Справа № 816/5150/13-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 р.Справа № 816/5150/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2016р. по справі №816/5150/13-а

за позовом Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах ОСОБА_2

до Полтавського обласного військового комісаріату, третя особа Міністерство оборони України

про стягнення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця,

ВСТАНОВИЛА:

21.08.2013 року Полтавський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах громадянина ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного військового комісаріату, третя особа Міністерство оборони України про стягнення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що листом відповідача ОСОБА_2 відмовлено в отриманні одноразової грошової допомоги, оскільки позивач звільнений з військової служби у вересні 2001 року, а тому дія Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів)", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року, відповідно до якого терміни настання страхових випадків обмежено 2006 роком та пізніше, на позивача не розповсюджуються. Прокурор вважає, що вказаний Порядок регулює процедуру виплати сум одноразової грошової допомоги особам, що були звільнені зі служби, інвалідність (страховий випадок) яких настала після їх звільнення з військової служби, при цьому час служби військовослужбовців терміном не обмежується, а визначається настанням страхового випадку. За таких обставин, розмір грошового забезпечення ОСОБА_2, з якого обраховується ціна позову не може бути меншим за той, яких визначений Порядком на час настання інвалідності позивача, тобто у березні 2013 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2013 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Полтавського обласного військового комісаріату щодо неподання головному розпоряднику бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_2

Зобов'язано Полтавський обласний військовий комісаріат надати головному розпоряднику бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_2 в порядку, встановлено пунктом 7 Порядку та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 499.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2013 року задоволено апеляційну скаргу Полтавського обласного військового комісаріату. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2013р. по справі №816/5150/13-а скасовано та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2015 року частково задоволено касаційну скаргу Полтавської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2013 року та Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанції, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходила з того, що одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ч. 4 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та про зобов'язання виплати якої ставить питання ОСОБА_2 в позовній заяві, відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

02.02.2016 року Прокурор уточнив позовні вимоги, відповідно до яких просив:

- визнати бездіяльність Полтавського обласного військового комісаріату протиправною щодо вчасного неподання розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_2;

- зобов'язати відповідача надати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 в порядку встановленому п. 7 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» затверджений постановою Кабінетом Міністрів України №499 від 28.05.2008 року;

- зобов'язати Полтавський обласний військовий комісаріат після прийняття рішення розпорядником бюджетних коштів здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2016 року (з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2016 року про виправлення описки) адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Полтавського обласного військового комісаріату щодо неподання головному розпоряднику бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_2

Зобов'язано Полтавський обласний військовий комісаріат надати головному розпоряднику бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_2 в порядку, встановлено пунктом 7 «Порядку та умовам призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 499.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2016 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що оскільки на час внесення змін до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції статті Закону від 03.11.2006 року) ОСОБА_2 вже не проходив військову службу, тому не мав статусу військовослужбовця і відповідно положення вказаної статті не можуть застосовуватись до нього. В зв'язку з чим, законні підстави для застосування до відносин, пов'язаних з отриманням позивачем інвалідності нового порядку виплати грошової допомоги, відсутні. Таким чином, Полтавським обласним військовим комісаріатом правомірно відмовлено ОСОБА_2 у проведенні страхових виплат. Також вказує, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не вирішив питання щодо розподілу судових витрат під час звернення прокурора із заявою про зміну позовних вимог.

Прокурор правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 у 1994 році отримана травма, пов'язана з проходженням ним військової служби, що підтверджується довідкою №1750/477 від 12.06.2001 року.

27.09.2001 року ОСОБА_2 звільнений з військової служби.

Згідно Довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №171332, позивачу з 25.03.2013 року встановлено ІІ групу інвалідності, що пов'язана з виконанням обов'язків військової служби.

07.05.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського обласного військового комісаріату з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". До заяви ним додано наступні документи: відповідь ВАТ НАСК "Оранта", паспорт, ідентифікаційний номер, рішення МСЕК, довідка ВЛК, наказ про звільнення з лав ЗСУ, посвідчення інваліда, посвідчення пенсіонера ЗС.

Листом Полтавського обласного військового комісаріату від 14.05.2013 року №ВФСЗ/1500 відмовлено у проведенні страхових виплат.

В обґрунтування відмови відповідач посилався на пункт 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів)", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року. В даному пункті визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги проводиться у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року. Оскільки ОСОБА_2 був звільнений з військової служби 27.09.2001 року, права на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку не має.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, прокурор звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог частині зобов'язання Полтавський обласний військовий комісаріат після прийняття рішення розпорядником бюджетних коштів здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходи з того, що вони є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів зауважує, що оскільки судове рішення щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, то згідно із положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України воно не підлягає апеляційному перегляду.

Приймаючи рішення про задоволення частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Полтавським обласним військовим комісаріатом в порушення вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 499 не було подано головному розпоряднику коштів заяву ОСОБА_2 та висновок про можливість виплати одноразової грошової допомоги, чим порушено права та інтереси ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно статті 1 вищевказаного Закону, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Розділом ІІ Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.

Частиною другою статті 16 вищенаведеного Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і проведення такої виплати визначений постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2008 року № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб".

Пунктом 2 постанови № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верхового Суду України від 18.11.2014 року по справі № 21-446а14.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів дійшла висновку, наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно п. 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 499 визначено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов'язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Відповідно до положень пункту 7 вказаного Порядку, керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Вказаний Порядок кореспондує з нормами Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 19.08.2008 р. N407, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2008 р. за N1079/15770.

Під час судового розгляду справи підтверджено, що відповідачем заяву ОСОБА_2 та висновок про можливість виплати одноразової грошової допомоги не було подано головному розпоряднику коштів відповідно до вимог пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 499.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що Полтавським обласним військовим комісаріатом не дотримано вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що своєю бездіяльністю, яка полягала у ненаданні головному розпоряднику коштів - Департаменту фінансів Міністерства оборони України - висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, а також заяви особи, що звернулась, з доданими матеріалами, Полтавський обласний військовий комісаріат порушив права та інтереси ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки на час внесення змін до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції статті Зкону від 03.11.2006 року) ОСОБА_2 вже не проходив військову службу, тому не мав статусу військовослужбовця і відповідно положення вказаної статті не можуть застосовуватись до нього, а тому відсутні законні підстави для застосування до відносин, пов'язаних з отриманням позивачем інвалідності нового порядку виплати грошової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

З приводу посилання заявника апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не вирішив питання щодо розподілу судових витрат під час звернення прокурора із заявою про зміну позовних вимог, колегія суддів зазначає, що вони не впливають на правомірність прийнятої постанови суду та висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість відмови щодо неподання головному розпоряднику бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку, щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Полтавського обласного військового комісаріату щодо неподання головному розпоряднику бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_2 та зобов'язання надати головному розпоряднику бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_2 в порядку, встановлено пунктом 7 Порядку та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 499.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2016р. по справі №816/5150/13-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2016р. по справі №816/5150/13-а за позовом Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах ОСОБА_2 до Полтавського обласного військового комісаріату, третя особа Міністерство оборони України про стягнення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 31.03.2016 р.