Справа № 804/9094/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 р. Справа № 804/9094/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Турової О.М.,
суддів: Серьогіної О.В., Борисенка П.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Казначейства в Автономній Республіці Крим про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, при цьому в адміністративному позові просив здійснити розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Відповідач-1 пред'явлений адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до приписів Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, повноваження для вжиття заходів щодо повернення вищевказаних коштів надаються виключно органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду. При цьому Державна казначейська служба України та її територіальні органи є окремими юридичними особами, що мають самостійні баланси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням і відповідають лише за виконання своїх зобов'язань та не відповідають за зобов'язаннями інших юридичних та фізичних осіб. За таких обставин, та враховуючи те, що Кабінетом Міністрів України не визначено місце розташування Головного управління Казначейства в Автономній Республіці Крим поза межами тимчасово окупованої території і вказаний факт наразі унеможливлює виконання зазначеним органом казначейства повноважень щодо повернення коштів, внесених на рахунок ТУ ДСА в Автономній Республіці Крим в якості застави, Державна казначейська служба України позбавлена можливості повернути кошти, внесенні у якості застави на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Автономній Республіці Крим.
Відповідач-1 про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте у судове засідання його представник не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.
Відповідач-2 також був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у розумінні приписів ч.11 ст.35 КАС України. Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, будь-яких заяв та клопотань не надавав.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122 та ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
28 лютого 2014 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №216/197/14-к ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.304 КК України, та на підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2014р. у справі №216/197/14-к набрав законної сили 31.03.2014р.

29 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Державної казначейської служби України з заявою від 28.04.2014р. про повернення депозитних коштів в розмірі 40000,00грн., до якої додала копії вироку суду, паспорту та ідентифікаційного коду, платіжного документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави, ухвал про обрання запобіжного заходу та про обрання особистого зобов'язання, постанови про звільнення під заставу та виписку з банку щодо реквізитів для повернення коштів (а.с.38).

Звернення позивача до відповідача-1 з вказаною заявою підтверджується квитанцією відділення поштового зв'язку №368 від 29.04.2014р., а також рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого вказана заява була отримана уповноваженої особою Державної казначейської служби України - Верченко 05.05.2014р.(а.с.12,13).

Листом від 05.06.2014р. за вих.№5-13/4949-13731 Державна казначейська служба України надала відповідь на вищевказане звернення позивача, в якій зазначила, що для повернення застави відповідно до вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2014р. територіальне управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим повинно подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим відповідне платіжне доручення, у зв'язку із чим ОСОБА_1, з урахуванням ситуації, що склалася з окупацією території Автономної Республіки Крим, запропоновано звернутися до Державної судової адміністрації України, як вищестоящого органу свого територіального управління. Також ОСОБА_1 було повернено документи, що були додані нею до заяви про повернення коштів, внесених у якості застави (а.с.29).

При цьому доказів направлення ОСОБА_1 вищеозначеного листа відповідачем-1 суду надано не було.

Водночас, позивач стверджує, що цього листа вона не отримувала, тому вважає, що відповідачем-1 була допущена саме бездіяльність щодо неповернення їй коштів, внесених як застава.

Вирішуючи позовні вимоги, суд зважає на наступне.

Порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012р. №15 (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок).

Означеним Порядком визначено механізм внесення, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який обраний з метою забезпечення належної поведінки особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, її явки за викликом до слідчого, прокурора або суду, а також виконання інших покладених на неї обов'язків, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України .

Так, ст.2 Порядку встановлено, що застава вноситься у національній грошовій одиниці на спеціальний рахунок суду, який обрав такий запобіжний захід, відкритий в органах Казначейства в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.7 Порядку кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно ст. 8 Порядку застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв'язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи:

- заява особи чи заставодавця, в якій обов'язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв'язку;

- засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави;

- копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п'яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства.

Як зазначалося вище, позивач 29.04.2014р. звернувся до Державної казначейської служби України з заявою про повернення коштів, внесених у якості застави, до якої додав всі передбачені ст.8 Порядку документи.

При цьому судом встановлено, що звернення ОСОБА_1 саме до Державної казначейської служби України з вищеозначеною заявою викликане тим, що станом на теперішній час орган Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який позивачем було внесено заставу, а саме - Головне управління Казначейства в Автономній Республіці Крим знаходиться на окупованій території, а Кабінетом Міністрів України наразі не визначено місце розташування Головного управління Казначейства в Автономній Республіці Крим поза межами тимчасово окупованої території, що, в свою чергу, унеможливлює виконання зазначеним органом казначейства повноважень щодо повернення коштів, внесених на рахунок ТУ ДСА в Автономній Республіці Крим в якості застави.

Означений факт підтверджено також листом Державної казначейської служби України від 22.12.2015р. за вих.№5-12/4262-32381, наданим на виконання вимог ухвали суду від 11.08.2015р., якою у відповідача-1, зокрема, було витребувано відомості відносно того чи функціонує на даний час Головне управління Державної казначейської служби України в АР Крим (у разі, якщо не функціонує, то хто виконує його повноваження та зобов'язання).

Судом також встановлено, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII передбачено, що тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року (ст.1, п.1 ч.1 ст.3 цього Закону).

Відповідно до цього Закону, передбачений цим Законом правовий режим діє до повного відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території.

Згідно п.12.1 ст.12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України від 12 серпня 2014 року №1636-VII, початком тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя вважається дата набрання чинності Резолюцією № 68/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 27 березня 2014 року про підтримку територіальної цілісності України.

Таким чином окупація території призвела до припинення діяльності органів влади АР Крим.

Також судом встановлено, що згідно наказу УДППЗ «Укрпошта» №202 від 01.04.2014р. та листа №9-13-02-789 від 02.04.2014р. «Про пересилання поштових відправлень адресатам АР Крим та м. Севастополя», приймання поштових відправлень в АР Крим та м. Севастополь припиняється, оскільки починаючи з 27.03.2014р. пошта з материкової частини України кримською стороною не приймається та повертається у зворотному напрямку (а.с.35).

Враховуюче вищевикладене, позивач фактично позбавлений можливості звернутися до Головного управління Державної казначейської служби України АР Крим для повернення депозитних коштів в розмірі 40000,00грн., відповідно до Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012р. №15.

Водночас, право ОСОБА_1 на повернення вищевказаних коштів, внесених нею у якості застави, є законним, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також фактично визнається відповідачем-1, що вбачається зі змісту його листа від 05.06.2014р. за вих.№5-13/4949-13731.

При цьому, твердження відповідача-1 про те, що позивач з даного питання має звернутися до Державної судової адміністрації України суперечить приписам ст.8 Порядку, якою чітко визначено, що для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає відповідні документи саме до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, а не до органу Державної судової адміністрації України.

Згідно п.1 Положення «Про державну казначейську службу України» (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015р., Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до п.4 Положення на Державну казначейську службу України, зокрема, покладено такі завдання: забезпечення казначейського обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку; здійснення розрахунково-касового обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів; здійснення розподілу бюджетних коштів між державним бюджетом, бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, між місцевими бюджетами, а також між загальним та спеціальним фондами бюджету відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, і їх перерахування відповідно до законодавства; здійснення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету; здійснення безспірного списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Також п.п.4 п.5 Положення передбачено, що Казначейство з метою організації своєї діяльності контролює діяльність територіальних органів Казначейства.

Пунктом 9 Положення встановлено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Враховуючи те, що станом на теперішній час позивач позбавлений можливості звернутися саме до Головного управління Державної казначейської служби України АР Крим для повернення коштів, внесених нею у якості застави, з незалежних від неї причини, а Кабінетом Міністрів України наразі не визначено місце розташування Головного управління Казначейства в Автономній Республіці Крим поза межами тимчасово окупованої території, що, в свою чергу, унеможливлює виконання зазначеним органом казначейства повноважень щодо повернення коштів, внесених на рахунок ТУ ДСА в Автономній Республіці Крим в якості застави, водночас право позивача на повернення цих коштів є законним та підтверджується наданими суду доказами, суд, з огляду на те, що саме Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, приходить до висновку, що саме відповідач-1 за наведених обставин зобов'язаний повернути позивачу кошти, внесені ним у якості застави, та наділений відповідними на це повноваженнями.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 73,08грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи ( а.с.3), а відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 73,08грн.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не здійснення повернення ОСОБА_1 коштів, внесених нею у якості застави, згідно платіжного доручення №2899.650.2 від 26.09.2013р. на суму 40000,00грн. (сорок тисяч гривень 00 копійок).

Зобов'язати Державну казначейську службу України повернути ОСОБА_1 кошти, внесені нею у якості застави, згідно платіжного доручення №2899.650.2 від 26.09.2013р. на суму 40000,00грн. (сорок тисяч гривень 00 копійок), шляхом перерахування цих коштів на рахунок у ПАТ КБ «Приват Банк», код ЗКПО 14360570, МФО 305299, рахунок одержувача НОМЕР_1, призначення платежу: ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п.НОМЕР_2, для поповнення картки НОМЕР_3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв'язку із сплатою судового збору, у сумі 73,08грн. (сімдесят три гривні 08 копійок).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Судді: О.М. Турова О.В.Серьогіна П.О. Борисенко