Справа № 808/6982/15
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2016 рокусправа № 808/6982/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Державної казначейської служби України у Запорізької області, Ленінського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

10.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Ленінського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій старшого паспортисту СГІРФО Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Загорій Тамари Григорівни стосовно зняття з реєстрації ОСОБА_1; стягнення з державного бюджету України шляхом безспірного списання на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 100000 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії старшого паспортиста СГІРФО Ленінського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області ОСОБА_2 стосовно зняття з реєстрації ОСОБА_1. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду від 02 листопада 2015 року, позивач подала апеляційну скаргу, де просила скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

Перевіривши матеріали справи та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2010 року в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 була підписана довіреність, згідно з якою позивачка уповноважила ОСОБА_4 розпоряджатися, продавати, обмінювати, здавати в оренду, належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаної довіреності 11.05.2010 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_6, а 11.06.2010 року ОСОБА_6 уклав договір купівлі продажу вказаної квартири з ОСОБА_7

Висновком експерта сектору техніко - криміналістичного забезпечення роботи УВС НДИСЕ при ГУ МВС України в Запорізькій області № 159 від 14.11.2010 р. встановлено, що бланк паспорту громадянки України СЮ 0355598, оформлений на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданий 04.05.2007 р. Ленінським РО УМВС України в Запорізькій області, та в ньому мала місце зміна першочергового змісту, а саме, переклеяна фотокартка на першій сторінці паспорту.

Актом амбулаторної первічної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 340 від 25.05.2011 р. встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має ознаки розумової відсталості в ступені легкої дебільності з емоційно - волевими порушеннями. В момент підписання довіреності 23.04.2009 р. не в повній мірі могла розуміти значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2011 р. визнано недійсною та скасовано довіреність від 23.04. 2010 р., посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_3, зареєстровану в реєстрі за № 902 на ім'я ОСОБА_4 видану ОСОБА_1 та визнано недійсними договори купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 відповідно від 11.05.2010 р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та від 11.06.2010 р. між ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.04.2012 р. рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2011 р. скасовано та відмовлено в задоволенні позову про визнання довіреності та договорів купівлі - продажу недійсними.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2012 р. усунено перешкоди ОСОБА_7 в користуванні квартирою АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 11.06.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Вакуленко С.О. за реєстровим № 1236, виселивши ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 з квартири за вищевказаною адресою.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30.08.2012 р. рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2012 р. залишено без змін.

Відповідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.11.2012 р. у відкритті касаційного провадження на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2012 р. та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 30.08.2012 р. відмовлено.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2012 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М. протиправними, визнання довіреності від 23.04.2010 р. недійсною - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.02.2013 р. рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2012 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2013 р. рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2012 р р. та Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20.02.2013 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 р. витребувано з володіння ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, визнано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за первинним її власником ОСОБА_1.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2014 року по справі №334/2265/14к визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_11 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.1,3 ст. 357 КК України, вчинених відносно майна ОСОБА_1 щодо квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наданих обліків від МКП «Основаніє», що обслуговує АДРЕСА_1, а саме, картки реєстрації особи та по квартирної картки квартири АДРЕСА_1, позивачка була зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_1 в період з 08.03.2007 р. по 20.05.2010 р. та знята з реєстраційного обліку на адресу: АДРЕСА_2.

Крім того, встановлено, що відповідно Указу Президента України № 405/2011 від 06.04.2011 р. «Питання Державної міграційної служби України», спільних наказів МВС та ДМС № 388/49, №389/50, № 387/51 від 29.04.2012 р. та наказів МВС України № 626 від 17.07.2012 р., № 1200 від 27.12.2012 р. з 1 серпня 2012 р. почала своє функціонування Державна міграційна служба України в Запорізькій області.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що «1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно статті 1172 ЦК України «1. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків».

А згідно статті 1174 ЦК України «1. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи».

Оскільки рішенням суду першої інстанції визнано протиправними дії старшого паспортиста СГІРФО Ленінського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області Загорій Тамари Григорівни стосовно зняття з реєстрації ОСОБА_1, з чим погодилися всі учасники процесу, то такі протиправні дії, відповідно, спричинили позивачу моральну шкоду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995р. «Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач, прохаючи суд стягнути моральну шкоду в розмірі 100.000,00 грн, взагалі не обґрунтовує її розмір, а тільки посилається на тривалий судовий розгляд судових справ з приводу повернення квартири у свою власність.

Але, відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995р. « 9. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості….

Відповідно до ст.454 ЦК розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

10-1. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб. Така шкода за наявності необхідних підстав може бути відшкодована на підставі ст. 440-1 ЦК чи іншого законодавства….».

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також стан здоров'я потерпілої, її дії щодо видачі довіреності на зняття з реєстрації, які спровокували настання негативних наслідків для неї, ступінь вини старшого паспортисту СГІРФО Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Загорій Тамари Григорівни стосовно зняття з реєстрації ОСОБА_1 на підставі вищевказаної довіреності та необґрунтованість розміру моральної шкоди, суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова частковому скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року

- в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, в цій частині, де стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В іншій частині постанову - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук