Справа № 826/18468/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Аскоп-Україна") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (далі по тексту - відповідач 1, ДПІ у Дніпровському районі) та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту - відповідач 2, ГУ ДКСУ у м. Києві), в якому просить стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у м. Києві на користь ТОВ "Аскоп-Україна" пеню в розмірі 217 321,09 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 01 липня 2014 року по 08 липня 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнено з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" суму пені в розмірі 217 321,09 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Державна податкова інспекція у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 18 квітня 2014 року ТОВ "Аскоп-Україна" подано до ДПІ у Дніпровському районі податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2014 року, відповідно до якої сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню з податку на додану вартість на рахунок платника у банку становить 1 865 439,00 грн. (рядок 23.1), до якої додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що ДПІ у Дніпровському районі на підставі підпункту 78.1.8 пункту

78.1 статті 78 Податкового кодексу України в період з 03 червня 2014 року по 17 червня 2014 року проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Аскоп-Україна", за результатами якої складено акт від 18 червня 2014 року №3567/26-53-15-01/30579869 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Аскоп-Україна" () правомірності бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2014 року (далі по тексту - акт перевірки).

Зі змісту акта перевірки вбачається, що податковим органом при перевірці достовірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість не виявлено невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації.

Позивач вважає, що у зв'язку з порушенням відповідачами строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість, має право на виплату пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав відповідності своїх дій нормам Податкового кодексу України, посилаючись на висновки акта перевірки.

Надаючи правову оцінку зазначеним вище обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Враховуючи, що датою закінчення перевірки є 17 червня 2014 року, тобто відповідач зобов'язаний у п'ятиденний строк із вказаної дати подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Разом з тим, матеріали справи підтверджують, що фактично суму податку на додану вартість позивачу відшкодовано з бюджету 09 липня 2015 року, що підтверджується відповідною випискою з банку.

Враховуючи, що відповідачем суму податку на додану вартість не відшкодовано ТОВ "Аскоп-Україна" у строки встановлені статтею 200 Податковим кодексом України, то позивач має право на нарахування пені в порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 03 червня 2014 року у справі №21-131а14 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2015 року №К/800/57521/14.

З аналізу вказаних правових норм та доказів наявних у матеріалах справи вбачаються підстави для нарахування та стягнення на користь ТОВ "Аскоп-Україна" пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України з Державного бюджету України на суму невідшкодованої бюджетної заборгованості податку на додану вартість, яка становить 1 865 439,00 грн.

Розраховуючи суму пені, що підлягає стягненню з бюджету на користь ТОВ "Аскоп-Україна", суд звертає увагу на наступне.

Позивач просить стягнути пеню за період з 01 липня 2015 року (дата виникнення пені) по 09 липня 2015 року (день погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість).

При цьому, Постановою Національного банку України від 14 квітня 2014 року №212 "Про регулювання грошово-кредитного ринку" установлено з 15 травня 2014 року облікову ставку в розмірі 9,5% річних (втратила чинність з 17 липня 2014 року).

Постановою Національного банку України від 15 липня 2014 року №417 "Про регулювання грошово-кредитного ринку" установлено з 17 липня 2014 року облікову ставку в розмірі 12,5% річних (втратила чинність з 15 липня 2014 року).

Постановою Національного банку України від 12 листопада 2014 року №719 "Про регулювання грошово-кредитного ринку" установлено з 13 листопада 2014 року облікову ставку в розмірі 14,0% річних (втратила чинність з 06 лютого 2015 року).

Постановою Національного банку України від 04 лютого 2015 року №81 "Про регулювання грошово-кредитного ринку" установлено з 06 лютого 2015 року облікову ставку в розмірі 19,5 % річних (втратила чинність з 04 березня 2015 року).

Постановою Національного банку України від 02 березня 2015 року №154 "Про регулювання грошово-кредитного ринку" установлено з 04 березня 2015 року облікову ставку в розмірі 30 % річних (чинна станом на день розгляду справи).

Таким чином, розрахунок розміру пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, розраховується наступним чином: 9,5% (облікова ставка НБУ в період з 01 липня 2014 по 16 липня 2014 року) х 120%=11,4% ч 365 днів = 0,0312 (розмір пені за 1 день) х 16 днів (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 01 липня 2014 по 16 липня 2014 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 9 322,08 грн.; 12,5% (облікова ставка НБУ в період з 17 липня 2014 по 12 листопада 2014 року) х 120%=15% ч 365 днів = 0,0410 (розмір пені за 1 день) х 119 днів (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 17 липня 2014 по 12 листопада 2014 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 91 227,63 грн.; 14% (облікова ставка НБУ в період з 13 листопада 2014 по 05 лютого 2015 року) х 120%=16,80% ч 365 днів = 0,0460 (розмір пені за 1 день) х 85 днів (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 72 982,11 грн.; 19,5% (облікова ставка НБУ в період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року) х 120%=23,4% ч 365 днів = 0,0641 (розмір пені за 1 день) х 26 днів (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 31 094,06 грн.; 30% (облікова ставка НБУ з 04 березня 2015 року по 09 липня 2015 року) х 120%=36% ч 365 днів = 0,0986 (розмір пені за 1 день) х 42 дня (кількість днів, за які нараховується пеня в період з 04 березня 2015 року по 09 липня 2015 року) х 1 865 439,00 грн. (сума заборгованості) ч 100 = 235 505,28 грн.

Таким чином, сума пені, що підлягає нарахуванню на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ "Аскоп-Україна", становить 440 131,16 грн.

Однак, як встановлено, позивач просить стягнути пеню у розмірі 217 321,09 грн., нараховану на суму заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, визначеної постановою Національного банку України від 14 квітня 2014 року №212 "Про регулювання грошово-кредитного ринку" в розмірі 9,5% річних.

Частиною 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України зокрема передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

ДПІ у Дніпровському районі не доведено правомірність своєї бездіяльності щодо неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на користь позивача відповідно до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції Українита частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Аскоп-Україна" підлягає задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ТОВ "Аскоп-Україна" пені в розмірі 217 321,09 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивач надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 29 березня 2016 року.

(Повний текст ухвали виготовлено - 24 березня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.