Справа № 826/25749/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Грищенко В.Е., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників - Мухи Сергія Івановича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Свої вимоги мотивує тим, що він не має заборгованості по податку на прибуток, кошти сплачені в строк визначений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та не надійшли до податкового органу з вини банку, отже, відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів по сплаті позивачем податку на прибуток має нести саме банк.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року задоволено вказаний позов. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 21.10.2015 року № 139-11 прийняту Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників. Визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу від 21.10.2015 року № 23304/10/28-10-23-26 прийняте Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування - Муха Сергій Іванович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір банківського рахунку від 12.06.2008 року № 34477, відповідно до якого, банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті №7701, поточні рахунки в іноземній валюті: 7702, 7703, 7704 та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

11.03.2015 року позивачем надано до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» платіжне доручення № 382 для сплати податку на прибуток за 2014 рік з поточного рахунку № 7701 коштів в сумі 883172,00 грн., про міститься відмітка банку від 11.03.2015 року на платіжному дорученні.

Також, 30.03.2015 року позивачем надано до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» платіжне доручення № 385 для оплати податку на прибуток за березень 2015 року в сумі 315417,00 грн., про що міститься відмітка банку від 30.03.2015 року.

Крім того, 24.02.2015 року позивачем надано до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» платіжне доручення № 372 для сплати податку на додану вартість за січень 2015 року в сумі 214875,00 грн., про що міститься відмітка банку від 24.02.2015 року.

Також, 30.03.2015 року позивачем надано до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» платіжне доручення № 383 для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року в сумі 429211,00 грн., про що міститься відмітка банку від 30.03.2015 року.

Судом першої інстанції було встановлено, що станом на дати одержання банком платіжних доручень на поточних рахунках позивача були наявні грошові кошти для сплати податкових зобов'язань, але всупереч договору банківського рахунку ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» не здійснив перерахування коштів до державного бюджету згідно вказаних вище платіжних доручень.

Оскільки кошти на рахунки державного бюджету не надійшли податковим органом на підставі пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України винесено податкову вимогу від 21.10.2015 року № 139-11 та рішення про опис майна від 21.10.2015 року № 23304/10/28-10-23-26.

Не погоджуючись з вказаною податковою вимогою та рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 129.6 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положенням пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Отже, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Правова позиція по даному питанню викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26.02.2014 року № К/800/13275/13, від 15.12.2014 року № К/800/45490/14.

Враховуючи, що позивач сплатив зазначене у спірній вимозі податкове зобов'язання, проте на рахунок одержувача зазначена сума не надійшла з вини не з вини платника податків (позивача), а з вини банку, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивач звільняється від відповідальності, що вказує на необґрунтованість та протиправність спірних податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Щодо вирішення питання про судовий збір, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII (далі - Закон).

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір з 01.09.2015 року справляється з апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Дана позовна заява містить вимоги майнового характеру.

Сума судового збору, що підлягає сплаті за ставкою для вимог майнового характеру в даній справі становить 33311,28 грн. (1,5% ціни позову (1937665,69 грн.) = 29064,99 грн. *110%).

Враховуючи те, що ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року відповідачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення в даній справі, колегія суддів вважає наявними підстави для його стягнення з відповідача у вказаному вище розмірі.

Керуючись ст. ст. 2, 94, 98, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування - Мухи Сергія Івановича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року - без змін.

Стягнути з Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування (адреса: 03058, вул. Леваневського, 2, м. Київ, ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 33311,28 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 31.03.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.