Справа № 819/1998/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Київ К/800/51247/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікоіої О.В,,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщені суду справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року справі № 819/1998/15 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „ІМЕСКБАНК" Северина Юрія Петровича, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання зчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „ІМЕСКБАНК" Северина Юрія Петровича, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „ІМЕСКБАНК" Северина Юрія Петровича щодо не включення його до переліку вкладників АТ „ІМЕСКБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в розмірі вкладу на суму еквівалентну 9000 доларам США по курсу НБУ, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 26 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та зобов'язати відповідача надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про нього, як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ „ІМЕСКБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором НОМЕР_1 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року, в розмірі вкладу на суму еквівалентну 9000 доларам США по курсу НБУ, в порядку, передбаченому ч.1 ст.26 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2015 року адміністративний позов задоволений повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04.11.2010 року між публічним акціонерним товариством „ІМЕКСБАНК" (надалі - Банк) та ОСОБА_3 укладений договір НОМЕР_1 банківського рахунку у доларах США, відповідно до якого Банк відкрив ОСОБА_3 поточний рахунок та зобов'язувався приймати і зараховувати на нього грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком. Згідно виписки по вищевказаному рахунку від 21.01.2015 року залишок коштів становив 77 488,30 доларів США.

ОСОБА_3 26.01.2015 року подане до відділення №298 АТ „ІМЕКСБАНК" у м. Тернополі повідомлення про відступлення ОСОБА_1 права вимоги за договором НОМЕР_1 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 р. в частині на суму 9 000 доларів США.

ОСОБА_1 26.01.2015 подав до відділення №298 АТ „ІМЕКСБАНК" у м.Тернополі вимогу, що позивач набув належне ОСОБА_3 право вимоги за договором НОМЕР_1 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством „ІМЕКСБАНК" в частині на суму 9 000 доларів США, ОСОБА_1 просив перерахувати належні йому кошти в сумі 9 000 доларів США на його поточний рахунок у цьому банку. Відступлення права вимоги було здійснено на підставі договору про відступку права вимоги за договором НОМЕР_1 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року. Відповідно до п. 1.1. договору про відступку прав вимоги Первісний кредитор відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває належне Первісному кредиторові право вимоги за Договором НОМЕР_1 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року (надалі іменується „Основний договір"), укладеного між Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством „ІМЕКСБАНК" (надалі іменується Боржник) в частині на суму 9 000 (дев'ять тисяч) доларів США. За цим Договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному в п. 2.1 цього Договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цих договорів (п. 1.2. Договору). Наявність вказаної вимоги і прав підтверджується Договором НОМЕР_1 банківського рахунку у доларах США від 04.11.2010 року та випискою з рахунку на 26.01.2015 року (п 1.4. Договору).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26 січня 2015 року № 50 „Про віднесення Публічного Акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 року прийняте рішення №16 про запровадження з 27.01.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ „ІМЕКСБАНК". Тимчасову адміністрацію в АТ „ІМЕКСБАНК" запроваджено строком на 3 місяці з 27 січня 2015 по 26 квітня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 р. №330 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного Акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняте рішення від 27 травня 2015 р. №105 „Про початок процедури ліквідації АТ „ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ „ІМЕКСБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ „ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27 травня 2015 р. до 26 травня 2016 р. включно, про що здійснено публікацію в газеті „Голос України" №94 (6098) від 29.05.2015 р.

Позивач звертався із заявами від 30.01.2015 р. та від 02.04.2015 р. до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК" ОСОБА_2 про визнання його вкладником на суму 9 000 доларів США на підставі договору про відступку права вимоги та просив включити його до переліку вкладників АТ „ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в розмірі вкладу на суму еквівалентну 9 000 доларам США по курсу НБУ, в порядку передбаченому ч.1ст. 26 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Листом №6574 від 20.05.2015 року уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК" позивачеві була надана відповідь та роз'яснено, що він не має правових підстав на включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки він не є вкладником АТ „ІМЕКСБАНК" в розумінні Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", так як особисто не укладав договір банківського вкладу або рахунку, як і не укладав відповідні банківські договори та не вносив на ці рахунки кошти, які має намір отримати від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що заміна кредитора у зобов'язанні по договору банківського рахунку НОМЕР_1 від 04.11.2010р. була здійснена у відповідності до порядку визначеному ст.ст. 512-517 ЦК України. Таким чином, позивач отримав всі права вкладника за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 04.11.2010 року в частині 9 000 доларів США.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову послався на відсутність підстав відшкодування коштів за вкладами, оскільки заміна кредитора у даному зобов'язанні без згоди банку не є підставою вважати договір про відступку права вимоги є саме вкладом позивача.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, щодо повноважень та функцій Фонду відносно виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452 від 23.02.2012 року.

Частиною 1 статті 26 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Також, ч.2 ст.26 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та п.8 р.I Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 визначено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст.27 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах „Урядовий кур'єр" або „Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (п.4 р.III Положення №14).

Відповідно до ч.1,ч.3 ст.6 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно ст.1 Закону України „Про банки і банківську діяльність" клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач грошові кошти банку не надавав, безпосередньо не укладав з АТ „ІМЕКСБАНК" договорів банківського рахунку (вкладу) на суму 9 000 дол. США, а набув своїх прав на підставі договору цесії, укладеного з вкладником ОСОБА_3, яка сама підписувала та укладала з АТ „ІМЕКСБАНК" договір банківського рахунку та відомості про яку вносились в базу даних АТ „ІМЕКСБАНК". Позивач, як новий кредитор на суму набутих прав вимоги не значиться в базі даних АТ „ІМЕКСБАНК" як вкладник банку, а переоформлення набутих ним прав вимог є неможливим, не відповідає передбаченим в Законі ознакам вкладника, тому не має права вимагати від АТ „ІМЕКСБАНК" або відповідача включити його в реєстр (перелік) вкладників як особи, що має право отримати виплату сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, за Договором НОМЕР_1 банківського рахунку від 4 листопада 2010 року укладеного між Публічним акціонерним товариством „ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_3, зокрема, пункту VI „Порядок змін та розірвання договору", сторона, яка вважає за необхідне змінити договір надсилає пропозиції про це другій стороні за договором, зміни до договору оформляються у письмовому вигляді та є невідємною частиною цього договору.

З урахуванням наведеного особа, з якою був укладений договір уступки права вимоги (цесії) на частину грошових коштів за договором банківського рахунку під час дії тимчасової адміністрації, не може набути статусу вкладника, який має право на отримання відшкодування за вкладом, а тому звернення позивача не має наслідком внесення необхідних змін до договору банківського рахунку щодо заміни сторони, а отже не дає підстав особі, з якою було укладено договір уступки права вимоги (цесії) на частину грошових коштів за договором банківського вкладу, набути статусу вкладника банку.

Пунктом 16 частини 1 статті 2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 зазначеного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Статтею 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність" визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Аналізуючи положення ЦК України, Законів України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та „Про банки і банківську діяльність" колегія суддів вважає обґрунтованим висновки апеляційного суду, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку ОСОБА_3 виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами.

Статті 509, 510, 512, 514 Цивільного кодексу України передбачають можливість проведення заміни сторони кредитора в зобов'язанні.

Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первинного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першої ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Даною нормою передбачене загальне правило, згідно з яким заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки згідно Договору НОМЕР_1 банківського рахунку від 4 листопада 2010 року укладеного між Публічним акціонерним товариством „ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_3, визначений порядок зміни та розірвання договору, згідно яких сторона, яка вважає за необхідне змінити договір, надсилає пропозиції про це другій стороні за договором, зміни до договору оформляються у письмовому вигляді та є невідємною частиною цього договору.

Таким чином, умовами даного договору визначено, що будь-які зміни до договору, в т.ч. заміна кредитора у зобов'язанні повинна здійснюватись за згодою другої сторони, якій надсилаються відповідні пропозиції.

Крім того, відповідно ч.1,ч.3 ст.6 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Згідно ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч.2 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Відповідно п.1 ч.4 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Виходячи з наведеного заміна кредитора в зобов'язанні у період тимчасової адміністрації банківської установи є порушенням вимог чинного законодавства, що в подальшому може призвести до порушення черговості та порядку задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, передбаченої ч.4 ст. 52 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом з тим, відповідний перелік вкладників формується уповноваженою особою ФГВФО лише один раз та виключно з метою визначення ресурсів Фонду, які будуть спрямовані на відшкодування коштів за вкладами. Відшкодування коштів за вкладами здійснюється на підставі затвердженого виконавчою дирекцією ФГВФО реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Будь-які правочини вкладників після вказаної дати щодо своїх вкладів (уступка, дарування тощо) не породжують жодних правових наслідків для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції, що позивач не є вкладником, а тому відсутні правові підстави для включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „Імексбанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: