Справа № 2а-11452/09/1570
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2016 р. м. Київ К/800/68331/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

при секретарі Кальненко О.І.,

за участю представника Генеральної прокуратури України - Кузнєцової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги заступника прокурора Одеської області та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 року та касаційну скаргу Південної митниці Державної митної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Толиман» до Південної митниці Державної митної служби України, Приморської митниці Державної митної служби України, Південної регіональної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, третя особа - Приватне підприємство «Мерітайм Трансшипмент Центр», за участю прокуратури Малиновського району м. Одеси про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Толиман» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південної митниці Державної митної служби України, Приморської митниці Державної митної служби України, Південної регіональної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, третя особа - Приватне підприємство «Мерітайм Трансшипмент Центр» про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2009 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Толиман» було задоволено частково. Визнано неправомірними дії Приморської митниці щодо митного оформлення товару ТОВ «Толиман» згідно митних декларацій №№: 511000106/7/019502, 511000106/7/019494, 511000106/7/019529, 511000106/7/019524, 511000106/7/019521, 511000106/7/019516, 511000106/7/019514, 511000106/7/019510, 511000106/7/019507, 511000106/7/019486, 511000106/7/019466, 511000106/7/019456, 511000106/7/019446, 511000106/7/019441, 511000106/7/019427, 511000106/7/019420, 511000106/7/019412, 511000106/7/019408, 511000106/7/019399, 511000106/7/019389, 511000106/7/019461, 511000106/7/019493, 511000106/7/019541, 511000106/7/019138, 511000106/7/019537, 511000106/7/019533, 511000106/7/019531, 511000106/7/019526, 511000106/7/025744, 511000106/7/019506, 511000106/7/019503, 511000106/7/019500, 511000106/7/019497, 511000106/7/019545, 511000106/7/019549, 511000106/7/019552, 511000106/7/019553, 511000106/7/019555, 511000106/7/019558, 511000106/7/019559, 511000106/7/019562, 511000106/7/019563, 511000106/7/019564, 511000106/7/019565, 511000106/7/019567, 511000106/7/019568, 511000106/7/019564, 511000106/7/019571, 511000106/7/019572, 511000106/7/019573 від 09.11.2007 року, №№: 511000106/7/020030, 511000106/7/020031, 511000106/7/020033, 511000106/7/020034, 511000106/7/020035, 511000106/7/020037 від 11.11.2007 року, № 511000106/7/019647 від 10.11.2007 року, №№: 511000106/7/020038, 511000106/7/020039, 511000106/7/020041, 511000106/7/020042, 511000106/7/020043, 511000106/7/020017, 511000106/7/020018, 511000106/7/020019, 511000106/7/020020, 511000106/7/020021, 511000106/7/020022, 511000106/7/020023, 511000106/7/020024, 511000106/7/020025, 511000106/7/020026, 511000106/7/020084, 511000106/7/020083 від 11.11.2007 року, № 511000106/7/019666 від 10.11.2007 року, №№: 511000106/7/020082, 511000106/7/020095, 511000106/7/020094, 511000106/7/020091, 511000106/7/020088, 511000106/7/020086, 511000106/7/020085 від 11.11.2007 року, №№: 511000106/7/019898, 511000106/7/019890, 511000106/7/019940, 511000106/7/019942, 511000106/7/019945, 511000106/7/019946, 511000106/7/019948, 511000106/7/019949, 511000106/7/019921, 511000106/7/019923, 511000106/7/019925, 511000106/7/019997, 511000106/7/019988, 511000106/7/019930, 511000106/7/019933, 511000106/7/019935, 511000106/7/019938, 511000106/7/019686 від 10.11.2007 року, №№: 511000106/7/020087, 511000106/7/020098 від 11.11.2007 року, №№: 511000106/7/019904, 511000106/7/019909, 511000106/7/019912, 511000106/7/019917, 511000106/7/019919, 511000106/7/019924, 511000106/7/019937, 511000106/7/019931, 511000106/7/019941, 511000106/7/019944, 511000106/7/020002, 511000106/7/020003, 511000106/7/020001, 511000106/7/020000, 511000106/7/019998, 511000106/7/019957, 511000106/7/020012, 511000106/7/020011, 511000106/7/019951, 511000106/7/019936, 511000106/7/019932, 511000106/7/020004, 511000106/7/020006, 511000106/7/020007, 511000106/7/019679 від 10.11.2007 року, №№: 511000106/7/020107, 511000106/7/020105 від 11.11.2007 року, №№: 511000106/7/019673, 511000106/7/020009, 511000106/7/019669, 511000106/7/019830, 511000106/7/019826, 511000106/7/019825, 511000106/7/019824, 511000106/7/019814, 511000106/7/019813, 511000106/7/019811, 511000106/7/019810, 511000106/7/019808, 511000106/7/019806, 511000106/7/019805, 511000106/7/019804, 511000106/7/019801, 511000106/7/019800, 511000106/7/019798, 511000106/7/019795, 511000106/7/019793, 511000106/7/019792, 511000106/7/019790, 511000106/7/019787, 511000106/7/019818, 511000106/7/019817, 511000106/7/019829, 511000106/7/019828, 511000106/7/019815, 511000106/7/019816, 511000106/7/019583, 511000106/7/019821, 511000106/7/019820, 511000106/7/019819, 511000106/7/019785, 511000106/7/019783, 511000106/7/019782, 511000106/7/019781, 511000106/7/019780, 511000106/7/019779, 511000106/7/019777, 511000106/7/019855, 511000106/7/019853, 511000106/7/019852, 511000106/7/019850, 511000106/7/019849, 511000106/7/019848, 511000106/7/019847, 511000106/7/019846, 511000106/7/019595, 511000106/7/019844, 511000106/7/020010, 511000106/7/019833, 511000106/7/019832, 511000106/7/019831, 511000106/7/019842, 511000106/7/019841, 511000106/7/019839, 511000106/7/019838, 511000106/7/019837, 511000106/7/019836, 511000106/7/019834, 511000106/7/019768, 511000106/7/019743, 511000106/7/019761, 511000106/7/019641 від 10.11.2007 року, №№: 511000106/7/020682, 511000106/7/020640 від 15.11.2007 року, №№: 511000106/7/019958, 511000106/7/019955, 511000106/7/019954, 511000106/7/019950, 511000106/7/019857 від 10.11.2007 року, № 511000106/8/001944 від 06.02.2008 року, №№: 511000106/8/002042, 511000106/8/002043, 511000106/8/002045, 511000106/8/002048 від 07.02.2008 року за митною вартістю товару, визначеною за 6 (резервним) методом визначення митної вартості товару, що імпортується до України.

Визнано неправомірною бездіяльність Південної митниці щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Толиман» надмірно сплаченого мита у сумі 4778903,38 грн. та податку на додану вартість у сумі 4782392,87 грн. відповідно до заяви від 19.08.2009 року.

Стягнуто з Державного бюджету України через ГУ ДКУ в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Толиман» надмірно сплачені згідно вищезазначених митних декларацій мито у сумі 4778903,38 грн. та податок на додану вартість у сумі 4782392,87 грн., у загальній сумі 9561296,25 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.06.2011 року, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2009 року скасована та прийнята нова постанова, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У липні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Толиман» звернулось до Одеського апеляційного адміністративного суду з заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року за нововиявленими обставинами.

У квітні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Толиман» звернулось до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просило постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати протиправною бездіяльність південної митниці щодо повернення надмірно сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю «Толиман» платежів, які було зараховано до бюджету у загальній сумі 9561296,25 грн. та стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Толиман» надмірно сплачених до бюджету мита у розмірі 4778903,38 грн. та податку на додану вартість у розмірі 4782392,87 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Толиман» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року було задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року скасовано. Апеляційні скарги представника ГУ ДКУ в Одеській області, голови комісії з питань ліквідації Приморської митниці, тимчасово виконуючого обов'язки начальника Південної митниці, першого заступника прокуратури Малиновського району м. Одеси залишені без задоволення. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2009 року змінено в частині стягнення надмірно сплачених коштів до Державного бюджету України, викладено в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Толиман» надмірно сплачених до бюджету Товариством з обмеженою відповідальністю «Толиман» мита у сумі 4778903,38 грн. та податку на додану вартість у сумі 4782 392,87 грн., що були зараховані до бюджету, в загальній сумі 9561296,25 грн.». В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.03.2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 25.11.2014 року заяву Генеральної прокуратури України про перегляд судових рішень було задоволено. Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19.03.2014 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі Південна митниця, посилаючись на допущені судом порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Толиман» у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі заступник прокурора Одеської області, посилаючись на допущені судом порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Толиман» у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року.

У касаційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, посилаючись на допущені судом порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 року та залишити в силі постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року.

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга заступника прокурора Одеської області підлягає задоволенню в повному обсязі, а касаційні скарги Південної митниці та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області Державної митної служби України - частковому задоволенню з наступних підстав.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Толиман» до Одеської митниці були підготовлені та подані вантажні митні декларації, відповідно до яких задекларований товар, поставлений ПП «Мерітайм Трансшипмент Центр». В митних деклараціях визначена митна оцінка товару на підставі 6-го (резервного) методу визначення митної вартості. Загальна митна вартість товару склала 25353525,00 грн., виходячи з якої позивачем було сплачене мито у розмірі 6338381,25 грн. та податок на додану вартість у розмірі 6415104,83 грн.

19.08.2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Толиман» звернулося до Південної митниці з заявою про повернення надмірно сплачених мита та ПДВ, на яку відповідь не отримана.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у зв'язку з застосуванням 6 (резервного) методу визначення митної вартості товару надмірно сплачене мито у сумі 4778903,38 грн. та податок на додану вартість у сумі 4782392,87 грн., а тому Південна митниця повинна надати до Головного управління ДКУ в Одеській області підтвердження щодо зарахування до Державного бюджету України суми надмірно сплачених мита та ПДВ в загальному розмірі 9561296,25 грн. та повернути зазначенні суми позивачу.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо встановлення факту усної відмови Приморської митниці в офіційному порядку прийняти декларації та погодити митну вартість товарів або надати картку відмови, оскільки така відмова не ґрунтується на встановленому законодавством порядку декларування та митного оформлення товарів, а також суперечить матеріалам справи, в яких відсутні будь-які дані, що підтверджують факт відмови митного органу в прийнятті митних декларацій позивача. Приймаючи постанову, Одеській апеляційний адміністративний суд виходив з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Толиман» самостійно застосувало метод визначення митної вартості товарів та самостійно визначило у наданих до митного органу ВМД митну вартість товарів, що ввозяться до України і, тому, відповідачі не допустили порушення прав та інтересів позивача.

За змістом статті 260 Митного кодексу України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу, яким також встановлюються методи визначення митної вартості зазначених товарів та умови їх застосування.

Згідно із статтею 262 Митного кодексу України, митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Статтею 249 Митного кодексу України передбачено, що митні органи самостійно визначають митну вартість на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари лише за відсутності підтверджувальних документів, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості.

Згідно з частиною 8 статті 264 Митного кодексу України, декларант має право оскаржити рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до митного органу вищого рівня та/або до суду.

Аналізуючи зазначені норми права, колегія суддів приходить до висновку про те, що декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначеннямитної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу України, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими немає.

Якщо ж саме митний орган визначив митну вартість товарів, а в подальшому буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів повертається декларанту відповідно до частини 6 статті 264 Митного кодексу України у місячний термін з дня прийняття рішення у порядку, передбаченому законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 року (справа № 21-29а14), від 25.11.2014 року (справа № 21-338а14).

Відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Толиман» самостійно застосувало метод визначення митної вартості товарів та самостійно визначило у наданих до митного органу ВМД митну вартість товарів, що ввозяться до України, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, викладеному в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року, про безпідставність позовних вимог.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Толиман» як на новоявлену обставину посилалося на висновок № 91 експертного економічного дослідження від 24.07.2012 року, згідно якого нарахування митних платежів, обчислених Південною митницею при оформленні вантажних митних декларацій на поставку товару Компанією «REDRICK COMPANY LTD» на адресу Приватного підприємства «МЕРІТАЙМ ТРАНСШИПМЕНТ ЦЕНТР» за Контрактом № КТМ-06/2007 від 29.06.2007 року у розмірі 12753 486,08 грн., документально та нормативно не обґрунтовані, в наслідок чого митні платежі, фактично сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «Толиман» до Державного бюджету України, необґрунтовано завищені на суму 9561296,25 грн.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Отже, нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об'єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи.

Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою.

Таким чином, на підставі пункту 1 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення може бути переглянуте за наступних умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору, існування їх на момент вирішення адміністративної справи та виявлення після прийняття рішення зі спору.

Враховуючи, що обставини, які зазначає в заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Толиман» як нововиявлені, не є такими в розумінні статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, дійшов не вірного висновку задовольнивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Толиман» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року, скасувавши постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року та ухваливши нову постанову про задоволення позовних вимог.

Таким чином, судом апеляційної інстанції дана неправильна правова оцінка обставин по справі, помилково застосовані норми матеріального та процесуального права при розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року у даній справі, а тому касаційна заступника прокурора Одеської області підлягає задоволенню в повному обсязі, а касаційні скарги Південної митниці та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області Державної митної служби України - частковому задоволенню.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області - задовольнити в повному обсязі, а касаційні скарги Південної митниці та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області Державної митної служби України - задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 року - скасувати.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Толиман» до Південної митниці Державної митної служби України, Приморської митниці Державної митної служби України, Південної регіональної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, третя особа - Приватне підприємство «Мерітайм Трансшипмент Центр», за участю прокуратури Малиновського району м. Одеси про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз