Справа № 824/142/16-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

22 березня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/142/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимофєєва А.О.,

представника позивача Микитюка В.І.,

представника відповідача Котельбан Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі за позовом державного підприємства "Хотинське лісове господарство" до Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області про скасування вимог, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Хотинське лісове господарство" (позивач) звернулося до суду із позовом, в якому просило скасувати обов'язкові вимоги за результатами його ревізії проведеної Кельменецькою об'єднаною державною фінансовою інспекцією в Чернівецькій області викладені в листі Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області (відповідач) №24-07-14-14/369 від 20.01.2016 року, в частині: необґрунтованого заниження фактичного виходу лісопродукції великих діаметрів за рахунок збільшення виходу лісопродукції малих діаметрів та дров'яної деревини на суму 248187,08 грн; здійснення реалізації фансировини лущеної замість фансировини струганої на суму 143835,51 грн; неналежного проведення претензійно - позовної роботи на суму 65805,00 грн.

11.03.2016 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначив, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання на всій території України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання, просив суд закрити провадження у даній справі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі з підстав його необґрунтованості.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (Закон № 2939-XII), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Суд звертає увагу позивача на те, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для нього. З аналізу судової практики та норм законодавства можна зробити висновок, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права. У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їх розмір та стягнення, ДП "Хотинське господарство", в свою чергу, не погодившись із ними подав позов щодо їх скасування. Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про оскарження вимоги.

При прийнятті рішення про закриття провадження у справі, суд керується правовою позицією щодо застосування зазначених норм матеріального права, яка вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14), від 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14) та від 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 157 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи те, що оскаржувані вимоги є обов'язковими до виконання, а стягнення завданих збитків може відбуватись за позовом фінансової інспекції до підконтрольної установи, то суд роз'яснює позивачу, що правомірність вимоги та підстави для стягнення сум збитків повинен перевіряти суд в межах адміністративного судочинства в рамках справи за позовом фінансової інспекції.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 157, 158-159, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у адміністративній справі за позовом державного підприємства "Хотинське лісове господарство" до Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області про скасування обов'язкових вимог за результатами ревізії викладених в листі №24-07-14-14/369 від 20.01.2016 року, в частині: необґрунтованого заниження фактичного виходу лісопродукції великих діаметрів за рахунок збільшення виходу лісопродукції малих діаметрів та дров'яної деревини на суму 248187,08 грн; здійснення реалізації фансировини лущеної замість фансировини струганої на суму 143835,51 грн; неналежного проведення претензійно - позовної роботи на суму 65805,00 грн.

У відповідності до ст.ст. 185, 186 КАС України ухвала може бути оскаржена повністю або частково в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно статті 254 КАС України ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Ухвала в повному обсязі складена 28 березня 2016 р.