Справа № 808/6038/15
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року 15год.21хв.Справа № 808/6038/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник Сонгулія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.05.2015 №2, рішення від 25.05.2015 №0001, та вимоги від 06.04.2015 №004,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.05.2015 № 2, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.05.2015 № 0001, вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 06.04.2015 № 004 у сумі 21027,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач в судовому засіданні пояснив, що до перевірки були надані всі бухгалтерські документи, які потрібні для підтвердження задекларованих витрат позивача, у тому числі і видаткова накладна від 19.11.2014 № 1171 на придбання товару у ТОВ Спільне Українсько-Польське підприємство "Полінет" на загальну 29589,10 грн. без ПДВ. У зв'язку з таким, висновок відповідача про заниження позивачем оподатковуваного (чистого) доходу за 2014 рік на суму 29589,1 грн. є безпідставним. У зв'язку з цим необґрунтованим також є висновок відповідача про заниження позивачем бази нарахування єдиного внеску у листопаді 2014 року на 29589,1 грн.

Крім того пояснив, що позивачем сплачено в повному обсязі нараховані суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011 рік. Не надання до Пенсійного фонду України звіту про суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік є формальною обставиною, яка ніяким чином не завдає збитків Державному бюджету України, оскільки юридичне значення має сам факт сплати коштів до бюджету.

Позивач в ні в позовній заяві, ні в поясненнях, наданих в судовому засіданні, не спростував висновки відповідача про завищення витрат, та як наслідок - заниження оподатковуваного чистого доходу, отриманого у 2012 році, на 16800,00 грн., та у зв'язку з цим - заниження єдиного внеску за грудень 2012 року на 5829,60 грн. З вказаною сумою донарахованого єдиного внеску позивач погоджується.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що при проведенні документальної планової виїзної перевірки позивач не надав документального підтвердження витрат за листопад 2014 року на загальну суму 29589,10 грн., а зокрема видаткових накладних на придбання товару у ТОВ Спільне Українсько-Польське підприємство "Полінет". Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. За таких обставин податковий орган зробив висновок про завищення позивачем витрат на 29589,10 грн., що призвело до заниження оподатковуваного (чистого) доходу за 2014 рік на суму 29589,1 грн.

Крім того, відповідно до листа УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя від 27.02.2014 № 3938/02, за результатами 2011 року позивачем до Пенсійного фонду не було надано звітність, передбачену Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та не перераховано внески до фонду. Проте, згідно наданої до ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя податкової декларації за 2011 рік, чистий оподатковуваний дохід позивача за 2011 рік склав 31009 грн. Крім того, згідно акта планової перевірки ФОП ОСОБА_1 від 26.04.2013 № 30 було встановлено порушення п. 177.2 ст. 177 ПК України, а саме підприємець включив до складу витрат суми за придбаний товар, який відповідно до даних перевірки не приймав участь у господарській діяльності позивача, та на кінець перевіряємого періоду відсутній у залишках товарних запасів на загальну суму без ПДВ 16800 грн., що призвело до завищення витрат та, як наслідок, заниження оподатковуваного чистого доходу, отриманого у 2012 році в сумі 16800,00 грн. Позивачем також занижено базу нарахування єдиного внеску у листопаді 2014 року на 29589,10 грн. В результаті таких порушень позивачем занижено єдиний внесок на загальну суму 26857,14 грн., в т.ч. за 2011 рік - 10760,12 грн., за грудень 2012 року - 5829,6 грн., листопад 2014 року - 10267,42 грн.

А відтак, податкове повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій є правомірними. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

В період з 10.03.2015 по 23.03.2015 посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку правильності визначення сукупного доходу за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014 ФОП ОСОБА_1, результати якої оформлено актом перевірки від 06.04.2015 № 7/08-29-14-02- (а.с.7-15).

Перевіркою встановлено порушення:

- п. 177.2 ст. 177, пп. "в" п .176.1 ст. 176 ПК України, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 4438,41 грн.;

- абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", п. 4.2, п. 4.6 Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затв. Наказом Міндоходів України від 09.09.2013 № 445;

- п. 1 ч.2 ст. 6, абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", п. 4.1, п.4.2 Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме не нарахування єдиного внеску у 2011, 2014 роках, в результаті чого занижено єдиний внесок на загальну суму 26857,14 грн., у тому числі по періодах: 2011 рік - 10760,12 грн., грудень 2012 року - 5829,6 грн., листопад 2014 року - 10267,42 грн.

На підставі зазначених висновків акта перевірки відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення від 25.05.2015 № 2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем - 4438,37 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2219,18 грн.; виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.05.2015 № Ф-004, якою зобов'язано позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 26857,14 грн.; прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.05.2015 № 0001, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 3539,83 грн. (а.с.16, 17, 18).

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням та вимозі, суд зазначає таке.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.05.2015 №2 суд зазначає таке.

Підставою для прийняття такого податкового повідомлення-рішення стали висновки податкового органу про те, що позивачем до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включені витрати у 2014 році на суму 29589,10 грн. без ПДВ на придбання товару у ТОВ Спільне Українсько - Польське підприємство "Полінет" без наявного документального підтвердження.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що ним 27.03.2015 року до податкового органу було подано видаткову накладну, видану ТОВ Спільне Українсько - Польське підприємство "Полінет" від 19.11.2014 № ПП-001171 на суму без ПДВ 29589,10 грн.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин), витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 176.1 ст.176 ПК України встановлено, що платники податку зобов'язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу органу державної податкової служби та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування встановлено ст.177 ПК України.

Згідно із п.177.1, 177.2 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п.177.3 ст.177 ПК України).

За приписами п. 177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Таким чином, за правилами Податкового кодексу України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

Відповідно до п. 44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Перевіркою встановлено та відповідачем в судовому засіданні зазначено, що включена до витрат сума 29589,10 грн. на придбання товару у ТОВ Спільне Українсько - Польське підприємство "Полінет" залишилася документально не підтвердженою.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що ним було подано 27.03.2015 року документальне підтвердження на придбання товару, а саме видаткову накладну ТОВ Спільне Українсько - Польське підприємство "Полінет" №1171 від 19.11.2014, про що до матеріалів справи позивач надав лист із зазначенням переліку документів (а.с.71). На вказаному листі містяться підписи "здав - ОСОБА_1", "прийняв - ОСОБА_3".

Однак, суд не може прийняти такий лист як належний доказ вчасного подання документів на підтвердження придбання товару з огляду на таке. На самому листі міститься дата - 27.03.2015. Однак, особа, яка поставила підпис про прийняття документів, не поставила дату їх прийняття, тобто не відомо, коли документи були передані працівнику податкового органу. Крім того, на листі стоїть підпис біля прізвища ОСОБА_3 Однак, в акті перевірки, який датований 06.04.2015 року, підпис ОСОБА_3 відсутній та зазначено, що головний державний податковий ревізор-інспектор ОСОБА_3 звільнений 30.03.2015. На листі відсутні будь-які відмітки про прийняття такого листа канцелярією Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Крім того, відповідно до п. 44.7 ст. 44 ПК України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Однак, позивачем не надано суду доказів направлення на адресу податкового органу в строки, визначені п. 44.7 ст. 44 ПК України, видаткової накладної №ПП-001171 від 19.11.2014.

Крім того, відповідно до п.86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Позивачем не надано доказів подання заперечень на акт перевірки.

За наведених обставин суд погоджується з висновком відповідача, що оскільки до закінчення перевірки та у строки, визначені п. 44.7 ПК України, позивачем не було надано документи на підтвердження витрат в сумі 29589,10 грн., то вважається, що такі документи були відсутні у платника податків на час складання податкової звітності.

А відтак, висновок відповідача про заниження позивачем оподатковуваного доходу за 2014 рік на 29589,10 грн. є правильним, у зв'язку з чим і збільшення грошових зобов'язань податковим повідомленням-рішенням від 25.05.2015 №2 не суперечить вимогам законодавства. Тому в задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування такого податкового повідомлення-рішення слід відмовити.

Щодо несплати позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд зазначає таке.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до ч.8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, враховуючи вимоги зазначених норм матеріального права, позивач був зобов'язаний розрахувати розмір єдиного внеску та сплатити єдиний внесок у встановлений законодавством термін.

З приводу заниження єдиного внеску за 2011 рік позивач вказує, що суми нарахувань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування перераховувались до органну Пенсійного фонду в повному обсязі, а факт не надання до Пенсійного фонду про суми нарахованого єдиного внесу не є правовою підставою для висновку про ненарахування єдиного внеску у 2011 році.

З листів Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя (а.с.72-76,91,95) встановлено, що позивач в період з 01.01.2011 по 30.09.2013 не надавав річний звіт за 2011 рік, тому нарахування зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску за 2011 рік у картку особового рахунку по ФОП ОСОБА_1 не проведено. А відтак, відповідачем правомірно донараховано за результатами перевірки єдиний внесок за 2011 рік.

В позовній заяві позивачем жодних обґрунтувань з приводу неправомірності донарахування єдиного внеску за 2012 рік не наведено. В судовому засіданні позивач погодився з висновком відповідача про заниження єдиного внеску за 2012 рік в сумі 5829,6 грн.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про заниження позивачем суми доходу, отриманого від підприємницької діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб за 2014 рік на 29589,1 грн., а відтак, позивачем занижено базу нарахування єдиного внеску на 29589,1 грн. Таким чином, донарахування єдиного внеску за 2014 рік є правомірним.

За наведених обставин, підстави для визнання протиправною та скасування вимоги від 06.04.2015 № Ф-004 відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

Зважаючи, що відповідачем правомірно донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення № 0001 від 25.05.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

За наведених обставин, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька