Справа № 825/238/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/238/16 Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих В.О.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Новак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 10.06.2014 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Каращук К.Л. відкрито виконавче провадження №43628267 з виконання виконавчого листа №825/659/14, виданого 07.05.2014 Чернігівським окружним адміністративним судом про зобов'язання Чернігівську обласну державну адміністрацію видати вкладку до посвідчення ОСОБА_2 від 12.06.2006 (категорія 1, серія А №425086) (а.с. 28-29).

11 червня 2014 року державним виконавцем на адресу боржника у виконавчому проваджені направлено вимогу щодо виконання рішення суду (а.с. 30).

Листом від 18.06.2014 Чернігівська ОДА повідомила про видачу ОСОБА_2 вкладки до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, Серії А № 425086 та надано копію відповідної вкладки (а.с. 34-35).

27 червня 2014 року державним виконавцем на підставі п. 8 частини першої ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі (а.с. 37-38).

05 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, у зв'язку зі скасуванням постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.08.2014 постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2014 (а.с. 42-44).

У подальшому, 11.08.2014 державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження, а також представника стягувача у виконавчому провадженні, направлено вимогу №Г-8135/2 щодо виконання рішення суду (а.с. 46-47).

Листом від 18.08.2014 Чернігівська обласна державна адміністрація повідомила, що вкладку 13.05.2014 передано до УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради для видачі її ОСОБА_2, а також зазначено, що 16.05.2014 представник стягувача - ОСОБА_4 відмовився отримувати вкладку, про що 16.05.2014 складено відповідний акт. Також 15.05.2014 на адресу ОСОБА_2 направлено лист щодо отримання вкладки в Управлінні Департаменту соціального захисту населення Чернігівської ОДА (а.с. 49-51).

04 вересня 2014 року державним виконавцем на адресу стягувача та представника стягувача у виконавчому провадженні, направлено вимогу №Г-43628267/2 щодо надання пояснень причин неотримання вкладки (а.с. 58).

У подальшому, 08.12.2014 та 22.12.2014 державним виконавцем на адресу стягувача та представника стягувача у виконавчому проваджені, направлено повторні вимоги щодо надання пояснень причин неотримання вкладки (а.с. 65-66, 71-72).

15 січня 2015 року державним виконавцем до Чернігівського окружного адміністративного суду направлено подання щодо встановлення способу і порядку виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014 по справі № 825/659/14 (а.с. 73-75).

Того ж дня, 15.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження (а.с. 76).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 в задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відмовлено (а.с. 78-79).

03 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження (а.с. 80).

05 лютого 2015 року державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження, а також представника стягувача у виконавчому проваджені, направлено вимогу №Г-43628267/2 щодо виконання рішення суду (а.с. 82-83) .

Листом від 11.02.2015 боржником повідомлено про виконання рішення суду та відмову представника стягувача від отримання вкладки. Також боржник, зазначив, що листами від 04.12.2014 № 02-05/5075 та від 03.02.2015 № 02-05/419 стягувача повідомлено щодо отримання вкладки, про що надано копії відповідних листів (а.с. 84-87).

Листом від 11.08.2015 представник стягувача ОСОБА_4 повідомив відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що рішення суду станом на 11.08.2015 не виконано (а.с. 88).

У подальшому, 14.09.2015 державним виконавцем надіслано стягувачу та боржнику вимогу №70/8-Г про необхідність з'явитися до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 29.09.2015 о 10 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, вул. Артема, 73 для виконання вимог виконавчого документа, а саме: передачі вкладки до посвідчення (а.с. 8).

29 вересня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. складено акт, яким зафіксовано, що стягувач за викликом державного виконавця не з'явився, причини неявки не повідомив (а.с. 93).

29 вересня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 10).

30 вересня 2015 року за вх. № Г-20543 на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява позивача від 25.09.2015 про неможливість з'явлення представника стягувача 29.09.2015 для отримання вкладки до посвідчення у зв'язку з перебуванням представника позивача на навчальній сесії.

Крім того, у вказаній заяві стягувач в обґрунтування підстав неприбуття зазначив, що «у зв'язку з тим, що невідомо, яку саме вкладку планує привести боржник, нову, або стару, яка є недійсною. Враховуючи те, що боржник може привести недійсну вкладку та не взяти чистий бланк вкладки для виписання її на місці, не взяти з собою печатку, якою завірить дану вкладку та не з'явиться особисто голова Чернігівської ОДА, який повинен підписати дану вкладку» (а.с. 96-97).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідачів та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки державний виконавець не використав надані йому права та не пересвідчився у поважності неявки стягувача чи його представника на визначений ним час 29.09.2015 для проведення виконавчих дій, передчасно без врахування пояснень стягувача, викладених у заяві від 25.09.2015, прийняв постанову від 29.09.2015 про повернення виконавчого документа стягувачеві, тому оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено в Законі України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Статтею 1 Закону №606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої ст.6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою ст. 30 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Пунктом 4 частини першої статті 47 Закону №606-XIV встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно з частиною другою вказаної статті про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Відповідно до п. 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5) у постанові повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Умовою для повернення виконавчого документу на підставі обставин, у частині першій ст. 47 Закону України №606-XIV є те, що визначені вказаною частиною статті обставини повинні бути зафіксовані відповідним актом державного виконавця, складеним відповідно до приписів п. 1.5.2 Інструкції № 512/5.

Як свідчать матеріали справи, 19.09.2015 позивач засобами поштового зв'язку завчасно отримав вимогу державного виконавця від 14.09.2015 щодо необхідності з'явлення 29.09.2015 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 91).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Однак, стягувачем не було належним чином відреаговано на вказану вимогу державного виконавця від 14.09.2015 №70/8-Г. Лист позивача від 25.09.2015 з повідомленням про можливе невиконання 29.09.2015 боржником виконавчого листа №825/659/14 та зазначення причин неявки представника стягувача 29.09.2015 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, отримано звідповідачем лише 30.09.2015.

Закон України «Про виконавче провадження» не містить норм, які б зобов'язували державного виконавця перевіряти поважність неявки стягувача на вимоги державного виконавця.

У той же час, частиною п'ятою статті 47 Закону №606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, стягувач не позбавлений можливості повторно пред'явити виконавчий лист №825/659/14 до виконання.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В., приймаючи постанову про повернення виконавчого документа, діяв у межах та у спосіб наданих йому повноважень, з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», відтак позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.