Справа № 808/8262/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року о 18 год. 18 хв.Справа № 808/8262/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача - Сергач К.О., Мартиненко А.П.,

відповідача - Карленко Н.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов Публічного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика» (далі - позивач, ПАТ «ЗКФ») до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач, ДПІ), в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ №2201 від 22.09.2015;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ №2201 від 22.09.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 326076,00 грн. (триста двадцять шість тисяч сімдесят шість гривень 00 коп.) та нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 163038,00 грн. (сто шістдесят три тисячі тридцять вісім гривень 00 коп.);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ №2201 від 22.09.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по авансовим внескам з податку на прибуток на 163039,00 грн. (сто шістдесят три тисячі тридцять дев'ять гривень 00 коп.) та нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 81519,50 грн. (вісімдесят одна тисяча п'ятсот дев'ятнадцять гривень 50 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Енотек», ТОВ «Промекспотех», ТОВ «Диад», ТОП «ППНС», ТОВ «ВК «Спецгазпром» та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс», оскільки товари та послуги позивачем фактично отримані та оплачені, використані в господарській діяльності, під час перевірки надані всі документи, які підтверджують реальність здійснення вказаних операцій. Вказує, що не може нести відповідальність за неналежне додержання вимог податкового законодавства його контрагентами, оскільки жодною нормою Податкового кодексу України (далі - ПК України) не поставлено в залежність право платника податку на формування податкового кредиту від факту виконання відповідного податкового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) контрагентами. Вважає, що ним правомірно віднесено до складу витрат та податкового кредиту суми коштів по операціях з даними контрагентами. Також, представники позивача зазначили, що ПАТ «ЗКФ» правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства включено до рядка 03.26 «Перерахунок доходів у разі зміни суми компенсацій вартості (робіт, послуг)» податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік суми «-» 402160,00 грн., оскільки підставою для включення такої суми стало документально підтверджене повернення протягом лютого - грудня 2014 року від контрагентів на ПАТ «ЗКФ» реалізованої останнім продукції на загальну суму 482592,33 грн. з ПДВ. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що за результатами проведеної перевірки встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій та використання у власній господарській діяльності товарів/послуг, отриманих від ТОВ «Енотек», ТОВ «Промекспотех», ТОВ «Диад», ТОВ «ППНС», ТОВ «ВК «Спецгазпром» та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс», у зв'язку з чим зроблено висновок про безпідставність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту з ПДВ з урахуванням даних операцій. Також, зазначає, що за результатами перевірки встановлено неправомірне декларування позивачем в декларації з податку на прибуток за 2014 рік по рядку 03.26 «Перерахунок доходів у разі зміни суми компенсацій вартості (робіт, послуг)» суму «-» 402160,00 грн., яка не підтверджена належним чином оформленими первинними документами. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «ЗКФ» зареєстроване 28.03.2000 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради та перебуває на обліку в ДПІ, відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 23.11.2011 №200011900 є платником ПДВ.

В період з 20.07.2015 по 31.08.2015 співробітниками ДПІ проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт №50/08-26-22-01/00382094 від 07.09.2015 (далі - Акт №50).

Згідно з висновками Акту №50 встановлено порушення позивачем:

п.135.5.4, пп.135.1, п.135.2 ст.135, п.137.4 ст.137, пп.138.1.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138, п.139.1 ст.139, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, у зв'язку з чим ПАТ «ЗКФ» занижено податок на прибуток на загальну суму 362506,00 грн., у т.ч. по періодах: 2014 - на суму 326506,00 грн.;

п.57.1 ст.57 ПК України, в результаті чого занижено суму авансових внесків з податку на прибуток, що підлягають сплаті у березні - серпні 2015 на загальну суму 181253,00 грн., у т.ч. по періодах березень 2015 - 30208,83 грн., квітень 2015 - 30208,83 грн., травень 2015 - 30208,83 грн., червень 2015 - 30208,83 грн., липень 2015 - 30208,83 грн., серпень 2015 - 30208,83 грн.;

п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого ПАТ «ЗКФ» завищено суму податкового кредиту по податку на додану вартість на загальну суму 210699,00 грн., в т.ч. по періодах: липень 2014 на суму ПДВ 9875,00 грн., серпень 2014 - 1845,00 грн., вересень 2014 - 4182,00 грн., жовтень 2014 - 62339,00 грн., листопад 2014 - 29051,00 грн., грудень 2014 - 103407,00 грн.

п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200 ПК України, встановлено завищення ПАТ «ЗКФ» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлену на рахунок платника у банку, на суму 107292,00 грн. в т.ч. по періодам: серпень 2014 на суму ПДВ 9875,00 грн., вересень 2014 - 1845,00 грн., жовтень 2014 - 4182,00 грн., листопад 2014 - 62339,00 грн., грудень 2014 - 29051,00 грн.

22 вересня 2015 року відповідачем складено та направлено на адресу позивача лист про надання інформації №9810/10/08-26-22-01, в якому контролюючий орган в акті перевірки №50/08-26-22-01/00382094 від 07.09.2015 просить на сторінці 47 абзац 6 читати:

«п.135.5.4, пп.135.1, п.135.2 ст.135, п.137.4 ст.137, пп.138.1.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138, п.139.1 ст.139, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, у зв'язку з чим ПАТ «ЗКФ» занижено податок на прибуток на загальну суму 358521,00 грн., у т.ч. по періодах: 2014 - на суму 358521,00 грн.;

п.57.1 ст.57 ПК України, в результаті чого занижено суму авансових внесків з податку на прибуток, що підлягають сплаті у березні - серпні 2015 на загальну суму 179262,00 грн., у т.ч. по періодах березень 2015 - 29877,00 грн., квітень 2015 - 29877,00 грн., травень 2015 - 29877,00 грн., червень 2015 - 29877,00 грн., липень 2015 - 29877,00 грн., серпень 2015 - 29877,00 грн.»

На підставі акту №50 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

№2201 від 22.09.2015, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 160938,00 грн., в т.ч. штрафні санкції 53646,00 грн.;

№2201 від 22.09.2015, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток на загальну суму 268893,00 грн., в т.ч. за основним платежем 179262,00 грн. та 89631,00 грн. за штрафними санкціями;

№2201 від 22.09.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 537781,50 грн., в т.ч. за основним платежем 358521,00 грн. та 179260,50 грн. штрафні санкції.

Не погодившись частково з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ПАТ «ЗКФ» не заперечує проти встановленого в акті перевірки порушення п.135.5.4 п.135.5 ст.135, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, що призвело до заниження інших доходів на суму 180250,00 грн. у зв'язку з не включенням до складу інших доходів суми умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповернутою на кінець звітного періоду.

У зв'язку з чим позивачем не оскаржується податкове повідомлення-рішення №2201 від 22.09.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 32445,00 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 16222,50 грн.

Також, позивачем визнається встановлене порушення п.57.1 ст.57, п.46.5 ст.46 ПК України щодо заниження суми авансових внесків з податку на прибуток на суму 16223,00 грн., у зв'язку з неврахуванням до складу авансових внесків з податку на прибуток, податку на прибуток в розмірі 32455,00 грн., який було не включено з суми умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповернутою на кінець звітного періоду, в розмірі 180250,00 грн.

З урахуванням чого позивачем не оскаржується податкове повідомлення - рішення №2201 від 22.09.2015, в частині збільшення суми грошового зобов'язання з авансових внесків на суму 16223,00 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 8111,50 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованості цих висновків.

Суд звертає увагу, що листом відповідача від 22.09.2015 «Про надання інформації» №9810/10/08-26-22-01, про який зазначалось раніше, окрім викладення в іншій редакції певних положень висновків акта перевірки, також внесено коригування у зміст акта перевірки щодо числових показників, у зв'язку з чим, суд досліджує висновки акта перевірки з урахуванням внесених змін.

Щодо процедурних порушень.

В адміністративному позові в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків контролюючого органу у зв'язку з тим, що в акті перевірки не встановлено жодного фактичного порушення вимог податкового законодавства з боку позивача. Таке твердження ґрунтується на відсутності в акті перевірки викладення суттєвих обставин господарської діяльності позивача та посилань та факти виявлених порушень.

Під час судового розгляду справи встановлено, що сутність виявлених порушень та обставини господарської діяльності позивача, які мають до них відношення, викладені відповідачем у вигляді додатків до акту, в самому ж акті такі відомості відсутні.

Так, в розділі 3.1.2 «Витрати» Акта перевірки зазначено, що Реєстр первинних документів ПАТ «ЗКФ», по яким встановлено порушення, наведено у додатку 3.1.2 до першого примірника акту.

Також, в розділі 3.2.2 «Податковий кредит» міститься посилання на те, що Реєстр первинних документів ПАТ «ЗКФ», по яким виявлено порушення, наведено у додатку 3.3.2 до першого примірника акту.

