Справа № 2-а-425/10
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року Справа № 876/12029/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Носа С.П.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 22.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

05.10.2009 року ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Кам'янка-Бузької міської ради про зобов'язання органу владних повноважень вчинити дії.

Постановою Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.11.2010 року позов задоволено. Скасовано рішення № 13 від 25.06.2009 р. Кам'нка-Бузької міської ради про відмову ОСОБА_2 в затвердженні містобудівного обґрунтування по розташуванню зони відпочинку і реконструкції кафе по АДРЕСА_1 зобов'язано відповідача на черговому засіданні сесії ради затвердити висновки містобудівного обґрунтування, що земельна ділянка площею 1,0 га по АДРЕСА_2 рекомендується під проектування зони відпочинку (1 черга) та реконструкції існуючої будівлі кафе (2 черга).

Керуючись положеннями ст. 185 КАС України, зазначене рішення оскаржив Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню через допущені порушення норм матеріального і процесуального права, не забезпечення повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, оскільки не було встановлено належного відповідача по вказаному спору, що в свою чергу призвело до постановлення рішення, яке безпосередньо стосується інтересів і впливає на права та обов'язки такого належного відповідача, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач в підтвердження свої вимог посилається на отримані дозвільні документи для облаштування зони відпочинку і реконструкції кафе по АДРЕСА_2 з Кам'янка-Бузької міськради, Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області, відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства. При цьому, з установами Міністерства оборони України таке погодження не здійснювалось, хоча згідно п. 4 Протоколу засідання комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів при Кам'янка-Бузькій райдержадміністрації від 21.02.2006 р., після розгляду містобудівного обґрунтування по влаштуванню зони відпочинку та спортивного майданчика в АДРЕСА_3, вирішили замовнику представити на комісію письмову згоду міністерства оборони на вилучення земельної ділянки. Позивач, будучи достовірно обізнаною про те, що власником вказаної земельної ділянки являється держава в особі Міністерства оборони України (землі оборони), не отримувала згоди у посадових осіб вказаного військового відомства на розташування зони відпочинку і реконструкції кафе. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на лист Кам'янка-Бузької міської ради від 14.07.2015 за вих. №751/02-20 на адресу військової прокуратури Львівського гарнізону, яким повідомлено, що будівництво торгового павільйону та кафе-бару (на даний час кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1») та 3-х поверхневого цегляного приміщення по АДРЕСА_2 проводиться на території, яка відноситься до земель оборони. Земельна ділянка в запас міської ради не передавалась. На день звернення земльна ділянка, де проведено будівництво, відноситься до категорії земель оборони і в користування чи володіння гр. ОСОБА_2 не передавалась. З урахуванням наведених доводів вважає, що судом першої інстанції не залучено до участі у справі належних співвідповідачів - Міністерство оборони України та квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, хоча прийняте рішення у цій справі впливає на права та обов'язки останніх і безпосередньо стосується їх інтересів, оскільки спірна земельна ділянка належить до земель оборони.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступних встановлених обставин справи.

Згідно рішення Кам'янка-Бузької міської ради № 16 від 17.06.2004 р. ОСОБА_2 надано дозвіл на підготовку матеріалів погодження по відведенню земельної ділянки для будівництва торгового павільйону, кафе-бару та для влаштування зони відпочинку та спортивного майданчика площею 1,0 га по АДРЕСА_2

Як вбачається з листа № 11-491 від 08.02.2007 р. Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області, державне управління погодило містобудівне обґрунтування по розташуванню зони відпочинку та спортивного майданчика АДРЕСА_2

Кам'янка-Бузька районна санепідемстанція також погодила містобудівне обґрунтування по розташуванню зони відпочинку та спортивного майданчика по АДРЕСА_2, що підтверджується листом № 8628/05 від 14.11.2007 р. державного санітарного лікаря.

Відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства не заперечив проти надання земельної ділянки для влаштування зони відпочинку та спортивного майданчика площею 1,0 га по АДРЕСА_2 при умові дотримання архітектурно-будівельних та санітарних норм, вимог земельного та природоохоронного законодавства, протипожежних вимог та погодив містобудівне обґрунтування по розташуванню зони відпочинку та спортивного майданчика на цій же ділянці, розроблене КП «Кам'янка-Бузька архітектурно-планувальна група», що підтверджується листом № 241 від 26.11.2007 р. відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства.

Згідно висновку містобудівного обґрунтування земельна ділянка площею 1,0 га по АДРЕСА_2 рекомендується під проектування зони відпочинку (1 черга) та реконструкції існуючої будівлі кафе (2 черга).

Як вбачається з акту вибору земельної ділянки площею 1,0 га для влаштування зони відпочинку і спортивного майданчику по АДРЕСА_2 в м.Кам'янка-Бузька від 18.12.2007 р., комісія в складі начальника районного відділу земельних ресурсів, начальника відділу архітектури та містобудування, районної санепідемслужби, міської ради провела обстеження вказаної земельної ділянки і становила, що така розташована на території Кам'нка-Бузької міської ради.

Рішенням № 13 від 25.06.2009 р. Кам'янка-Бузької міської ради позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у затвердженні містобудівного обґрунтування по розташуванню зони відпочинку і реконструкції кафе АДРЕСА_2

З врахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачу безпідставно відмовлено відповідачем у затвердженні містобудівного обґрунтування по розташуванню зони відпочинку і реконструкції кафе по АДРЕСА_2, а тому скасував рішення Кам'янка-Бузькою міської ради № 13 від 25.06.2009 р. та зобов'язав відповідача на черговому засіданні сесії ради затвердити висновки містобудівного обґрунтування, що земельна ділянка площею 1,0 га по АДРЕСА_2 рекомендується під проектування зони відпочинку (1 черга) та реконструкції існуючої будівлі кафе (2 черга).

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не можна погодитись з огляду на таке.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з п. 4 Протоколу засідання комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів при Кам'янка-Бузькій райдержадміністрації від 21.02. 2006 р., після розгляду містобудівного обґрунтування по влаштуванню зони відпочинку та спортивного майданчика в АДРЕСА_3, вирішили замовнику представити на комісію письмову згоду міністерства оборони на вилучення земельної ділянки.

Згідно представлено в апеляційній інстанції листа від 14.07.2015 за вих. №751/02-20 Кам'янка-Бузької міської ради, адресованого військовій прокуратурі Львівського гарнізону, повідомлено, що «будівництво торгового павільйону та кафе-бару (на даний час кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1») та 3-х поверхневого цегляного приміщення по АДРЕСА_2 проводиться на території, яка відноситься до земель оборони. Земельна ділянка в запас міської ради не передавалась. На день складання даного листа зелена ділянка, де проведено будівництво, відноситься до категорії земель оборони, в користування чи володіння гр. ОСОБА_2 не передавалась, оскільки відсутня згода Міністерства оборони на вилучення земельної ділянки.

З чого слід зробити висновок, що позивач, будучи достовірно обізнаною про те, що власником спірної земельної ділянки являється держава в особі Міністерства оборони України (землі оборони), не отримувала згоди у посадових осіб військового відомства на розташування зони відпочинку і реконструкції кафе, при тому, що була зобов'язана до отримання такої згоди для представлення її на комісію з питань вибору земельних ділянок.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, внаслідок чого не залучено до участі у справі належних співвідповідачів - Міністерство оборони України та квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, оскільки прийняте рішення у справі впливає на їх права та обов'язки та безпосередньо стосується їхніх інтересів, так як земельна ділянка по АДРЕСА_2 продовжує належати до земель оборони.

Міністерство оборони України відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» та п. 3 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України № 406/2011 від 6 квітня 2011 року, є центральним органом виконавчої влади і головним органом у сфері оборони і військового будівництва.

Підпунктом 75 пункту 4 цього Положення визначено, що Міністерство оборони України здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність.

У відповідності до вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. 10 Закону України «Про оборону України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.?

З метою реалізації повноважень, визначених ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», у сфері квартирно-експлуатаційного забезпечення військ, Міністром оборони України видано наказ № 448 від 03.07.2013 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» (надалі - Положення).

Пунктом 1.3 Положення визначено, що основними завданнями квартирно-експлуатаційного забезпечення є забезпечення військових частин фондами військового містечка, територією та земельними ділянками.

Квартирно-експлуатаційні управління ЗСУ є територіальним органом військового управління ЗСУ і призначені для реалізації у військах, дислокованих у межах відповідальності державної військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення з метою підтримання військ у стані високої бойової та мобілізаційної готовності (п. 2.3 Положення).

У відповідності до п 4.7. Положення приймання (передача) фондів і території військового містечка, квартирного майна та земельних ділянок здійснюється представниками квартирно-експлуатаційних органів ЗС України та військових частин за Актами приймання (передачі) території військового містечка, які затверджуються начальником територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Згідно ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".

Відповідно до ст. 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об'єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Законом України «Про використання земель оборони» передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності у позивача письмового погодження Міністерства оборони через його структурні підрозділи на вилучення земельної ділянки дало правові підстави Кам'янка-Бузькій міській раді 25.06.2009 року прийняти рішення №13 про відмову ОСОБА_2 у затвердженні містобудівного обґрунтування.

Наведені обставини спростовують висновки суду першої інстанції щодо порушення відповідачем законодавства під час прийняття оскарженого рішення.

Суд першої інстанції належної правової оцінки наведеним обставинам не дав, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності порушеного права позивача та задоволення позову.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені апеляційним судом дійсні обставини справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям, визначеним ст. 159 КАС України.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень судові витрати (судовий збір) з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова за подання апеляційної скарги в розмірі 09,35 грн стягненню з відповідача за нормами ст. 94 КАС України не підлягають.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; змінити постанову суду; скасувати її та прийняти нову постанову суду; скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, а також допущення неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції з прийняттям в нової про задоволення апеляційної скарги та відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 98, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова задовольнити.

Постанову Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.11.2010 року у справі № 2-а-425/10 скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Судові витрати з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова за подання апеляційної скарги стягненню не підлягають.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 30.03.2016р.