Справа № 22а-21577/11
Суддя: Панченко О. О.
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

ОСОБА_2

Суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання незаконними дій управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області та зобовязання перерахувати та виплатити соціальні виплати.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2010 року позов позов ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання незаконними дій ? управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації

Полтавської області та зобовязання перерахувати та виплатити соціальні виплати задоволено повністю.

Визнано дії управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області - неправомірними.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 недоотриманої ним одноразової компенсації при встановленні йому другої групи інвалідності відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2001-2010 роки як учаснику ЧАЕС 1 категорії 2 групи.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 недоотриманої ним разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення просить скасувати рішення місцевого суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що Управління діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.З ч.І ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідними посвідченнями, копії яких маються в матеріалах справи.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3-ї та 2-ї групи виплачується в розмірі чотирьох та пяти мінімальних заробітних плат відповідно.

Протягом 2001-2010 років виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивачу проводились у розмірах встановлених постановами КМ України №836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 року.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими актами суд дійшов обгрунтованого висновку, що розмір щорічної грошової допомоги на оздоровлення визначається відповідно до ст. 48 Закону Уркаїни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і не може бути зменшений відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобовязання Управління праці та соціального захисту населення здійснити позивачу перерахунок допомоги на оздоровлення, згідно ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду війни та компенсації за шкоду заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з наступних підстав.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, зазначеній категорії громадян повинна виплачуватися одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яка по 3 групі інвалідності становить 30 мінімальних заробітних плат, а по 2 групі - 45 мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи виплату одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності як особі, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС проведено позивачу у лютому 2010 року.

Частиною 4 ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2-ї групи виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Згідно з ч.7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, інвалідам війни II групи встановлена щорічна разова грошова допомога до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року за №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст.48 „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 2004-2005 роки, а не Постанови Кабінету Міністрів України № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року та № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 12.07.2005 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України ?ро Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення з п.20 розділу 2 Закону України про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін До деяких законодавчих актів України.

З наведеного вбачається, що Закон України „Про державний бюджет України на 2009 рік" не встановлює конкретний розмір соціальних виплат, а надає право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, розмір яких залежить від мінімальної заробітної плати. Отже, Законом України „Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України не надано права встановлювати розмір соціальних виплат, розмір яких визначено ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.ст. 12-15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Згідно ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Встановлено, що Кабінет Міністрів України не уповноважений ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій. Навпаки, у частині 1 статті 67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються КМУ відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, застосуванню підлягає саме ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не Постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 18 березня 2009 року „Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та „Про жертви нацистських переслідувань".

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги стосовно здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2001-2009 роки та щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду війни.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, на момент подання позовної заяви нарахування цих виплат в 2010 році позивачу ще не проводилось.

Дії УПСЗН по перерахунку в подальшому допомоги при зміні мінімального розміру пенсії за віком є одним із обовязків відповідача, який закріплений Законом, а тому зобовязувати останнього вчинити дії, які є його обовязком в майбутньому, не маючи при цьому доказів їх невиконання підстав немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області підлягає частковому задовленню, а рішення суду скасуванню в частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області у здійсненні перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

Керуючись ст. ст. 186-2, 195,197, 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області - задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2010 року - скасувати в частині визнання неправомірними дій управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області у здійсненні перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

В іншій чстині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касацйної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: (підписи)

ВІРНО: