Справа № 755/1510/16-а
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/1510/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх страв України в м. Києві у якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 815464 від 13.01.2016 року.

Вимоги мотивує тим, що 13.01.2016 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності інспектором 4 роти 4 батальйону Управління патрульної служби МВС в м. Києві Омельченком Богданом Сергійовичем за порушення дій знаку 3.34 Правил дорожнього руху України (заборона зупинки і стоянки транспортних засобів), про що було складено відповідну постанову якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказану постанову вважає незаконною з підстав того, що патрульний поліцейський незрозуміло чому застосував до нього більш суворе покарання у вигляді штрафу, а не штрафних балів, хоча він не являється злісним порушником та останній раз притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у 2009 році. Також зазначає, що порушення правил сталося з необачності, оскільки про існування забороняючого знаку він дізнався лише 13.01.2016 року під час складання постанови. Поліцейським не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність. Крім цього, поліцейським було застосовано відносно нього недіючі правові норми, перевищивши цим свої службові повноваження, оскільки він є представником органу державної влади.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року за згодою позивача відповідно до положень ст. 52 КАС України було проведено заміну первинного відповідача Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх страв України в м. Києві належним відповідачем Департамент патрульної поліції.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та викладені у ньому обставини.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Кисіль А.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність вимог.

Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно положенням п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 815464 від 13.01.2016 року, яка винесена інспектором ПС 4 роти 4 батальйону Омельченком Б.С., ОСОБА_1 13.01.2016 року о 12 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Малишка, 29, здійснив зупинку-стоянку у забороненому місці, а саме у зоні дії знаку 3.34 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Даною постановою водія ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена інспектором патрульної служби 4 роти 4 батальйону Омельченком Б.С., який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він порушив правила дорожнього руху, оскільки здійснив стоянку у зоні дії забороняючого щодо цього знаку, так як паркуючи свій транспортний засіб цього знаку не бачив.

У відповідності до положень ст. 276 КУпАП, інспектором патрульної служби розглянуто справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення якою, як зазначено вище, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255 грн. Постанова отримана ОСОБА_1, в день її винесення, а саме 13.01.2016 р., що підтверджується підписом позивача.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилається, як на підставу для скасування постанови про адміністративне правопорушення, на те, що патрульний застосував до нього більш суворе покарання у вигляді штрафу, а не штрафних балів, не врахувавши, що останній раз він притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у 2009 році. Також зазначає, що порушення правил сталося з необачності, оскільки про існування забороняючого дорожнього знаку він дізнався лише 13.01.2016 року під час складання постанови, ще поліцейським було застосовано відносно нього недіючі правові норми.

Однак суд не може прийняти до уваги дані пояснення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27-1 КУпАП, штрафні бали є стягненням, що накладається на громадян за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, установлені цим Кодексом.

Як убачається із матеріалів справи та пояснень позивача, спірне порушення було виявлено інспектором патрульної служби, а не за допомогою засобів автоматичної фіксації, у зв'язку із чим накладення інспектором стягнення у вигляді штрафу являється законним та обґрунтованим, оскільки така відповідальність безпосередньо перебачена санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо твердження позивача про те, що статті 268, 287-289 КУпАП, відповідно до яких патрульним поліцейським роз'яснювалися йому права, порядок і строки оскарження постанови на сьогоднішній день втратили чинність, суд відноситься критично, оскільки дані норми закону не скасовані.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 222, 251, 255, 256, 268, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 2, 5, 7, 18, 122, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя