призначається лише відповідно до ЗУ " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування"

Таким чином, з 1.06.15р. посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених ЗУ "Про державну службу" у зв"язку з чим передбачені ч.1 ст. 47 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" правові підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до цього Закону відсутні.

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої ст. 47 ЗУ " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " та п.5 Прикінцевих положень Закону від 2.03.15р. 215 - V111 відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26.08.15р. по адміністративній справі 202/4641/15-а.

З огляду на викладене, з 01.06.2015р. виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до ЗУ " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", підлягає поновленню у зв"язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи представника позивача про пропущення позивачем строку позовної давності суд вважає безпідставними, оскільки про порушене право вона дізналася 1.06.15р. та в суд з позовом звернулася 28.12.15р., тобто в межах 6-ти місячного строку.

За таких підстав, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 22, 55, 64, 95, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 17, 18, 159-163, 186 КАС України, Законом України "Про загальнообв`язкове пенсійне страхування", суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком з 01.06.2015р.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.06.2015р. та здійснювати її виплату до змін в законодавстві.

Стягнути з Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ - 20508404 на користь ОСОБА_1, ІПН - НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя: Лихосенко М. О.