Представник позивача стверджував, що ПАТ «ЗКФ» отримано примірник акта перевірки, проте жодних додатків до акту перевірки він не отримував, у зв'язку з чим не був обізнаний про встановлені відповідачем факти та обставини, які послугували підставою для висновків про порушення ним вимог податкового законодавства та не міг скористатись правом надання додаткових доказів на обґрунтування власної позиції.

Суд зазначає, що відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки та оформлення її результатів) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.3 ст.86 ПК України передбачено, що акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Відповідно до п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Зазначене право платника податків кореспондується з встановленим абз.2 п. 44.7 ст.44 ПК України правом платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Пунктом 86.8 ст.86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Таким чином, законодавцем закріплено можливість доведення платником податків обґрунтованість задекларованих показників податкової звітності до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення з метою недопущення застосування до нього негативних юридичних наслідків у вигляді штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до п.п.4-6 розділу I «Основні терміни та вимоги щодо оформлення документальних перевірок» Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984 (був чинний на момент оформлення результатів перевірки позивача, втратив чинність 17.11.2015, далі - Порядок № 984), акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з п.1 розділу ІІ «Зміст акта (довідки) документальної перевірки» Порядку № 984 акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. До акта додаються інформативні додатки.

За змістом п.5.2 розділу ІІ Порядку № 984 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, крім іншого, чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Відповідно до п.5.3 Порядку № 984 виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони відносяться (назву, дату і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції, а також посилання на нормативно-правові акти, їх пункти і статті, положення яких порушені). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

При дослідженні акта перевірки та додатків до нього, копії яких надано відповідачем до матеріалів справи на вимогу суду, встановлено, що всупереч встановленому порядку в акті перевірки лише констатуються виявленні порушення, в той час як Додаток 3.1.2 та Додаток 3.2.2.1 містять ґрунтовний виклад встановлених під час проведення перевірки обставин господарської діяльності позивача, а також фактів виявлених порушень при формуванні витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, та при формування податкового кредиту з ПДВ. Цими самими обставинами та фактами відповідач обґрунтовує свої заперечення на адміністративний позов.

При цьому, доказів ознайомлення позивача з даними додатками, як і доказів відмови позивача від ознайомлення з ними, до матеріалів справи не надано.

Крім того, листом від 22.09.2015 «Про надання інформації» №9810/10/08-26-22-01 контролюючим органом внесено зміни до змісту акта перевірки та його висновків щодо обґрунтування та числових показників виявлених розбіжностей. В той самий день 22.09.2015 відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючим органом порушено встановлений порядок оформлення результатів проведеної перевірки та ознайомлення платника податків з такими результатами, що позбавило останнього можливості скористатись правом подання заперечень на акт перевірки, додаткових документів, довести сумлінність у виконанні податкового обов'язку та уникнути негативних наслідків виявлення порушень податкового законодавства.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає необхідним дослідити надані позивачем на підтвердження правомірності формування показників податкової звітності за 2014 рік первинні документи, незалежно від того, чи надавались такі документи під час перевірки, та надати їм відповідну оцінку.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Енотек», ТОВ «Промекспотех», ТОВ «Диад», ТОВ «ППНС», ТОВ «ВК «Спецгазпром» та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс».

В ході проведення планової виїзної перевірки позивача контролюючий орган дійшов висновку про порушення ПАТ «ЗКФ» в період серпень-грудень 2014 року п.57.1 ст.57, пп.138.1.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138, п.139.1 ст.139, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.200.1, 200.3, п.200.4 ст.200 ПК України. В обґрунтування даної позиці відповідач посилається на відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Енотек», ТОВ «Промекспотех», ТОВ «Диад», ТОВ «ППНС», ТОВ «ВК «Спецгазпром» та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс», у зв'язку з чим, на думку контролюючого органу, позивач не мав підстав для віднесення складу витрат підприємства витрат на придбання товарів/послуг по даним операціям, а також на формування податкового кредиту з ПДВ з урахуванням сум податку, сплачених в ціні придбаного товару/послуг.

Перевірка повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, відображена на сторінках 8-15 акта перевірки та Додатку 3.1.2.

Так, контролюючим органом встановлено, що позивачем завищено показник рядку 05.1 Декларацій з податку на прибуток підприємств за 2014 рік «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 1409374,00 грн. за рахунок віднесення сум по взаємовідносинам з ТОВ «Енотек», ТОВ «Промекспотех», ТОВ «Диад», ТОВ «ППНС», ТОВ «ВК «Спецгазпром» та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс».

Сутність встановлених порушень зазначена у Додатку 3.1.2.

Так, контролюючим органом встановлено, що операції між ПАТ «ЗКФ» та ТОВ «Енотек» у липні 2014 року на суму ПДВ 1875,26 грн. оформлено відповідно до податкових накладних № 1 від 01.07.2014 та №2 від 18.07.2014. Товар, придбаний позивачем у ТОВ «Енотек» у липні 2014 року, в свою чергу був придбаний у ПП «Промресурс-Інструмент». Від ДПІ у Орджонікідзевськом районі м. Запоріжжя отримано податкову інформацію, згідно якої встановлено, що одним з постачальників ПП «Промресурс-Інструмент» є ТОВ «Лавана», місцезнаходження якого за даними оперативного відділу за податковою адресою не встановлено, свідоцтво платника ПДВ анульовано 10.09.2014. Фактично на ТОВ «Лавана» відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності. Зазначене, на думку контролюючого органу, свідчить про те, що діяльність ТОВ «Лавана» направлена на неправомірне формування податкового кредиту іншим платникам податку з метою надання податкової вигоди шляхом маніпулювання податковою звітністю. Таким чином, неможливо підтвердити факт реальності поставки по ланцюгу постачання від ТОВ «Лавана» на ПП «Промресурс-Інструмент» та ТОВ «Енотек» та польшу реалізацію визначених товарів на ПАТ ЗКФ».

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Промекспотех» у Додатку 3.2.1 до Акта перевірки зазначено, що операції між ПАТ «ЗКФ» та ТОВ «Промекспотех» у липні 2014 року на суму ПДВ 9845,00 грн. оформлено відповідно до податкових накладних № 1 від 03.07.2014, №2 від 08.07.2014, № 3 від 10.07.2014 та № 11 від 31.07.2014. Суд звертає увагу, що у подальшому що за змістом Додатку 3.1.2 до Акта перевірки, контролюючим органом зроблено аналіз господарської діяльності ТОВ «КГБ Фудс Трейдінг», а саме: свідоцтво платника ПДВ анульовано 12.12.2014; до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей; податкові декларації з податку на прибуток та звіт 1ДВ за 3 кв. до ДПІ не подавались; відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності. При цьому жодних пояснень стосовно наявності взаємовідносин між ТОВ «КГБ Фудс Трейдінг» та позивачем або його контрагентами не наведено. Під час судового розгляду справи представник відповідача вказав, що ТОВ «КГБ Фудс Трейдінг» було постачальником товару на ТОВ «Промекспотех», який в подальшому у липні 2014 року був придбаний позивачем. Разом з тим, жодних доказів на обґрунтування даного твердження до суду не надано.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «ППНС» контролюючий орган зазначив, що позивачем не було надано до перевірки оформлених належним чином первинних документів, які б підтверджували факт взаємовідносин з даним контрагентом на суму 818704,00 грн., а надані позивачем документи не надають можливості встановити реальність здійснених операцій та факт використання в господарській діяльності, доцільності придбання у зазначеному розмірі, не містять доказів на підтвердження того, що ТОВ «ППНС» особисто (робітники підприємства) у вказаній якості, у повному обсязі за зазначену вартість здійснив зазначені послуги. Крім того, від Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області надійшла податкова інформація щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «ППНС» у зв'язку з відсутністю за місцезнаходженням. З урахуванням наведеного, контролюючий орган дійшов висновку про відсутність факту придбання товару позивачем у ТОВ «ППНС» у зв'язку з не підтвердженням проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами постачальниками.

Стосовно взаємовідносин з ТОВ «Диад» контролюючий орган зазначає, що операції між ПАТ «ЗКФ» та даним контрагентом у липні 2014 року на суму ПДВ 3005,79 грн. оформлено відповідно до податкових накладних №4100781/2 від 04.07.2014 та №4100695/2 від 09.07.2014. Згідно баз даних ДПІ встановлено, що ТОВ «Диад» зареєстровано та знаходиться у м. Донецьку. Відповідно до баз даних ДПІ, даних податкової звітності встановлено відсутність виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання задекларованого основного виду діяльності. Згідно баз даних «Податковий блок» відомості щодо балансової вартості основних виробничих фондів ТОВ «Диад» відсутні, що, на думку контролюючого органу, свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей. У зв'язку з вищевикладеним, неможливо підтвердити факт реальності поставки по ланцюгу постачання від ТОВ «Диад» на ПАТ ЗКФ».

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Радіотелекомсвязьсервіс» встановлено, що операції між ПАТ «ЗКФ» та даним контрагентом у серпні-вересні 2014 року на суму ПДВ 4181,55 грн. оформлено відповідно до податкових накладних № 4 від 12.08.2014, №4 від 05.09.2014, № 11 та № 12 від 15.09.2014, №22 від 24.09.2014 та № 25 від 30.09.2014. підприємством надані акти виконаних робіт, які не містять ніякої інформації стосовно виконаних послуг. У актах виконаних робіт відсутня інформація щодо якості та обсягу послуг, що надавалися, а саме: хто виконував послуги, результат виконання, обсяг виконання, алгоритм розрахунку вартості послуг. Надані документи не дають можливості встановити реальність здійснених операцій та факт використання в господарській діяльності, доцільність придбання у зазначеному розмірі, не містять доказів на підтвердження того, що ТОВ «Радіотелекомсвязьсервіс» особисто (робітники підприємства) у вказаній якості, у повному обсязі за зазначену вартість здійснив зазначені послуги. Контролюючий орган зазначив, що наявними первинними документами не підтверджено використання у господарській діяльності ПАТ «ЗКФ» та отримання робіт. Таким чином, не підтверджено доцільність здійснення ПАТ «ЗКФ» витрат на придбання послуг від ТОВ «Радіотелекомсвязьсервіс», а саме їх направлення на максимізацію доходів чи мінімізацію витрат, отримання прибутку підприємства в цілому, що відповідає сутності господарської діяльності ПАТ «ЗКФ».

Стосовно взаємовідносин з ТОВ «ВК «Спецгазпром» контролюючим органом зазначено, що операції позивача з даним контрагентом у серпні, вересні, листопаді 2014 року на суму ПДВ 98384,80 грн. оформлено відповідно до податкових накладних №50 від 06.08.2014, №№52, 53, 54 від 04.09.2014, №№60, 61, 62, 63, 64, 65 від 10.11.2014. Підприємством надано акти виконаних робіт, які не містять ніякої інформації стосовно виконаних послуг. У актах виконаних робіт відсутня інформація щодо якості та обсягу послуг, що надавалися, а саме: хто виконував послуги, результат виконання, обсяг виконання, алгоритм розрахунку вартості послуг. Надані документи не дають можливості встановити реальність здійснених операцій та факт використання в господарській діяльності, доцільність придбання у зазначеному розмірі, не містять доказів на підтвердження того, що ТОВ «ВК «Спецгазпром» особисто (робітники підприємства) у вказаній якості, у повному обсязі за зазначену вартість здійснив зазначені послуги. Контролюючий орган зазначив, що наявними первинними документами не підтверджено використання у господарській діяльності ПАТ «ЗКФ» та отримання робіт. Таким чином, не підтверджено доцільність здійснення ПАТ «ЗКФ» витрат на придбання послуг від ТОВ «ВК «Спецгазпром», а саме їх направлення на максимізацію доходів чи мінімізацію витрат, отримання прибутку підприємства в цілому, що відповідає сутності господарської діяльності ПАТ «ЗКФ».

Аналогічне обґрунтування позиції контролюючого органу щодо відсутності у позивача права на формування податкового кредиту з урахуванням сум ПДВ по операціях з вищезазначеними контрагентами, окрім ТОВ «ППНС», також викладено в Додатку 3.2.2.1 до Акта перевірки.

Стосовно правомірності включення до складу податкового кредиту з ПДВ за грудень 2014 року сум податку по взаємовідносинах з ТОВ «ППНС», судом встановлено, що декларація з ПДВ за грудень 2014 року була перевірена відповідачем в ході проведення іншої позапланової виїзної перевірки позивача, за результатами якої складено акт № 51/153/00382094 від 20.04.2015, та прийнято податкові повідомлення-рішення № та № від 05.05.2015. У зв'язку з чим, зазначене питання під час перевірки, результати якої оскаржуються в межах розгляду даної справи, не досліджувалось.

Вищезазначені висновки відповідача стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення №2201 від 22.09.2015, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого на рахунок платника у банку) з ПДВ на суму 160938,50 грн., податкового повідомлення-рішення №2201 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 253 687,32 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 126 843,66 грн., податкового повідомлення-рішення №2201 від 22.09.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по авансовим внескам з податку на прибуток на 126 845,00 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 63 422,50 грн.

Суд зазначає, що згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України (тут і в подальшому - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати операційної діяльності, крім іншого, включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.138.4 ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно п.138.8 ст.138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Пунктом п.139.1 ст.139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат, серед іншого, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, до складу витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, відносяться витрати, підтверджені належним чином складеними первинними документами, за умови їх пов'язаності з власною господарською діяльністю платника податків.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.1, 200.2, 200.3 ст.200 ПК України).

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку.

З матеріалів справи судом встановлено, що протягом липня - грудня 2014 року позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Енотек», ТОВ «Промекспотех», ТОВ «Диад», ТОВ «ППНС», ТОВ «ВК «Спецгазпром» та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс».

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Енотек» по придбанню комплектуючих для проведення ремонтних робіт обладнання котельної, а саме: вентилі парові 15ч22пДу50Ру25, 15ч22пДу40Ру25, 15ч22пДу32Ру25, кран кульов. Ду15(в/в), Ду 15 (в/н), Ду20 (в/в), Ду 20 (в/н), Ду25 (в/н), Ду32 (в/в), муфта з'єднуюча «Американка» Ду32, відводи мет. Ду32, різьба мет. Ду32, хомут стяжний 22х38мм

Виконання умов договору підтверджується первинними документами, а саме: податковими накладними (а.с.118, 121, 124, 127, т.1); товарно-транспортними накладними, з яких вбачається, що транспортування здійснювалось позивачем власними транспортними засобами (а.с.120, 123, 126, 129, т.1); видатковими накладними (а.с.119, 122, 125, 128, т.1). Оплата поставленого товару підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями (а.с.102-105, т.1).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем до матеріалів справи також надано копії первинних документів (податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення), які свідчать про наявність у позивача господарських взаємовідносин з ТОВ «Енотек» також у серпні-листопаді 2014 року (а.с. 106-117, 130-167, т.1), а також про включення сум ПДВ по зазначеним операціям до складу податкового кредиту (а.с.8, 15, 19, 26, т.2), тобто у періоді, що охоплювався перевіркою. Однак, при здійсненні даних господарських операцій контролюючим органом порушень не виявлено.

Також, судом встановлено, що 06 серпня 2014 року між позивачем та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс» укладено договір №0408/2, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи по модернізації системи контролю та управління доступом (СКУД) на об'єкті ПАТ «ЗКФ» за адресою м. Запоріжжя, вул. Артема,7, а також надати обладнання та матеріали відповідно до специфікації, номенклатура, асортимент та кількість яких передбачено в додатку №1, який є невід'ємною частиною даного договору (а.с.178-179, 182, т.1). Також, 01 вересня 2014 року між позивачем та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс» укладено додаткову угоду до договору №0408/2 від 06.08.2014 (а.с.181, т.1).

15 вересня 2014 року між позивачем та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс» укладено договір №1109/2, відповідно до п.1.1 якого виконавець - ТОВ «Радіокомсвязьсервіс» зобов'язується виконати роботи по модернізації цифрової системи відеоконтролю (СВК) на об'єкті ПАТ «ЗКФ», а також надати обладнання та матеріали відповідно до специфікації, яка є невід'ємною частиною договору (а.с.173-174, т.1).

На підтвердження виконання умов вищевказаних договорів до матеріалів справи надано: податкові накладні (а.с.175, 176, 183, 184, 186, 187 т.1); акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № РС-0000094 від 15.09.2014 (проведено роботи з модернізації системи контролю та управління доступом, наведено найменування, ціну, кількість та вартість встановленого обладнання та матеріалів) та №РС-0000107 від 30.09.2014 (виконані роботи з модернізації системи відеоконтролю зг. договору № 1109/2 від 15.09.2014, наведено найменування, ціну, кількість та вартість встановленого обладнання та матеріалів) (а.с.177, 185 т.1), акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів (типова форма ОЗ-2) від 31.12.2014, відповідно до якого модернізована система контролю та доступу до приміщення прохідної пройшла випробування та здана в експлуатацію (а.с.281 т.1), наказ по ПАТ «ЗКФ» про введення в експлуатацію модернізованої системи контролю та доступу до приміщення прохідної (а.с.284 т.1). Оплата наданих послуг, встановленого обладнання та матеріалів підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями (а.с.168-172, т.1).

Також, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Промекспотех» укладено договір поставки №2003 від 20.03.2014, предметом якого з урахуванням п 1.1 та специфікацій до договору було виготовлення та поставка деталей для поточного ремонту цукерково-відливальної машини «Геліос», зокрема, корпусу плунжерної системи у комплекті з поршнями, комплекту ножів, шківу джгутовитягувальної машини, фіксатора калібрувальної машини, шестерні, шпателя, комплекту ціпових блоків (а.с.195-201, т.1).

Виконання умов договору підтверджується податковими накладними (а.с.153, 167, 208, 209, 212, 215 т.1), видатковими накладними (а.с.203, 206, 210, 213, 216, т.1), транспортування товару здійснювалось власним транспортом позивача відповідно до товарно-транспортних накладних (а.с.204, 207, 211, 214, 217 т.1). Оплата поставленого товару підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями (а.с.189-194, т.1).

Суд звертає увагу, що в межах даного договору поставки позивачем у лютому, серпні-листопаді 2014 року також було придбано й інші деталі, окрім зазначених в додатку 3.2.2.1 до акта перевірки, на підтвердження чого до матеріалів справи надано копії первинних документів. Згідно додатків 5 до податкових декларацій з ПДВ за вказаний період (зворотний бік а.с.8, 15, 19, 26, т.1) суми ПДВ по вказаним операціям також були включені позивачем до складу податкового кредиту, тобто в межах перевіряємого періоду. Разом з тим, контролюючим органом не встановлено порушень при здійсненні даних господарських операцій.

Крім того, судом встановлено, що 04 серпня 2014 року між позивачем та ТОВ «Виробничий комбінат «Спецгазпром» (ТОВ «ВК Спецгазпром») укладено договір №04/08-14, відповідно до п.1.1 якого підрядник - ТОВ «ВК «Спецгазпром» зобов'язується виконати поставку обладнання у відповідності з додатком №1, який є невід'ємною частиною договору, та провести роботи по модернізації котла ДКВР-6,5, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема,7, що дозволить замовнику досягти 10% економії природного газу (а.с.224-231, т.1).

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів справи надано податкові накладні (а.с.232-235, 239, 241, 243, 245, т.1), товарно-транспортні накладні, з яких вбачається що транспортування здійснювалось власним транспортом позивача (а.с.236 т.1), видаткову накладну (а.с.237 т.1), акти здачі-прийняття робіт (послуг) (а.с.238, 240, 242, 244, 246, т.1), акт прийняття-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів (форма ОЗ-2), відповідно до якого модернізований котел ДКРВ (596) пройшов випробування та зданий в експлуатацію (а.с.282 т.1), наказ по ПАТ «ЗКФ» про введення в експлуатацію модернізованого котла ДКВР (а.с.283 т.1). Оплата поставленого товару та наданих послуг підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями (а.с.218-223, т.1).

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що податкові накладні, зазначені контролюючим органом у додатках до Акта перевірки, наявні в матеріалах справи, виписані ТОВ «Енотек», ТОВ «Промекспотех», ТОВ «Диад», ТОВ «ВК «Спецгазпром» та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс» по вищезазначеним операціям, містять відомості про адресу місцезнаходження покупця та продавців, одиниці виміру товару, кількість товару, ціну товару, та в повному обсязі відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності. Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів відсутні, що не заперечується і відповідачем в акті перевірки. Податкові накладні видані особою, яка на час здійснення господарських операцій зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності, платником податку на додану вартість та внесені до Єдиного реєстру податкових накладних.

Разом з тим, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

Таким чином, сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства у зв'язку з його господарською діяльністю.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.10.2015 у справі № 2а-10463/10/0870.

Посилання представника відповідача на відсутність в актах виконаних робіт ТОВ «ВК «Спецгазпром» та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс» інформації стосовно виконаних послуг, судом не приймаються, оскільки чинне законодавство України не встановлює обов'язкової форми актів виконаних робіт. Крім того, надані до матеріалів справи акти виконаних робіт, складені позивачем та вищевказаними контрагентами, містять посилання на договори, по яких дані акти складалися, вартість наданих послуг, а тому в повній мірі надають можливість ідентифікувати господарську операцію.

Щодо посилань відповідача на відсутність у ТОВ «Диад» необхідних трудових ресурсів для здійснення господарських операцій з позивачем, суд зазначає, що позивач придбавав у ТОВ «Диад» пакувальний матеріал (флексоетикетки), у зв'язку з чим суд критичної оцінює твердження про необхідність для реалізації даної господарської наявності у контрагента позивача складських приміщень, великої кількості працівників, тощо, з урахуванням невеликого обсягу постачання.

Стосовно посилань представника відповідача на не підтвердження ланцюгів постачання ТОВ «Лавана» - ПП «Промресурс-Інструмент» - ТОВ «Енотек» та ТОВ «КГБ Фудс Трейдінг» - ТОВ «Промекспотех», суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування витрат платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не можуть мати безпосередній вплив при дослідженні факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Крім того, суд звертає увагу, що контролюючим органом не наведено жодного доказу того, що придбаний позивачем товар поставлявся його контрагентам саме вказаними підприємствами. Так, у Додатку 3.1.2 (а.с.83 т.1) зазначено, що ТОВ «Лавана» є одним з постачальників-контрагентів ТОВ «Промресурс-Інструмен», проте відсутня інформація щодо постачання даним контрагентом саме придбаного позивачем товару. Щодо взаємовідносин між ТОВ «КГБ Фудс Трейдінг» та ТОВ «Промекспотех» ані Акт перевірки, ані додатки до нього не містять жодної інформації про їх наявність. Відповідних доказів відповідачем до суду не надано.

Щодо посилань відповідача на наявну податкову інформацію (акт Жовтневої ОДПІ м.Маріуполя від 12.03.2015 №5608/05-81-22-02-10-2 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ППНС»), суд вважає за необхідне відмітити, що в силу закону отримання контролюючим органом акту перевірки, довідки зустрічної звірки, акту про неможливість проведення зустрічної звірки, або іншої податкової інформації, в яких викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє контролюючий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону. Акт перевірки контрагента, акт про неможливість проведення зустрічної звірки, інша податкова інформація не мають преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Крім того, суд зазначає, що зустрічна звірка Жовтневою ОДПІ м. Маріуполя проводилась значно пізніше від дати здійснення господарських взаємовідносин між ПАТ «ЗКФ» та ТОВ «ППНС».

Згідно ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії (CASE OF "BULVES" AD v. BULGARIA, заява № 3991/03) визначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Також, у п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (CASE OF INTERSPLAV v. UKRAINE, заява №803/02) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Крім того, суд зазначає, що доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб ТОВ «Енотек», ТОВ «Промекспотех», ТОВ «Диад», ТОВ «ВК «Спецгазпром» та ТОВ «Радіокомсвязьсервіс» та наявності рішення суду про визнання угод недійсними до матеріалів справи не надано. Отже, контролюючі органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ППНС».

Стосовно висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог п.135.1, п.135.2 ст.135, п.137.4 ст.137 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для висновків про порушення позивачем вищевикладених приписів законодавства стало неправомірне, на думку контролюючого органу, декларування позивачем в декларації з податку на прибуток за 2014 рік по рядку 03.26 «Перерахунок доходів у разі зміни суми компенсацій вартості (робіт, послуг)» суму «-» 402160,00 грн., яка не підтверджена належним чином оформленими первинними документами.

Суд зазначає, що відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно п.135.2 ст.135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 137.4 статті 137 ПК України передбачено, що датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для віднесення позивачем до рядка 03.26 «Перерахунок доходів у разі зміни суми компенсацій вартості (робіт, послуг)» податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік суми «-» 402160,00 грн., стало повернення, протягом лютого - грудня 2014 року, від контрагентів на ПАТ «ЗКФ» реалізованої останнім продукції на загальну суму 482592,33 грн. з ПДВ.

Повернення позивачу реалізованої продукції підтверджується належним чином оформленими накладними на повернення товару, якісними посвідченнями центральної виробничої лабораторії ПАТ «ЗКФ», товарно-транспортними накладними, які містяться в матеріалах справи та надавались контролюючому органу під час перевірки (а.с.57-144, т.2).

Посилання представника відповідача на відсутність актів списання товару та доказів оприбуткування таких операцій, судом не приймаються, оскільки чинне законодавство України не визначає конкретно первинний документ, яким саме повинно відображатися в бухгалтерському обліку повернення реалізованого товару.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином оформленими первинними документами підтверджено факт повернення товару, у зв'язку з чим позивачем правомірно відображено у рядку 03.26 «Перерахунок доходів у разі зміни суми компенсацій вартості (робіт, послуг)» податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік суму «-» 402160,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при прийнятті податкових повідомлень - рішень від 22.09.2015 №2201, №2201 та №2201, в оскаржуваних частинах, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення при прийнятті рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області №2201 від 22.09.2015.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області №2201 від 22.09.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 326 076,00 грн. (триста двадцять шість тисяч сімдесят шість гривень 00 коп.) та нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 163 038,00 грн. (сто шістдесят три тисячі тридцять вісім гривень 00 коп.).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області №2201 від 22.09.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по авансовим внескам з податку на прибуток на 163 039,00 грн. (сто шістдесят три тисячі тридцять дев'ять гривень 00 коп.) та нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 81 519,50 грн. (вісімдесят одна тисяча п'ятсот дев'ятнадцять гривень 50 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 13412,39 (тринадцять тисяч чотириста дванадцять гривень 39 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко