Справа № 826/783/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 березня 2016 року 14:15 справа №826/783/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві
третя особаУкраїнська військово-медична академія
провизнання дій протиправними, скасування постанови
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ВДВС Солом'янського РУЮ), в якому просить: 1) визнати дії відповідача з видання постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 листопада 2015 року №19727703 протиправними; 2) скасувати постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження від 27 листопада 2015 року №19727703.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/783/16, залучено до участі в адміністративній справі Українську військово-медичну академію, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 16 лютого 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач та третя особа своїх представників не направили, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2015 року постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ Шкойко Л.Р. закінчено виконавче провадження ВП №19727703 з примусового виконання виконавчого листа №4/38 від 31 травня 2010 року, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва про зобов'язання Українську військово-медичну академію компенсувати ОСОБА_1 оплачений ним проїзд у відпустку у 2007 році для нього самого та членів його сім'ї у сумі 278,13 грн. та у 2008 році для нього самого та членів його сім'ї у сумі 465,45 грн. закінчено.

Позивач вважає протиправною вищезазначену постанову про закінчення виконавчого провадження від 27 листопада 2015 року, оскільки державним виконавцем порушено вимоги статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за відсутності правових підстав.

Відповідач та третя особа письмових заперечень проти адміністративного позову до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Матеріали справи підтверджують, що постановою заступника начальника ВДВС Солом'янського РУЮ Чепурного В.М. від 31 травня 2010 року ВП №19727703 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2010 року №4/38 про зобов'язання Української військово-медичної академії компенсувати ОСОБА_1 оплачений ним проїзд у відпустку у 2007 році для нього самого та членів його сім'ї у сумі 278,13 грн. та у 2008 році для нього самого та членів його сім'ї у сумі 465,45 грн.

Як свідчить зміст оскаржуваної постанови, підставою для закінчення виконавчого провадження ВП №19727703 вказано пункт 4 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", а саме "рішення суду скасовано".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд встановив, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року, зобов'язано Українську військово-медичну академію компенсувати ОСОБА_1 оплачений ним проїзд у відпустку у 2007 році для нього самого та членів його сім'ї у сумі 278,13 грн. та у 2008 році для нього самого та членів його сім'ї у сумі 465,45 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2013 року по справі К-21316/10 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року залишено без змін.

Разом з тим, оскаржувана постанови про закінчення виконавчого провадження не містить посилань на рішення, на підставі якого скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2009 року у справі №4/38.

Згідно з частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд звертає увагу, що відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували наявність у межах спірних правовідносин підстав для закінчення виконавчого провадження та підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

З урахуванням вищевикладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що постанова державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ Шкойко Л.Р. від 27 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №19727703 не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та підлягає скасуванню, а дії по її прийняттю є протиправними.

Стосовно строків звернення позивача до суду Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина перша статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої статті 49, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно частини третьої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позивач стверджує, що копію оскаржуваної постанови він не отримував, а про існування спірної постанови дізнався під час подання заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №19727703 і зняття копій документів, яка була подана до ВДВС Солом'янського РУЮ 16 січня 2016 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції відповідача. Доказів на підтвердження зворотного матеріали справи не містять.

Таким чином, на думку суду, адміністративний позов у межах спірних правовідносин подано з дотриманням строку звернення, встановленого частиною другою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ВДВС Солом'янського РУЮ не доведено правомірність свого рішення у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 листопада 2015 року ВП №19727703.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження від 27 листопада 2015 року ВП №19727703.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко