Справа № 826/15336/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 березня 2016 року № 826/15336/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Суші Хаус Україна»
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управлінняя ДФС у м. Києві
про визнання дій незаконними, скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2015 № , зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Суші Хаус Україна» (надалі - позивач або ТОВ «Суші Хаус Україна») з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправними дії ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення 15.05.2015 перевірки ТОВ «Суші Хаус Україна» (ідентифікаційний код 36173431) та оформлення її результатів актом № 1055/15-36173431;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 № ;

- зобов'язати ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві скасувати нарахування пені з податку на додану вартість шляхом проведення коригування даних облікової картки ТОВ «Суші Хаус Україна» у сторону зменшення та виключити з будь-яких інформаційних баз ДФС України відомості про наявність у товариства пені за результатами перевірки, оформленої актом від 15.05.2015;

- зобов'язати ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві подати у місячний строк до Окружного адміністративного суду міста Києва звіт про виконання постанови суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на протиправність та безпідставність прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 15.05.2015 № , яким ТОВ «Суші Хаус Україна» визначено до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 523 051,75 грн. На переконання позивача дане податкове повідомлення-рішення прийнято без проведення перевірки у встановленому податковим законодавством порядку. Натомість у позивача не виникало суми податкового боргу з податку на додану вартість за 2015 рік, а податок сплачувався в повному обсязі та своєчасно. Також як зазначає позивач окрім штрафної санкції за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з податку на додану вартість відповідач протиправно нарахував товариству пеню у розмірі 92 944,79 грн. без винесення відповідної податкової вимоги, що засвідчується актом звіряння від 01.07.2015 № 3906-20.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В призначене судове засідання відповідач явку свого представника не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, та жодних письмових заперечень проти позову, клопотань і додаткових документів до суду не подав.

В судовому засіданні 12.10.2015 за участю представників позивача суд керуючись нормами ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, заслухавши думки представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

25.05.2015 позивач отримав податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.05.2015 форми «Ш» за № , яким контролюючий орган відповідно до акта перевірки № 1058/15-36173431 від 15.05.2015 та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення ТОВ «Суші Хаус Україна» граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 615 258,75 грн., всього на 37 і 36 днів, нарахував товариству штраф в сумі 523 051,75 грн., що складає 20% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання.

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення від 15.05.2015 ТОВ «Суші Хаус Україна» скористалося процедурою адміністративного оскарження, визначеною ст. 56 Податкового кодексу України. За результатами процедури досудового оскарження податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 № було залишено без змін згідно рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 29.07.2015 № 11602/10/26-15-10-06 та Державної фіскальної служби України від 20.08.2015 № 17743/6/99-99-10-01-02-25.

Зокрема, в тексті рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29.07.2015 № 11602/10/26-15-10-06 було зазначено наступне: «підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення були матеріали перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установ банку, оформлені актом ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.05.2015 № 1055/15-36173431. Як зазначено в акті перевірки та розрахунку штрафних санкцій ТОВ «Суші Хаус Україна» порушено терміни сплати податку на додану вартість, самостійно визначеного у додатку 2 (реєстр. № від 27.03.2015) до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 рокуу сумі 1 496 639,75 грн. (затримка 37 днів) та у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року (реєстр. № від 20.03.2015) у сумі 1 118 619 грн. (затримка 36 днів).

Під час розгляду скарги встановлено, що згідно АІС «Податковий блок» ТОВ «Суші Хаус Україна» було подано податкову декларацію з ПДВ за лютий 2015 року (реєстр. № від 20.03.2015), де задекларовано суму податкових зобов'язань до сплати у розмірі 1 118 619 грн. Підприємством було також подано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість за лютий 2015 року (реєстр. № від 25.03.2015), в якому заявлено про взаємозарахування грошових зобов'язань за лютий 2015 року та залишків від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, задекларованих до бюджетних відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів, які залишились непогашеними станом на 01.02.2015 відповідно до додатку 2 до уточнюючого розрахунку (реєстр. № від 25.03.2015) за серпень 2013 року в сумі 786 793 грн., за листопад 2014 року - 1 919 265 грн.

ТОВ «Суші Хаус Україна» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість за лютий 2015 року (реєстр. № від 27.03.2015) та додатку 2 (реєстр. № від 27.03.2015) задекларовано, що сума вказаних залишків від'ємного значення складає 1 500 000 грн., яка виникла у листопаді 2014 року, а грошові зобов'язання за лютий 2015 року зменшуються на 2 894 грн. у зв'язку з чим сума до сплати складає 1 115 725 грн.

У поданому уточнюючому розрахунку за лютий 2015 року (реєстр. № від 05.05.2015) підприємство заявило у розділі IV про зменшення непогашених до 01.02.2015 залишків від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у сумі 1 500 000 грн.

Згідно з даними КОР на підставі:

- податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 215 року (реєстр. № від 20.03.2015) нараховано 30.03.2015 сума 1 118 619 грн., яку погашено 05.05.2015 у зв'язку з поданням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком 2 (реєстр. № від 05.05.2015);

- уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком 2 (реєстр. № від 27.03.2015) нараховано 27.03.2015 суму 1 500 000 грн., яку погашено 05.05.2015 у зв'язку з поданням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за лютий 2015 року з додатком 2 (реєстр. № від 05.05.2015).

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За нормою ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Між тим питання, пов'язані з обчисленням, нарахуванням і сплатою податку на додану вартість врегульовані розділом V ПК України. Так, згідно п. 203.1 ст. 203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.2 ст. 203 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 ст. 203 ПК України для подання податкової декларації.

Дана норма п. 203.2 ст. 203 Кодексу кореспондується з нормою абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, відповідно до якої платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

При цьому в розумінні ПК України «податковим зобов'язанням» визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк)(пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України), а «грошовим зобов'язанням платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ПК України).

Зокрема, згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положеннями норм п. 87.1 ст. 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Крім того, відповідно до абз. 1 п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Форма і порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість та уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, на момент виникнення спірних правовідносин була затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044), в редакції Наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13.

Як вбачається з наявних матеріалів справи (зокрема, рішень ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України за результатами розгляду скарг платника податків), спірне податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 № прийнято на підставі акта ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.05.2015 № 1055/15-36173431 «Про результатати перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установ банку ТОВ «Суші Хаус Україна» за 2015 рік».

Об'єктом такої перевірки згідно розрахунку штрафної санкції, доданої до оспорюваного податкового повідомлення-рішення, та рішення ГУ ДФС у м. Києві від 29.07.2015 № 11602/10/26-15-10-06 були податкова декларація ТОВ «Суші Хаус Україна» з податку на додану вартість за лютий 2015 року (реєстр. № від 20.03.2015) та Додаток 2 (реєстр. № від 27.03.2015) до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2015 року (звітний період, що коригується - лютий 2015 року).

За результатами проведення такої перевірки контролюючий орган встановив несвоєчасну сплату платником податків-позивачем, грошових зобов'язань з податку на додану вартість у сумах 1 118 619 грн. та 1 496 639,75 грн., задекларованих товариством у зазначених Податковій декларації за лютий 2015 року та Додатку 2 до Уточнюючого розрахунку за березень 2015 року.

Позивачем до матеріалів позову були додані копії електронної податкової звітності ТОВ «Суші Хаус Україна» з податку на додану вартість, поданої до ДПІ за звітний період лютий 2015 року. За результатами дослідження такої податкової звітності суд встановив наступне:

- відповідно до Податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року (звітна, датована 20.03.2015), позивач задекларував до сплати суму податкового зобов'язання з податку в розмірі 1 118 619 грн. (ряд. 25.1 такої Декларації), як позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 18 такої Декларації);

- відповідно до Уточнюючого розрахунку за березень 2015 року (датований 25.03.2015) до Податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року внесені певні уточнення, зокрема: задекларовано відсутність суми податку до сплати (ряд. 25.1 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку); суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду (рядок «Усього, в т.ч.:» графи 6 таблиці 1 Д2) - 2 706 058 грн. (ряд. 26 Д2 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку); суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу - 1 590 333 грн. (ряд. 27 Д2 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку); суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду - 1 115 725 грн. (ряд. 31 Д2 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку). За даними задекларованих показників Додатку 2 «Розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2), доданого до вказаного Уточнюючого розрахунку від 25.03.2015, сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів станом на кінець поточного звітного (податкового) періоду становила 1 115 725 грн. (гр. 14 таблиці 1 додатку 2), виникло за серпень 2013 року та листопад 2014 року;

- відповідно до Уточнюючого розрахунку за березень 2015 року (датований 26.03.2015) до Податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року внесені певні уточнення, зокрема: задекларовано податкове зобов'язання до сплати у розмірі 1 115 725 (ряд. 25.1 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку) та одночасно нараховано суму штрафу у зв'язку з виправленням помилки - 33 472 грн. (ряд. 25.3 гр. 6 Уточнюючого розрахунку); суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду (рядок «Усього, в т.ч.:» графи 6 таблиці 1 Д2) - 1 206 058 грн. (ряд. 26 Д2 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку); відсутність суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу (ряд. 27 Д2 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку); суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду - 384 275 грн. (ряд. 31 Д2 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку) - як різницю між показниками 1 115 725 грн. та 1 500 000 грн. За даними задекларованих показників Додатку 2 «Розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2) від 27.03.2015, доданого до вказаного Уточнюючого розрахунку від 26.03.2015, сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів станом на кінець поточного звітного (податкового) періоду складала 1 500 000 грн. (гр. 14 таблиці 1 додатку 2), та виникла за листопад 2014 року;

- відповідно до Уточнюючого розрахунку за травень 2015 року (датований 05.05.2015) до Податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року внесені певні уточнення, зокрема: задекларовано податкове зобов'язання до сплати у розмірі 1 115 725 (ряд. 25.1 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку); суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду (рядок «Усього, в т.ч.:» графи 6 таблиці 1 Д2) - 1 500 000 грн. з від'ємним значенням («-»)(ряд. 26 Д2 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку); відсутність суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу (ряд. 27 Д2 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку); суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду - 1 500 000 грн. з від'ємним значенням («-») ряд. 31 Д2 гр. 6 такого Уточнюючого розрахунку).

Жодних документальних доказів неприйняття таких податкової декларації та уточнюючих розрахунків до неї з додатками та/або невизнання такої звітності як податкової відповідач до суду не подав.

Таким чином, зі змісту наведеної податкової звітності вбачається, що позивач задекларував за підсумками звітного періоду лютий 2015 податкове зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягало сплаті до бюджету лише в сумі 1 115 725 грн.

Разом з тим, як зазначає ГУ ДФС у м. Києві в своєму рішенні 29.07.2015 № 11602/10/26-15-10-06 про результати розгляду первинної скарги, за даними КОР позивачу до сплати 27.03.2015 була нарахована сума 1 500 000 грн. на підставі Додатку 2 від 27.03.2015 Уточнюючого розрахунку (що за даними податкової звітності позивача ідентифікується як сума непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів), а 30.03.2015 - 1 118 619 грн. на підставі Податкової декларації за лютий 2015 року (що не відповідає задекларованій сумі податку з урахуванням Уточнюючого розрахунку від 26.03.2015 року).

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів встановлено Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за N 217/24994 (надалі - Порядок).

Так, відповідно до пункту 3 розділу І Порядку «інтегрована картка платника» - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Згідно п. 4 розд. І цього Порядку облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників (далі - СДПІ), державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних державних податкових інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до функціональних повноважень.

Пунктом 11 розд. ІІ Порядку передбачено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Відповідно до п. 1 і 2 розд. ІІІ Порядку нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов'язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов'язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Зокрема, в інтегрованій картці платника відображаються зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності.

Також п. 4 розд. ІІІ цього ж Порядку передбачено, що нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань. При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів (п. 5 розд. IV Порядку).

Таким чином, з контексту наведених положень Порядку вбачається, що інформація про нараховані до сплати суми податкових зобов'язань, визначені суми штрафних санкцій і пені, та про погашення (сплату) таких зобов'язань платника податків має відображатися в інтегрованій картці платника.

В силу норм ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

При цьому ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Під час судового розгляду відповідач всупереч наведених процесуальних норм та вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не подав до суду належних доказів на підтвердження правомірності нарахування в березні 2015 року (тобто, 27.03.2015 та 30.03.2015) в інтегрованій картці платника податку на додану вартість - ТОВ «Суші Хаус Україна» до сплати податкових зобов'язань в сумах 1 118 619 грн. і 1 500 000 грн., та динаміки їх погашення (сплати).

Зважаючи на викладене, суд вважає висновок відповідача про порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 ПК України та, як наслідок, застосування на підставі ст. 126 ПК України до позивача за затримку більше ніж на 30 календарних днів сплати сум грошових зобов'язань у розмірах 1 496 639,75 грн. і 1 118 619 грн. штрафної (фінансової) санкції у розмірі 20% від сум таких грошових зобов'язань, що становить 523 051,75 грн., необґрунтованим та таким, що не відповідає чинному законодавству, а винесене на його підставі податкове повідомлення-рішення від 15.05.2015 № - безпідставним та неправомірним, у зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Щодо правомірності позовних вимог позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо проведення 15.05.2015 перевірки ТОВ «Суші Хаус Україна» та оформлення її результатів актом № 1055/15-36173431 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Правовий статус і порядок призначення та проведення перевірок платників податків визначений гл. 8 «Перевірки» розд. ІІ ПК України.

Нормою п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В тексті акта відповідача від 15.05.2015 1055/15-36173431 про результати перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установ банку по податку на додану вартість відсутні відомості про вид спірної перевірки. Водночас зі змісту інших матеріалів справи вбачається, що за типом проведена перевірка відповідає камеральній.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

В силу п. 76.1 і п. 76.2 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

А саме у відповідності до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

З аналізу зазначених вище правових норм Кодексу можна зробити висновок про те, що прийняття наказу про проведення камеральної перевірки та завчасне повідомлення платника податку про початок проведення такої Податковим кодексом України не передбачено.

З огляду вищезазначене суд вважає, що посилання позивача на протиправність дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки податкової звітності позивача з ПДВ та складання за її результатами акта від 15.05.2015 1055/15-36173431 з підстави невручення товариству наказу на проведення такої перевірки до її початку спростовуються нормами ПК України. А тому як наслідок позовні вимоги позивача про визнання таких дій відповідача протиправними задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача вчинити дії по скасуванню нарахування пені з податку на додану вартість шляхом проведення коригування даних облікової картки ТОВ «Суші Хаус Україна», як такої, що була нарахована на підставі акта від 15.05.2015 1055/15-36173431, та виключення інформації про таку пені з інформаційних баз даних ДФС України, суд також не вбачає правових підстав для їх задоволення у зв'язку з наступним.

Податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобо'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

В розумінні норми пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Порядок нарахування, обчислення та сплати пені за порушення термінів сплати податкового зобов'язання регулюється ст.ст. 129, 130, 131 ПК України та Інструкцією про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 17.12.2010 № 953 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби» (надалі - Інструкція № 953).

У відповідності до норм п. 129.1 ст. 129 зазначеного Кодексу пеня нараховується:

- після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Тоді нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

- у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

- у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Нарахування пені закінчується у випадках, визначених п. 129.3 ст. 129 ПК України, зокрема, згідно пп. 129.3.1 цього пункту ст. 129 Кодексу, у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (абз. п. 129.4 стю 129 ПК України).

Отже відповідно до змісту наведених норм Кодексу, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження, при цьому включається також період адміністративного та/або судового оскарження.

На переконання позивача, відповідачем окрім штрафної санкції в порядку ст. 126 ПК України, визначеної згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 15.05.2015, також була нарахована сума пені в розмірі 92 944,79 грн. у зв'язку з несвоєчасною сплатою товариством податку на додану вартість за звітний період лютий 2015 року. На підтвердження цього позивач додав до матеріалів позову копію акта № 3906-20 від 01.07.2015, складеного та підписаного між ДПІ і товариством за результатами звірення розрахунків платника податків за період з 01.01.2015 по 01.07.2015 по податку на додану вартість.

Зі змісту цього акта звіряння розрахунків платника за період з 01.01.2015 по 01.07.2015 вбачається, що за даними контролюючого органу у платника податків-позивача станом на 01.01.2015 обліковувалася переплата по податку на додану вартість у сумі 2 808 199,25 грн., та протягом зазначеного періоду проведено нарахування (зменшення) сум зобов'язань у зв'язку зі сплатою основних платежів та штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 2 715 254 грн. та зі сплатою нарахованої за цей період пені на суму 92 944,79 грн.

За результатами проведення розрахунків сум пені на суми несвоєчасно погашених податкових зобов'язань в розмірах 1 496 639,75 грн. за період з 30.03.2015 по 05.05.2015 та 1 118 619 за період з 31.03.2015 по 05.05.2015 за формулою, визначеною Інструкцією № 953, суд встановив, що сума пені (94 335,74 грн., тобто 54 617,10 грн. + 39 718619 грн.), розрахована за вказані періоди та на зазначені суми занижених податкових зобов'язань (1 496 639,75 грн. і 1 118 619 гн.), не відповідає розміру пені (92 944,79 грн.), що зафіксований в акті № 3906-20 від 01.07.2015.

При цьому безпосередньо зі змісту акта звіряння стану розрахунків за № 3906-20 від 01.07.2015 не вбачається за можливо встановити ані конкретні періоди, ані суми заниження, на які протягом періоду з 01.01.2015 по 01.07.2015 нараховувалася пеня в сумі 92 944,79 грн.

З огляду на це, та з урахуванням наявних у справі матеріалів, суд приходить до висновку про відсутність у справі належних документальних доказів, що підтверджують факт нарахування відповідачем позивачу суми пені в розмірі 92 944,79 грн. на суму заниженого податкового зобов'язання за спірний звітний період лютий 2015 року згідно акта перевірки від 15.05.2015 № 1055/15-36173431, та як наслідок - про відсутність порушення прав і законних інтересів позивача в межах даного спору.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм видно, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, тобто дискреційними (виключними) повноваженнями.

Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 19.10.2015 № К/800/16412/13, від 06.07.2015 № К/800/37253/13, від 04.03.2013 № К/9991/2038/11, від 11.02.2013 № К/9991/66857/11 та від 10.12.2012 № К/9991/26224/12.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ТОВ «Суші Хаус Україна» в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2015 № .

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Суші Хаус Україна» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 15.05.2015 № .

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати в сумі 486,92 грн. присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Суші Хаус Україна» за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О. Іщук