Справа № 806/195/16
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/195/16

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м.Житомир справа № 806/195/16

категорія 8.3.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Мазур О.О.,

за участю: представника позивача та представника відповідача

встановив:

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 19.10.2015 Товариство з додатковою відповідальністю "Коростенський комбінат хлібопродуктів" звернулось до Коростенської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області із заявою про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2015 року. Проте, повідомлення про суму бюджетного відшкодування ТДВ "Коростенський комбінат хлібопродуктів" встановлений законом термін не надійшло. За таких обставин, позивач вважає, що податковим органом було порушено право позивача на бюджетне відшкодування, що суперечить нормам чинного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник Коростенської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з мотивів викладених у письмовому запереченні. Пояснив, що відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість здійснюється виключно у відповідності до статті 200 Податкового Кодексу України та належить до компетенції податкових органів та до органів державного казначейства. Тому вважає, що суд не може вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області у судовому засіданні не з"явився. На адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши надані сторонами матеріали, заслухавши пояснення представників сторін з’ясувавши всі фактичні обставини, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Встановлено, що 19 жовтня 2015 року ТДВ "Коростенський комбінат хлібопродуктів" подало до Коростенської ОДПІ ГУ ДФС У Житомирській області в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року (а.с.9-12)

В рядку 23.2. даної податкової декларації ТДВ "Коростенський комбінат хлібопродуктів" заявило суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 675731,00 грн. (а.с.11 декларації)

Окрім того, в якості додатків до декларації позивачем до податкового органу було подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (а.с.16) та розрахунок суми бюджетного відшкодування (а.с.15)

Фактична оплата позивачем податку на додану вартість постачальникам товарів в заявленій до відшкодування сумі підтверджується відповідними податковими накладними та банківськими виписками/ платіжними дорученнями.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено ст. 200 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 200.7 ст.200 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У відповідності до п.200.10 ст. 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно п.86.2 ст.86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу

Згідно пунктів 200.11, 200.12, 200.13 ст. 200 Кодексу за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Пунктом 200.18 статті 200 ПК України передбачено, що платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку; автоматичне бюджетне відшкодування здійснюється за результатами камеральної перевірки, яка проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним терміном отримання податкової декларації, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу.

Жодних актів камеральної перевірки та податкових повідомлень- рішень про зменшення або відмову в наданні бюджетного відшкодування податковим органом не складалось (не виносилось) та не надсилалось на адресу ТДВ "Коростенський комбінат хлібопродуктів", що свідчить про відсутність порушень позивачем вимог податкового законодавства при заявленні суми ПДВ в розмірі 675731, 00 грн. до бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що граничний термін/ отримання податкової декларації з ПДВ за вересень 2015 року закінчується 20 жовтня 2015 року (податкова декларація з ПДВ за вересень 2015 року була подана позивачем до податкового органу та отримана останнім 19 жовтня 2015 року), податковий орган повинен був відповідно до ст.200 Податкового кодексу України провести до 19.11.2015 камеральну перевірки заявлених у ній даних та до 24.11.2015 - подати до органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми ПДВ в розмірі 675731,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, а орган Державної казначейської служби України - перерахувати такі кошти ТДВ "Коростенський комбінат хлібопродуктів" до 01.12.2015.

Однак сума податку на додану вартість в розмірі 675731,00 грн. не відшкодована ТДВ "Коростенський комбінат хлібопродуктів" з бюджету у зв"язку з бездіяльністю Коростенської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області щодо неподання до органу Державної казначейської служби України відповідного висновку.

Пунктом 7 Порядку № 39 встановлено, що орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Висновки та реєстр висновків, що передані до органів державної казначейської служби, подаються починаючи з 1 липня 2011 року в електронній формі з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис" і "Про електронні документи та електронний документообіг" і не пізніше наступного операційного дня на паперовому носії.

Державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Всупереч чинному законодавству податковим органом не подано до органів казначейської служби узагальнену інформацію щодо відшкодування товариству з додатковою відповідальністю "Коростенський комбінат хлібопродуктів" надмірно сплаченого податку на додану вартість, чим порушено права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, що передбачене Податковим Кодексом України.

Пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Тобто у платника податку, який не отримує бюджетне відшкодування в порядку та строки, визначені статтею 200 Податкового кодексу України, виникає право на нарахування пені на суму такої заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Облікова ставка НБУ встановлена з 04.03.2015 становить 30% річних, а ставка пені на рівні 120 % від облікової ставки НБУ становить 36%.

Верховний Суд України в постанові від 03 червня 2014 року (№ 21-131а14) зазначив, що неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у цій постанові, згідно зі приписами ст. 244-2 КАС України, є обов’язковою для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.

Щодо твердження представника відповідачів про відсутність методики, механізму та порядок нарахування пені за прострочення отримання заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, то суд його вважає надуманим, враховуючи, що контролюючий орган нараховує пеню на суми грошових зобов'язань, не сплачених платником податків у встановлені законодавством строки, відповідно до глави 12 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Щодо твердження представника податкового органу про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав - звернення до суду із вимогою про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування, не передбачений чинним законодавством України, а Державний бюджет не є відповідачем в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм ч.1 ст. 6 та ч.1, п.1 ч.2 ст.17 кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що суб'єктами владних повноважень - відповідачами по справі, порушено право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном - коштами, які підлягають бюджетному відшкодуванню, що виразилось в бездіяльності органів податкової служби та органів державного казначейства України. Тому ефективним і належним способом захисту порушеного права в даному випадку є звернення до суду із вимогою про стягнення таких коштів на користь платника податку.

Така ж позиція висловлена в листі Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010р. № 1112/11/13-10 та зазначено, що в разі, коли податковий орган в установлений законом строк не надає відповідного висновку органу державного казначейства, платник податку має право скористатися своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів з державного бюджету. Відповідачами у справах такої категорії виступають податковий орган та орган державного казначейства.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24 лютого 2009 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства "Авангард" до Державної податкової інспекції у Тисменицькому районі Івано-Франківської області, Головного управління Державного казначейства в Івано-Франківській області, - у разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, тому способом захисту цього права повинна бути вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно з яким стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та / або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодуванням такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби (пункт 23).

Таким чином, наведеним підзаконним нормативно- правовим актом безпосередньо передбачено можливість ухвалення на користь особи судового рішення про стягнення бюджетного відшкодування з ПДВ і встановлено особливості процедури такого стягнення. У рамках цієї процедури особа зобов"язана подати до казначейства документи, наведені у пункту 6 зазначеного Порядку, якими є, зокрема, відповідна заява, судові рішення про стягнення коштів ( у разі наявності).

Враховуючи вищевикладене, заперечення відповідачів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно ч.1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, відсутності доказів неправомірності заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову ТДВ "Коростенський комбінат хлібопродуктів" у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у сумі 675731,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Коростенський комбінат хлібопродуктів".

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 01 квітня 2016 р.