Справа № 2а-0770/2371/11
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2016 р. м. Київ К/9991/31898/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М.,

секретар судового засідання Іванова Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційними скаргами Державної митної служби України та Чопської митниці на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Чопської митниці про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що з листопада 1992 року проходив публічну службу в митних органах. 06 липня 2011 року отримав повідомлення про звільнення та 12 липня 2011 був ознайомлений з наказом т.в.о голови Державної митної служби України від 25 червня 2011 року №1317-к та наказом начальника Чопської митниці від 01 липня 2011 року №841-к про припинення 01 липня 2011 року перебування на державній службі в митних органах України відповідно до вимог статті 17, пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» (за порушення Присяги державного службовця). Зазначав, що з 21 червня по 05 липня 2011 року перебував у черговій відпустці, а з 04 по 11 липня 2011 року - на амбулаторному лікуванні; з актом перевірки, який став підставою звільнення ознайомлений не був, на письмовий запит про ознайомлення з матеріалами перевірки та висновками комісії відповіді не отримав.

Просив суд скасувати наказ голови Державної митної служби України від 25 червня 2011 року №1317-к про припинення з 01 липня 2011 року перебування на державній службі в митних органах України, наказ начальника Чопської митниці Державної митної служби України від 01 липня 2011 року №841-к про розрахунок в зв'язку із звільненням; поновити на посаді головного інспектора відділу митного оформлення №4 (п/п Вилок) митного поста «Виноградів» Чопської митниці; зобов'язати Чопську митницю Державної митної служби України виплатити середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу; стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2011 року закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення судових витрат у зв'язку з відмовою від таких вимог.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано пункти наказу голови Державної митної служби України від 25 червня 2011 року №1317-к «По особовому складу Чопської митниці» в частині припинення з 01 липня 2011 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_4; скасовано наказ начальника Чопської митниці Державної митної служби України від 01 липня 2011 року №841-к «По особовому складу» про розрахунок в зв'язку із звільненням з роботи; поновлено на державній службі в митних органах України шляхом поновлення на займаній посаді головного інспектора відділу митного оформлення №4 (п/п Вилок) митного поста «Виноградів» Чопської митниці з 01 липня 2011 року; зобов'язано Чопську митницю Державної митної служби України виплатити середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, а саме з 01 липня по 19 грудня 2011 року.

У касаційній скарзі Чопська митниця просила скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. У обґрунтування касаційної скарги посилалась на те, що позивачем порушено Присягу державного службовця в частині сумлінного виконання службових обов'язків та дотримання у службовій діяльності вимог чинного законодавства, що є підставою для припинення перебування на державній службі в митних органах відповідно до пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу».

Державна митна служба України у касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила також скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив публічну службу на посаді головного інспектора відділу митного оформлення №4 (п/п Вилок) митного поста «Виноградів» Чопської митниці.

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 03 червня 2011 року №461 комісією Державної митної служби України проведено комплексну перевірку службової діяльності Чопської митниці за період роботи з 01 червня 2008 року по 07 червня 2011 року, за результатами якої 23 червня 2011 року складено відповідний акт.

Відповідно до даного акту було встановлено порушення посадовими особами п/п «Видок» митного поста «Виноградів» вимог пункту 4 розділу III наказу Державної митної служби України від 07 серпня 2007 року №667 «Про затвердження Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури регіональної митниці, митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України» в частині неналежного контролю за класифікацією товарів. При здійсненні митного контролю та митного оформлення в частині класифікації ВМД посадовими особами Чопської митниці допущені недобори митних платежів.

Так, товар «сітка для садів та городів, що використовується в агрономії для підтримки рослин, в рулонах» за ВМД № 302050902/2010/500209 від 01 червня 2010 року було класифіковано за кодом згідно з УКТЗЕД 3926. Відповідно до інформації, що міститься в товаросупровідних документах, та приймаючи до уваги пояснення до товарних позицій 3926 та 5608 даний товар необхідно було класифікувати за кодом згідно УКТЗЕД «готові сітки з синтетичних матеріалів» - за ставкою мита 10%. За підрахунками сума недобору платежів до Державного бюджету України по вищевказаним ВМД на день митного оформлення становить 40 143,45 грн.

ОСОБА_4 порушено вимоги пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.7, 2.35 Посадової інструкції головного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Вилок» Виноградівської митниці.

Також вибірковою перевіркою було встановлено системні порушення нормативно-правових актів з питань митної справи при оформленні товарів із використання УМК МД-1. 09 жовтня 2010 року головним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Виноградів» ОСОБА_4 оформлено «обладнання для виробництва хлібобулочних виробів» іноземного виробництва загальною вагою 512 кг. та сумарною митною вартістю 4 788,72 грн. із застосуванням уніфікованих митних квитанцій КБ №0327597, КБ №0327596, КБ №0327593, КБ №0327592. Зазначене обладнання ввозилось громадянином України ОСОБА_7 вантажним фургоном з причіпом, реєстраційний НОМЕР_1/НОМЕР_2. Згідно інформації яка міститься в модулі «Диспетчер ЗМК» «Пік Інспектор 2006» в зазначеному транспортному засобі знаходилась одна особа.

Крім цього, 09 жовтня 2010 року ОСОБА_4 оформив УМК КБ №0327594, КБ №032759 на товар «тістоміс» в кількості 2 шт. по 115 кг кожна на ім'я ОСОБА_8 та УМК КБ №0327590, КБ №0327591 на товар «тістоміс» в кількості 2 шт. по 170 кг кожна на ім'я ОСОБА_9, що свідчить про те, що посадовими особами митного поста «Виноградів» Чопської митниці свідомо порушуються законодавчі та нормативно-правові акти з питань митної справи з метою ухилення громадянами від заходів нетарифного регулювання та сплати податків від реальної вартості переміщуваних товарів.

Таким чином головний інспектор відділу митного оформлення №4 митного поста «Виноградів» ОСОБА_4 порушив вимоги статті 4 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», відповідно до якої оподаткування товарів, що безпосередньо ввозяться громадянами сумарна митна вартість яких перевищує 1000 євро, та/або загальна вага перевищує 100 кг., здійснюється за умови оформлення вантажної митної декларації та митного оформлення в порядку передбаченому для суб'єктів ЗЕД.

Наказом т.в.о. голови Державної митної служби України від 25 червня 2011 року №1317-к за порушення Присяги державних службовців припинено 01 липня 2011 року перебування позивача на державній службі в митних органах України відповідно до пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу».

Наказом начальника Чопської митниці від 01 липня 2011 року №841-к з позивачем проведено розрахунок.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження порушення позивачем посадових обов'язків. Актом комплексної перевірки який став підставою для прийняття Державною митною службою України оскаржуваного наказу не встановлено порушень обмежень для державних службовців, пов'язаних з проходженням державної служби, не зафіксовано фактів порушення Присяги державних службовців. У наказі не зазначено, які вчинки позивача є перешкодою для перебування його на службі в митних органах, відсутні посилання на конкретні порушення вимог Закону України «Про державну службу». Позивача не було ознайомлено з актом комплексної перевірки чим порушені його права безперешкодно ознайомлюватися з матеріалами, що стосуються проходження державної служби, вимагати службового розслідування з метою зняття звинувачень або підозри. Крім того, звільнення проведено під час знаходження у відпустці, що також є порушенням норм трудового законодавства.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу України особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.

Пунктом 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині другій статті 17 Закону України «Про державну службу»: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про державну службу» за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною другою цієї статті передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про державну службу» регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів митного контролю, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Відповідно до частини другої статті 410 зазначеного Кодексу у митній службі України діє Дисциплінарний статут, який затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Дисциплінарного статуту митної служби України зазначено, що цей Статут визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули Статуту зазначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про державну службу».

Відповідно до статті 21 Статуту порушення службової дисципліни - це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать: 1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників; 2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

З огляду на положення статей 21, частини першої статті 22 Статуту, статей 14, 17, 30 Закону України «Про державну службу» за вчинення посадовими особами митної служби України порушень службової дисципліни, дисциплінарних правопорушень допускається застосування дисциплінарних стягнень, визначених у частині другій статті 22 Статуту, частині другій статті 9 Закону України «Про державну службу», найбільш суворим з яких є звільнення. У пункті 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, Митним кодексом України, а в частині, що ним не регулюється, - Законом України «Про державну службу». Тобто дисциплінарна відповідальність посадових осіб митної служби врегульована спеціальним законодавством, у тому числі й нормами Статуту. Норми Закону України «Про державну службу» можуть застосовуватися щодо посадових осіб митної служби у тій частині, що не врегульована спеціальним митним законодавством, у тому числі й нормами Статуту.

Оскільки припинення державної служби на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, то неможливість застосування до посадової особи митної служби України дисциплінарних стягнень аж до звільнення з митного органу має бути мотивовано.

Припинення державної служби за порушення Присяги може застосовуватися тільки у крайніх випадках, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення, на переконання уповноваженої вирішувати питання про відповідальність посадової особи, є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема в постанові від 30 вересня 2014 року по справі №21-415а14.

За таких обставин, вирішуючи питання про поновлення позивача на посаді, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що його звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» не можна визнати законними та обґрунтованим, а тому судові рішення в цій частині ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Разом з тим, судове рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не можна визнати законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно при-ймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

З огляду на зміст наведених норм матеріального права колегія суддів приходить до висновку що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку.

Наведений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13).

Касаційний суд не має повноважень встановлювати обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, зокрема, встановити розмір середнього заробітку, тому судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Державної митної служби України та Чопської митниці задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року в частині, що стосується стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: