Справа № 2а-1178/11/1270
Суддя: Панталієнко П.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Панталієнка П.В.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О.,
при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» - Награбового О.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» (в подальшому назву змінено на ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна») до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську Луганської області Державної податкової служби України (в подальшому реорганізовано в Ленінську об'єднану державну податкову інспекцію у м. Луганську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області; далі - ОДПІ), Управління Державної казначейської служби України у м. Луганську Луганської області (далі - управління ДКСУ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ),

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення адміністративного позову просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 листопада 2011 року № (далі - Рішення), зобов'язати ОДПІ подати управлінню ДКСУ висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» з бюджету за серпень 2011 року, в розмірі 462 186 грн, а також стягнути з Державного бюджету України на його користь зазначену суму бюджетного відшкодування ПДВ.

На обґрунтування позову зазначило, що неможливість встановити період виникнення податкових зобов'язань по всьому ланцюгу постачання, а також відсутність документального підтвердження сплати ПДВ попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару не впливає на його право на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого ПДВ при придбанні товару та заявленні до бюджетного відшкодування від'ємного значення з ПДВ, оскільки Податковий кодекс України (далі - ПК) не ставить таке право платника ПДВ в залежність від отримання документального підтвердження щодо належного виконання постачальниками у ланцюгу постачання своїх податкових зобов'язань та сплати ними сум податку до державного бюджету.

Луганський окружний адміністративний суд постановою від 23 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від

20 квітня 2012 року, частково задовольнив позовні вимоги: визнав протиправним та скасував Рішення; зобов'язав ОДПІ подати управліннюДКСУ висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету за серпень 2011 року

ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» (), за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 7 листопада 2011 року № 1396 , на суму 462 186 грн. В іншій частині позову відмовив.

Вищий адміністративний суд України постановою від 20 серпня 2015 року скасував ухвалу суду апеляційної інстанції та змінив постанову суду першої інстанції, виклавши третій та п'ятий абзаци її регулятивної частини в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2011 року в розмірі 462 186,00 грн.»

«Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» витрати із сплати судового збору в розмірі 2 008,00 грн.»

В решті постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2012 року залишив без змін.

27 листопада 2015 року ОДПІ звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1, 5 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування наведених у заяві доводів ОДПІ посилається на рішення Вищого адміністративного суду України від 28 квітня 2011 року (справа № К-9047/08) та постанову Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа № 21-881а15), які, на думку заявника підтверджують невідповідність оскаржуваної постанови суду касаційної інстанції від 20 серпня 2015 року викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах положень статей 1, 7 Закону України від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні одних і тих самих норм матеріального права у спорах цієї ж категорії і у постановах від 16 вересня

та 17 листопада 2015 року (справи №№ 21-881а15, 21-4371а15 відповідно) вказала, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державної казначейської служби з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Цей Порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум ПДВ, заявлених до відшкодування, або окремо від здійснення такого контролю.

При цьому колегія суддів зазначила, що відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключним повноваженням податкових органів та органів державної казначейської служби, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

До того ж, Верховний Суд України неодноразово висловлював правовий висновок у спорах, що виникають з питань бюджетного відшкодування, і у тому числі у постановах від 9 вересня 2008 року та 1 червня 2010 року (справи №№ 21-500во08,

21-573во10 відповідно) зазначив, зокрема, про те, що підставою для зменшення суми бюджетного зобов'язання є доведення податковим органом, що господарські операції не проводилися.

Водночас, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суди ретельно не перевірили доводи сторін та докази щодо реальності здійснення

ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» господарських операцій з відповідними контрагентами, не встановили, за якими саме господарськими операціями було сформовано податковий кредит, не з'ясували реальність цих угод із підтвердженням їх первинними документами бухгалтерського обліку.

Ці обставини, з якими законодавець пов'язує певні правові наслідки, під час вирішення спору суди повною мірою не з'ясували, хоча вони мають значення для правильного вирішення спору. Верховний Суд України позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини, давати оцінку доказам, а отже, у зв'язку з неповним встановленням обставин справи позбавлений можливості постановити рішення у справі.

Враховуючи наведене та виходячи зі змісту частини першої статті 241 КАС, що справи розглядаються Верховним Судом України, в тому числі й за правилами, встановленими главою 2 розділу IV цього Кодексу, Верховний Суд України вважає, що рішення судів усіх інстанцій підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву Ленінської об'єднаної державної податкової інспекції у м. Луганську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 лютого

2012 року, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 квітня

2012 року та постанову Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий П.В. Панталієнко
Судді:О.Ф. Волков О.В. КривендаМ.І. Гриців В.Л. Маринченко
О.Б. ПрокопенкоІ.Л. Самсін
О.О. Терлецький