Справа № 199/9122/15-а (2а/199/8/16)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2016 рокусправа № 199/9122/15-а 2а/199/8/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року у справі №199/9122/15-а (2а/199/8/16) за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Міністерства соціальної політики України про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради та Міністерства соціальної політики України про зобов'язання провести виплату допомоги багатодітній сім'ї відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, позивачі просять скасувати постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року у даній справі та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивачі підтримали доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську вказав, що суд повно встановив обставини справи, прийняв законне і обґрунтоване рішення, і підстави для його скасування відсутні. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивачів.

Представники Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради та Міністерства соціальної політики України у судове засідання не з'явилися, про дату час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином. В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачів зазначено, що вони не є належними відповідачами у справі.

Заслухавши представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що подружжя ОСОБА_2 має трьох малолітніх дітей, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 22.12.2015 року.

ОСОБА_2 одержувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям через Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, яка призначалася комісією за період з 01.09.2014 р. по 28.02.2015 р. у розмірі 1350,79 грн. на місяць; у період з 01.03.2015 р. по 31.08.2015 р. у розмірі 829,92 грн. на місяць.

У зв'язку з переїздом на нове місце мешкання, державна допомога виплачувалася позивачам Управлінням праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради за період з 01.07.20105 р. по 31.08.2015 р. у розмірі 1079,92 грн..

Для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у новому періоді ОСОБА_2 08.09.2015р. звернулася з відповідною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, тобто за місцем своєї реєстрації.

В декларації про доходи заявниця вказала чоловіка ОСОБА_1, який не працює з 01.06.2007року, та трьох малолітніх дітей.

Згідно витягу із протоколу №13 від 20.09.2015 року, рішенням комісії з питань призначення житлових субсидій, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та надання пільг, позивачці було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги з 01.09.2015 року з причин відсутності відомостей щодо працевлаштування або перебування на обліку в центрі зайнятості її чоловіка ОСОБА_1.

Вважаючи відмову у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям протиправною, позивачі звернулися до суду з відповідним позовом про зобов'язання відповідачів провести виплату такої допомоги їх сім'ї.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям не призначається у випадках, коли працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищий навчальних закладах І-ІV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

За наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років)( ч.2 ст. 7 Закону).

Суд встановив, що ОСОБА_1 є працездатним, проте не працює з 2007 року, та на момент звернення позивачки із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо призначення допомоги не перебував на обліку у центрі зайнятості, а був зареєстрований як такий, що шукає роботу, лише 03.11.2015 року. Доказів зворотнього позивачі суду не надали.

За таких обставин у комісії при Управлінні праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради були наявні передбачені ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» підстави для відмови позивачці у призначенні такого виду допомоги.

Щодо посилань позивачів на ч.2 ст.7 вказаного вище Закону, колегія суддів зазначає, що даною нормою передбачено право, а не обов'язок призначати такий вид державної соціальної допомоги місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад.

Оскільки в даному випадку Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради діяло у відповідності до вимог діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, підстави для задоволення позовних вимог були відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року у справі №199/9122/15-а (2а/199/8/16) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 25.03.2016р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак