Справа № 815/1177/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1177/16
УХВАЛА

31 березня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністра закордонних справ України, Міністерства закордонних справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністра закордонних справ України, Міністерства закордонних справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду Одеської області від 22 березня 2016 року вказаний позов було залишено без руху, в зв'язку з невиконанням позивачем вимог ст. 106 КАС України та позивачу був наданий строк для усунення недоліків.

Зазначена ухвала отримана позивачем 24.03.2016 року, що підтверджується розпискою про отримання копії ухвали.

Згідно вимог ухвали, позивач повинна була усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: квитанції про сплату судового збору; копій позовної заяви та всіх документів, що приєднується до неї, відповідно до кількості відповідачів; доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та шляхом конкретизування позовних вимог та приведення їх у відповідність до вимог ст.105 КАС України.

На виконання вищезазначеної ухвали позивач подала три примірники адміністративного позову в новій редакції з доданими до нього документами, відповідно до кількості відповідачів.

Проте, квитанція про сплату судового збору позивачем не надана.

Натомість в прохальній частині поданого адміністративного позову в новій редакції, позивач просить звільнити її від сплати судового збору через невиконання судових рішень про поновлення її роботі у Департаменті освіти і науки ООДА (в тому разі й рішення ЄСПЛ по справі «Харук та інші…» від 26.07.2012 року) та відповідних виплат за несвоєчасне поновлення на роботі на виконання судових рішень. На підтвердження незадовільного матеріального становища позивача надала довідку Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про отримання пенсії щомісячно у сумі 1727,10 грн.

Розглянувши вказане клопотання суд вважає за необхідне зазначити таке.

Законом України «Про судовий збір», встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивач, не є суб'єктом на якого розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору визначені ст. 5 Закону.

Позивач у заявленому клопотанні вказує на невиконання судових рішень про поновлення її роботі у Департаменті освіти і науки ООДА (в тому разі й рішення ЄСПЛ по справі «Харук та інші…» від 26.07.2012 року) та відповідних виплат за несвоєчасне поновлення на роботі на виконання судових рішень.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах «Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат, звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З наведених норм вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Так, на думку судді, звільнення заявника від сплати судового збору може мати місце за наявності виняткових обставин та не суперечити приписам чинного законодавства.

Повне звільнення від оплати усіх судових витрат застосовується судом до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь - які судові витрати, інакше вони неспроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування тощо) (Науково - практичний коментар КАС України (2-е видання, перероблене і доповнене - Київ, Юрінком Інтер, 2013).

Водночас, у вищевказаній заяві позивач лише зазначає про невиконання судових рішень про поновлення її роботі у Департаменті освіти і науки ООДА, що в свою чергу призводить до скрутного майнового стану останньої. При цьому, позивач не обґрунтовує своєї заяви, не зазначає і не надає, окрім довідки УПФУ в Приморському районі м. Одеси, доказів на підтвердження висловлених у ній тверджень.

Таким чином, можливість оцінити майновий стан позивача у суду відсутня. З аналізу матеріалів адміністративного позову та заявленого клопотання суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім цього, прийняття рішення щодо звільнення від сплати судового збору є правом суду. Вказані норми не передбачають обов'язку суду звільнити особу від сплати судового збору у випадку наявності відповідного клопотання.

Зважаючи на те, що такий спосіб участі має винятковий характер, повинні насамперед існувати причини, які ускладнюють або роблять неможливим сплату судового збору.

Крім зазначеного, невмотивоване звільнення від сплати судового збору утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб'єктів звернення до суду.

З урахуванням обґрунтувань позивача та встановлених обставин, суддя вважає, що підстави для звільнення його від сплати судового збору відсутні, відтак клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, у зв'язку із чим відмовляє у задоволенні останнього.

При цьому, за наявності обґрунтованого клопотання позивача, суд може розглянути питання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі.

Разом з тим, позивачем не надано до суду ані доказу сплати судового збору, ані обґрунтованого клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі.

Таким чином, у встановлений судом строк позивачем вимоги ухвали не виконані, недоліки позовної заяви у повному обсязі не усунуті.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

При таких обставинах, в силу п.1 ч.3 ст.108 КАС України, позов слід визнати неподаним та повернути позивачу.

Керуючись ст.108 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністра закордонних справ України, Міністерства закордонних справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали разом із заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя С.О. Стефанов