Справа № 2-а-1768/11
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.03.2016 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

у складі:

головуючого- судді Ванівського Ю.М.

при секретарі - Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом прокурора Франківського району м. Львова в інтересах ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково нечинною ухвали ЛМР та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, суд,-

в с т а н о в и в :

Прокурор Франківського р-ну м. Львова в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів, яким просить: визнати нечинною ухвалу Львівської міської ради № 3922 від 09.09.2010 року в частині передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0100га по АДРЕСА_1 у м. Львові; Скасувати виданий ОСОБА_2, ОСОБА_3 та зареєстрований у ЛМВ ЛРФ Центру ДЗК 31.12.2010 року за № 01:10:471:00036 кн. 01-2 Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0100 га, яка призначена для обслуговування гаражу у м. Львові по АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову покликається на те, що 17.06.2011 року на адресу прокуратури Франківського району м. Львова надійшло звернення мешканців будинку АДРЕСА_2 зокрема ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, щодо порушення їхніх законних прав на безпечні умови проживання, а також щодо незаконних дій при оформленні права власності на збірно-розбірний гараж, що по АДРЕСА_1 та оформлення права власності на земельну ділянку. Проведеною працівниками прокуратури перевіркою встановлено, що 29.03.2010 року Франківським районним судом м. Львова за результатами розгляду позову ОСОБА_6 до Львівської міської ради, з участю третьої особи: П'ята Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, винесено рішення, яким даний позов задоволено та визнано за гр. ОСОБА_6 право власності на позначений в технічному паспорті під літерою Б-1 металевий гараж, який встановлений на фундаменті, площею 18,1 м.кв., що знаходиться на АДРЕСА_1. Дане рішення від 29.03.2010 року мотивоване тим, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих № 17, яким гр. ОСОБА_7 надано дозвіл на встановлення розбірного металевого гаражу в подвір'ї будинку АДРЕСА_1 проект розроблений відповідною організацією на влаштування шгаражу, технічний паспорт на гараж, виготовлений на замовлення позивача ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 16.02.2010 року та акт ЛКП «Затишне» від 23.03.2010 року про обстеження гаражу. В подальшому, як встановлено, 19.04.2010 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за гр. ОСОБА_6 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 29.03.2010 року. 25.06.2010 року та 29.06.2010 року гр. ОСОБА_6 укладено договори купівлі-продажу по ? частині гаражу з гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3, посвідчені приватним нотаріусом Дячук О.А. та зареєстрованих в реєстрі за № 6807 та № 6840. При цьому, як встановлено ухвалою Львівської міської ради, № 3922 від 09.09.2010 року у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передано земельну ділянку площею 0,0100 га для обслуговування гаража на АДРЕСА_1. 31.12.2010 року управлінням Держкомзему у м. Львові гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, що на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням використання земельної ділянки - для обслуговування гаражу. Проведеною працівниками перевіркою встановлено, що вказана ухвала міської ради від 09.09.2010 року в частині передачі у власність земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку є незаконною. Згідно рішення №17 виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих від 13.01.1970 року ОСОБА_7 тимчасово встановлено збірно-розбірний металевий гараж в подвір'ї будинку АДРЕСА_1 та зобовязано останнього виготовити проект по встановленню гаража та на благоустрій підїзду, погодивши його у встановленому порядку, зареєструвати встановлення гаражу в житлово-експлуаатаційній конторі. 16.02.2010 року на замовлення ОСОБА_6 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» з порушенням вимог чинного законодавства виготовлено технічний паспорт на гараж під літерою Б-1 по АДРЕСА_1. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 08/04-11 від 18.11.2011 року проведеного СПД ФО судовим експертом Журавльовою О.І. металевий гараж під літерою Б-1, площею 18,0 кв.м., який розташований на земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 не являється капітальною спорудою і не відповідає будівельно-технічним і протипожежним нормам щодо розташування по відношенні до житлового будинку. Крім того, Львівською міською радою при розгляді заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про передачу у власність земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні не враховуючи те, що вказана земельна ділянка не перебувала у фактичному використанні даних осіб, оскільки розташована частково під збірно-розбірною тимчасовою металевою конструкцією (гаражем), який крім цього ще й знаходиться на прибудинковій території будинкоуправління АДРЕСА_1 Будь-яких даних щодо користування даною земельною ділянкою гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 немає, як немає рішень органу місцевого самоврядування про передачу такої землі у користування. На підставі наведеного просить задовольнити позов.

У судовому засіданні прокурор та позивач позовні вимоги підтримали повністю та просять задовольнити, з підстав наведених у позові. ОСОБА_1 долучено до справи додаткові письмові пояснення згідно яких він вказує, що ОСОБА_7, як інваліду було надано лише дозвіл на тимчасове встановлення на земельній ділянці збірно-розбірного металевого гаража у подвір'ї будинку, прав на земельну ділянку під гаражем у нього не було. Вказує, що у разі смерті такого громадянина права щодо розміщення в дворах будинків гаражів не переходять до їх спадкоємців, а припиняються. Тому ФРА ЛМР безпідставно не демонтовано вказаний гараж .Мешканці будинку вважають, що при винесенні ЛМР протиправного рішення не було взято до уваги ті обставини, що гараж був встановлений тимчасово, для користування інваліда, він не може вважатися нерухомим майном; земельна ділянка не перебуває у фактичному використанні вказаних осіб, оскільки розташована на прибудинковій території багатоквартирного будинку; розміщення гаража не відповідає будівельно-технічним, санітарно-гігієнічним і протипожежним нормам, його встановлення не було погоджено із мешканцями будинку. Звертає увагу суду на те, що більше десяти років гараж не використовується за призначенням, а тому, земельна ділянка теж не використовується за цільовим призначенням.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги позову заперечив, просить відмовити у їх задоволенні, за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_3 та представник ЛМР в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно повідомлені про день, час та місце розгляду справи. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно та пропорційно.

Згідно ст.ст. 4,5,11 КАС України, на суд покладено обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування усіх обставин справи.

Так, як встановлено судом, рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №17 від 13.01.1970 р., ОСОБА_7 - інваліду Великої Вітчизняної війни дозволено встановити збірно-розбірний гараж в подвір'ї будинку АДРЕСА_1

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.03.2010 року за задоволено позов ОСОБА_6 до Львівської міської ради, з участю третьої особи: П'ята Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, ухвалено: визнати право власності на позначений під літерою Б-1 у технічному паспорті виготовленому 16.02.2010 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» металевий гараж, який встановлений на фундаменті площею 18.1 кв.м. та який знаходиться у м. Львові по АДРЕСА_1 /т.1 а.с. 19-20/. Дане рішення оскаржувалось та набрало законної сили на підставі Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 20.02.2012 року /т.1 а.с. 98-99/ та ухвали колегії суддів ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.10.2012 року /т.1 а.с. 187-189/.

Право власності ОСОБА_6 на гараж зареєстровано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що стверджується копією відповідного витягу від 19.04.2010 року № 25904295 долученою до матеріалів справи /т.1 а.с. 9/.

Як вбачається із договорів купівлі-продажу від 25.06.2010р.та від 29.06.2010р., посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А. та зареєстрованих в реєстрі за № 6807 та № 6840 вбачається, що ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 і ОСОБА_3 придбали у неї по 1/2 частці гаражу, позначеного за планом земельної ділянки літ. Б-1, який розташований за адресою: м. Львів АДРЕСА_1 /т.1 а.с. 21-24/.

Право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вказаний гараж, як вбачається із витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.06.10 р. зареєстровано в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за № 30222013 /т.1 а.с. 25-26/.

Ухвалою Львівської міської ради № 3922 від 09.09.2010 р. ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку за адресою: м. Львів АДРЕСА_1 у м. Львові, площею100 кв.м., для обслуговування гаражу із встановленням обмеження через заборону зміни цільового використання земельної ділянки /т.1 а.с. 27-28/.

На підставі зазначеної ухвали 31.12.2010р. ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Львів АДРЕСА_1 у м. Львові, площею100 кв.м., площею 0,0100 га з цільовим призначенням - для обслуговування гаражу /т.1 а.с. 62-63/.

Ст. 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Таке право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.12 Земельного Кодексу України встановлено, що до повноважень міських рад в галузі земельних відносин на території міст належить, крім іншого, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, відповідно до Земельного Кодексу.

Ст.40 ЗК України передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватись безоплатно у власність або надаватись в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених Земельним кодексом. Зокрема, для будівництва гаражів-не більше 0,01га, що визначено ст.121 ЗК України

Підстави набуття права на землю визначені ст.116 Земельного кодексу України.

Статтею 120 ЗК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю чи споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо будинок, споруда чи будівля розміщені на земельній ділянці,наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельною ділянки, на якій вони розміщені та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Окрім того, до матеріалів справи долучено постанову Франківського районного суду м. Львова від 01.10.2012 року, якою відмовлено у задоволенні позову прокурора Франківського району м. Львова в інтересах ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_11 про визнання частково не чинною ухвали Львівської міської ради та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку /т.1 а.с. 114-119/. Предметом даного спору було визнання частково недійсною ухвали Львівської міської ради від № 3922 від 09.09.2010 року в частині передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0100 га по АДРЕСА_1 у м. Львові та скасування виданого ОСОБА_2, ОСОБА_3 Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0100 га, яка призначена для обслуговування гаражу у м. Львові по АДРЕСА_1. Дана постанова оскаржувалась та залишена без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2013 року /т.1 а.с. 146-149/. Ухвалою колегії суддів ВАСУ від 24.07.2014 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд /т.1 а.с. 197-199/. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що висновок колегії суддів про скерування справи на новий розгляд мотивований неповним з'ясуванням обставин справи та неповній оцінці усіх доказів.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 08/04-11 від 18.04.2011 року, виконаного по заяві ОСОБА_4, на який покликається ОСОБА_1,- металевий гараж під літ. Б-1 площею 18,0 кв.м, який розташовано на земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Львові не являється капітальною спорудою (нерухомим майном) і не відповідає будівельно-технічним і протипожежним нормам щодо розташування по відношенню до житлового будинку, а саме: п. 7.49 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських поселень».

Проте, суд критично відноситься до викладеного у вказаному експертному дослідженні, оскільки зі змісту такого вбачається, що дане дослідження проводилося до з'ясування та встановлення усіх обставин справи. Крім того, викладене у вказаному експертному дослідженні спростовано наступним.

У матеріалах справи наявний висновок судової будівельно-технічної експертизи № 4967 від 20.01.2012 року, який складено експертами ЛНДІСЕ на виконання ухвали колегії суддів апеляційного суду Львівської області від 05.12.2011 року, згідно якого, гараж, що знаходиться на АДРЕСА_1 у м. Львові не суперечить п.6.3 ДБН В.2.3-15-2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», п.3.24 та п.3.25 ДБН 360-92 Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень. Металевий гараж, що знаходиться у подвір'ї будинку АДРЕСА_1 до Національного стандарту №1, затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 року № 1440 є об'єктом нерухомості.

Окрім цього, у матеріалах справи наявний висновок судової будівельно-технічної експертизи від 19.01.2016 року № 4314, складений експертами ЛНДІСЕ, на виконання ухвали суду від 21.10.2014 року, згідно якої металевий гараж, що знаходиться за адресою: м. Львів АДРЕСА_1 являється капітальною спорудою та є об'єктом нерухомості. Металевий гараж, що знаходиться за адресою: м. Львів АДРЕСА_1 відповідає діючим державно будівельним нормам /т.2 а.с. 11-12/.

При цьому, суд враховує норму ч.5 ст. 82 КАС України, згідно якої висновок експерта для суду не є обов'язковим, суд вважає, що експертне дослідження № 08/04-11 від 18.04.2011 року не є належним доказом по справі, оскільки таке спростовано встановленим судом.

Відтак, суд вважає встановленим той факт, що ухвала № 3922 від 09.09.10 р. прийнята Львівською міською радою у відповідності до норм Земельного Кодексу України, у межах повноважень наданих міській раді, відповідно до ст.ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Факт порушення прав та інтересів позивача при прийнятті зазначеної ухвали у ході судового розгляду справи не знайшов свого підтвердження. Спірна земельна ділянка передана ОСОБА_2 для обслуговування належного йому на праві власності гаражу, набутого у власність на законних підставах, згідно договору купівлі-продажу, який ніким не оспорений та не втратив чинності.

Відтак, в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що оскаржена ухвала видана Львівською міською радою підставно, законно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому підстав визнання такої нечинною суд немає.

При розгляді спору по суті, в силу дії ст.ст. 4,5,11 КАС України, судом з'ясовано усі обставини справи, перевірено усі збобуті у ході судового розгляду докази, у результаті чого прийнято законне і обгрунтоване рішення, у відповідності до норм ст. 159 КАС України.

Позов безпідставний та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 11, 71, 94, 128, 159, 163, 185, 186, 254, 256 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову прокурора Франківського району м. Львова в інтересах ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково нечинною ухвали ЛМР та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку - відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ванівський Ю.М.