Справа № 805/5068/15-а
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дмитрієв В.С.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року справа №805/5068/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д.,

за участі секретаря судового засідання: Корадо А.А.

Позивача: ОСОБА_2

Представника позивача: ОСОБА_3

Представника відповідача 1: Маковецька Н.В.

Представника відповідача 2 : Суліма Ю.І.

розглянувши у у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року у справі № 805/5068/15-а (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області , Красноармійського міського відділу (з обслуговування міста Красноармійськ і Красноармійського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 06.11.2015 № 374 о/с, поновлення на посаді, зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі-відповідач 1), Красноармійського міського відділу (з обслуговування міста Красноармійськ і Красноармійського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі-відповідач 2), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 374 о/с, поновити на посаді оперуповноваженого Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що у 2010 році він був прийнятий на роботу до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області до складу Красноармійського міського управління. 06.11.2015 року, позивача звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до наказу за № 374 о/с через скорочення штатів.

В листопаді 2015 року позивач написав рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з переведенням до складу органів національної поліції, а вже 06.11.2015 йому видали трудову книжку та копію наказу про звільнення.

Позивач вважає своє звільнення протиправним, в зв'язку з тим, що йому не було надано повідомлення про скорочення посади, яку він займав та він не мав можливості ознайомитися з ним, а також, що обов'язкова процедура, яка передує факту звільнення у зв'язку зі скороченням, відносно нього проведена не була.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ відповідача прийнятий на підставі та в межах діючого законодавства. Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 із заявою про прийняття на службу до поліції не звертався, відтак звільнення позивача зі служби органів внутрішніх справ проведено у відповідності розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про Національну поліцію".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що підчас судового засідання не було досліджено оригінал (або завірену копію) оскаржуваного наказу, внаслідок чого позивач та суд були позбавлені можливості отримати доказ за даною справою. Позивач вважає, що в оскаржуваному наказі був поділ працівників міліції на тих хто звільнений у зв'язку зі скороченням штату, та на тих хто переведений до поліції. Апелянт зазначає, що відповідачами заперечувався факт подання ОСОБА_2 відповідних заяв про подальше проходження служби та факт виконання службових обов'язків після 06.11.2015 року по 12.11.2015 року включно, за таких обставин позивачем було заявлено клопотання про виклик свідків, але судом першої інстанції дане клопотання було відхилено. Позивач також зазначає, що судом не було встановлено, коли саме відповідачі ознайомили позивача з наказом про звільнення, а відповідачами в підтвердження цього не було надано належного доказу. Просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

16 березня 2016 року до Донецького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від відповідача-1 про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Керуючись ч.1-3 ст. 122-1 Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17 березня 2016 року задовольнив клопотання відповідача-1 про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу та в режимі відеоконференції відповідно до ст.ст. 41, 122-1 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні позивач та представник позивача скаргу підтримали, а представники відповідача проти її задоволення заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у 2010 році був прийнятий на роботу до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області до складу Красноармійського міського управління.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06.11.2015 № 374 о/с капітана міліції ОСОБА_2 інспектора-чергового чергової частини штабу Красноармійського міського відділу (з обслуговування міста Красноармійськ і Красноармійського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про порядок проходження рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил (а.с. 43).

02 липня 2015 року Верховною радою України прийнято закон "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ (далі Закон № 580-VІІІ) . 06 серпня 2015 року Закон № 580-VІІІ опубліковано в офіційному виданні "Голос України" №141-142.

За п. 1 розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закон № 580-VІІІ набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до п. 8 розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 580-VІІІ з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що позивач не був ознайомлений з наказом про своє звільнення, виходячи з того, що відповідно до витягу з «Відомості про ознайомлення особового складу Красноармійського міського відділу з п.8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну Поліцію», згідно СТ ГУМВС області від 04.09.2015 № 6977», позивача було повідомлено 07 вересня 2015 року (а.с.95) про можливі наслідки п. 8 розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 580-VІІІ, а саме звільнення через скорочення штатів. Імперативна норма даного пункту передбачає, що з дня опублікування Закону № 580-VІІІ, всі працівники міліції вважаються такими що попереджені про можливе майбутнє звільнення.

Проте п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ, передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що передумовою отримання пропозиції щодо посад (рівнозначних, вищих або нижчих щодо посад, які обіймала особа під час проходження служби у міліції) є наявність (виявлення) бажання, яке має бути оформлено письмово та подано у порядку, визначеному п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ.

З приводу з'ясування питання стосовно звернення позивача із заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про виявлення бажання працювати у поліції Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, судом першої інстанції був зроблений запит до ГУНП в Донецькій області, у відповідь надійшла довідка від 11.02.2016 № 589/11/01-2016 за якою, звернення ОСОБА_2 щодо прийняття на службу до Головного управління Національної поліції в Донецькій області за обліками відділу документального забезпечення ГУНП в Донецькій області не значаться (а.с. 94).

Згідно п. 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. При цьому, перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що факту звернення ОСОБА_2 із заявою про бажання проходити службу в лавах національної поліції позивачем не доведено, що в свою чергу вважається не виявленням бажання на проходження служби в поліції.

Стосовно вимоги апелянта про поновлення його на службі в ГУ МВС України в Донецькій області, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, службу в органах внутрішніх справ ОСОБА_2 проходив на посаді інспектора-чергового чергової частини штабу Красноармійського міського відділу (з обслуговування м. Красноармійськ та Красноармійського району). Безпосередньо в апараті ГУ МВС України в Донецькій області позивач на посаді оперуповноваженого ГУ МВС в Донецькій області службу не проходив та грошове забезпечення не отримував.

Тобто позивач просить поновити його на посаді яку він ніколи не обіймав.

Відповідно до п.24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Таким чином відсутні жодні правові підстави для задоволення позову про поновлення на посаді оперуповноваженого ГУ МВС в Донецькій області.

Оскільки є безпідставними вимоги про поновлення на службі, як наслідок не підлягають і вимоги про стягнення грошових коштів заявлених позивачем.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 374 о/с про звільнення капітана міліції ОСОБА_2, інспектора-чергового чергової частини штабу Красноармійського міського відділу (з обслуговування міста Красноармійськ і Красноармійського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про порядок проходження рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнений з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил, прийнятий на підставі та в межах діючого законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає що рішення Донецького окружного адміністративного суду прийняте при вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а отже не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року у справі № 805/5068/15-а - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць