Справа № 357/6624/14-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Київ К/800/10616/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської виправної колонії 35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, третя особа - управління Пенсійного фонду України, про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Білоцерківської виправної колонії 35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, третя особа - управління Пенсійного фонду України, про зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з урахуванням невиплачених сум та зобов'язати відповідача провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням: подвійного окладу і окладу по спецзванню; кратності по зоні безпеки № 3, котрі зазначені в Довідці № 144-2013 року; максимальний розмір премії - 30 % на подвійний оклад і оклад по спец званню; наднормові 3 години; фактично отриманої суми - 783 крб.;

- зобов'язати відповідача при видачі нової довідки про заробітну плату за роботу в зоні з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року урахувати кошти отримані позивачем по відомості № 1226 від 29.08.1991року, згідно Наказу УВС к/о № 069 від 14.08.1986 року та Наказу УВС к/о №145 від 28.05.1991 року та особового рахунку № 1124 ОСОБА_2

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії, інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язане з виконанням службових обов'язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та з 1994 року перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква та отримує пенсійне забезпечення, яке призначено відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсія була розрахована згідно довідки про заробітну плату в зоні відчуження за 1986 рік, яка була видана установою ЮА-45/35 в 1994 році.

Відповідно до наказу ДДУПВП №165 від 29.11.1999 року, Установа ЮА 45/35 перейменована на Білоцерківську виправну колонію № 35.

В березні 2014 року позивач звернувся до Білоцерківської виправної колонії 35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області із заявою про видачу нової довідки про заробітну плату в зоні відчуження, як старшому інженеру підприємства ЮА 45/35, для розрахунку пенсійного забезпечення, з урахуванням невиплачених сум в 1986 році в зв'язку з таємними (на той час) нормативно-правовими актами держави СРСР в 1986-1990 роках, з урахуванням подвійного окладу на посаді та званню, 6-годинних наднормових та премії 30% від подвійного окладу, а також з урахуванням фактично виплачених коштів за роботу в зоні № 3 в сумі 783 крб. на підставі особового рахунку №1124.

Білоцерківська виправна колонія 35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області відмовила ОСОБА_2 видати нову уточнену довідку про заробітну плату.

Згідно наказу ГУ МВС в Київській області №1 45 від 28.05.1991 року, останньому була видана премія в розмірі 783 руб. за шкоду заподіяну здоров'ю (переопромінення) при участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м. Припять з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року, що підтверджується довідкою від 04.04.2006 року.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад

установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за

особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і

компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за

спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року за № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3).

З посиланням на положення вказаної Постанови № 1210 від 23.11.2011 року Державна пенітенціарна служба України надала роз'яснення Білоцерківській виправній колонії № 35, зазначивши, що особам рядового і начальницького складу, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали в зоні відчуження в 1986-1990 р.р., довідка про грошове забезпечення для призначення пенсії видається на підставі первинних документів (особових рахунків, відомостей про нарахування заробітної плати або інших документів про заробітної плати за роботу (службу) в зоні відчуження).

Відповідач, який знаходиться в оперативному підпорядкуванні Державної пенітенціарної служби України, керувався даним роз'ясненням та Постановою № 1210 за 2011 рік при відмові видати позивачу нову довідку про заробітну плату.

Крім цього, відповідач послався на відсутність первинних документів, які б дали змогу зробити перерахунок заробітної плати позивача, відсутність будь-якого іншого документу первинного бухгалтерського обліку, складеного у рік виконання робіт в зоні відчуження.

Як було встановлено судами, особовий рахунок ОСОБА_2 по заробітній платі не містить відомостей щодо нарахованих сум понаднормових виплат, а також відсутність документи, які б безперечно підтверджували тривалість виконання робіт ОСОБА_2 в зоні відчуження, а в наданому ним маршрутному листі зазначені дні перебування у відрядженні в зоні відчуження - з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року, а не години роботи (служби).

Також встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою про перерахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження, а просив видати йому нову довідку з виявленими новими даними по заробітній платі.

Відповідно до Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року за № 524-156, керівникам підприємств і організацій було надано право проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС по підвищених до 100% тарифних ставках і посадових окладах. Конкретні розміри підвищення зазначених ставок і окладів встановлювалися з урахуванням складності і терміновості робіт. Цією ж постановою особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, виконуючим службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади по військовому чи спеціальному званню виплачувалися в подвійному розмірі.

На осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ у відповідності до норм розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031-рс поширювалися положення розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986р., де зазначено, що грошове забезпечення начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в 3,2,1 зонах небезпеки проводиться в 5,4,3-кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницьких складів, прапорщикам і мічманам також із окладів за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем роботи (служби) нараховувалися на одинарний посадовий оклад.

Згідно із Розпорядженням Ради Міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» від 17.05.1986 року передбачено виділення в розпорядження Міненерго СРСР додаткових коштів в фонд заробітної плати, повноваження голови урядової комісії з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, а також керівників міністерств та відомств, що приймають участь у ліквідації аварії щодо виплати певним категоріям робітників додаткової однаразової винагороди та підвищеної оплати їх праці.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Згідно Положення про Міністерство соціальної політики України, Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінсоцполітики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення.

Відповідно до роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 12.04.2013 року, особам офіцерського складу було встановлено виплату одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу опромінення в розмірі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим званням (розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс). До середнього заробітку для нарахування пенсії включаються всі елементи грошового забезпечення за умови, що вони не носять разового характеру, тобто одноразова винагорода до середнього заробітку для обчислення пенсії не включається.

Отже, одноразова премія (винагорода) за шкоду, заподіяну здоров'ю (переопромінення), в розмірі 783 крб., які були виплачені позивачу згідно наказу ГУ МВС в Київській області № 145 від 28.05.1991 року, не входить до середнього заробітку для обчислення пенсії, а тому ця сума правомірно не була включена в довідку про грошове забезпечення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці», винагорода за шкоду, заподіяну здоров'ю при участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, - це виплати, які мають мінливий, разовий і тимчасовий характер та відносяться до заохочувальних та компенсаційних виплат, а не до заробітної плати чи додаткової заробітної плати.

Отже, кошти, які правомірно були виключено з довідки позивача про його грошове забезпечення, є сумами нарахованими за шкоду, заподіяну здоров'ю (переопромінення), компенсаційними виплатами позивача.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1006-р від 25.11.1993 року «Про надання дозволу МВС на перерахунок грошового утримання колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» та Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року за № 1031рс, розрахунок такого грошового утримання здійснюється із посадового окладу і окладу за спеціальним званням, що діяли в період роботи в зоні відчуження ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Іншого порядку чи способу розрахунку грошового утримання чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, суди дійшли вірного висновку про те, що Білоцерківська виправна колонія 35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, відмовивши ОСОБА_2 у видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження з 05.05.1986 року по 08.05.1986 року з урахуванням невиплачених сум, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та чинним законодавством.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин їх правових наслідків є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської виправної колонії 35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, третя особа - управління Пенсійного фонду України, про зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз