Справа № 755/73/16-а
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та просить постановити рішення, яким визнати протиправними дії відповідача Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії у розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області від 13.11.2015 року № 18-581 вих.15; поновити строк для звернення із заявою про перерахунок пенсії; зобов'язати відповідача здійснити, починаючи з травня 2014 року, перерахунок призначеної позивачу пенсії у розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці, що існували на день звільнення за останні 24 календарних місяці роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах перед звільненням, на підставі довідки прокуратури Луганської області від 13.11.2015 року № 18-581 вих.15, без обмеження її максимального розміру та просить зобов'язати відповідача виплатити позивачу недоплачену різницю між фактично отриманою позивачем та перерахованою пенсією за період з 16.11.2014 року.

Позивач мотивувала заявлені вимоги тим, що вона з 1969 року працювала в прокуратурі Луганської області на різних посадах. У відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ позивачу було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, яку неодноразово перераховували. Наказом прокурора Луганської області від 10.04.2014 року позивача звільнено з роботи за власним бажанням. У зв'язку із проведенням антитерористичних дій у м. Луганську з червня 2014 року, позивач вимушена була виїхати з міста та проживати в інших містах України, тому звернулась із заявою до відповідача щодо перерахунку пенсії лише 16.11.2015 року. Однак, Листом від 01.12.2015 року відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивача, з посиланням на положення Закону України „Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14.10.2014 року та на п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ від 02.03.2015 року, відповідно до якого з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначаються, серед іншого, відповідно до Закону України „Про прокуратуру". Разом з тим, позивач вважає непроведення відповідачем перерахунку її пенсії протиправною, оскільки відповідачем при нарахуванні позивачу пенсії, неправомірно застосовано положення Закону України „Про прокуратуру" в редакції від 14.10.2014 року, оскільки позивачу пенсія була призначена до набрання чинності останніх змін, що дає їй право на отримання пенсії у встановленому законом максимальному розмірі - 90% від заробітної плати, з урахуванням стажу роботи на посаді працівника прокуратури - 43 роки 3 місяці 28 днів, тому позивачка змушена звернутись з даним позовом в судовому порядку.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких вважає, що нарахування позивачу пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" в редакції, яка діяла станом на день звернення позивача, є правомірним, відповідає вимогам закону, та відповідач заперечив проти проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог позивача, вказуючи на необґрунтованість останніх.

Судом встановлено, що з 26.05.1997 року позивач отримує пенсію за вислугу років, що підтверджено посвідченням, виданим Начальником управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради від 15.01.1998 року.

За даними Довідки № від 07.11.2014 року, виданої Управлінням пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, позивач ОСОБА_1, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, та, маючи загальний трудовий стаж роботи 50 років, 9 місяців, 17 днів (станом на 02.07.2007 року), з них стаж на посаді працівника прокуратури становить 43 роки, 3 місяці, 28 днів - отримує пенсію згідно ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру".

Листом начальника Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва № 21706/01 від 01.12.2015 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, з посиланням на положення Закону України „Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14.10.2014 року та на п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ від 02.03.2015 року, відповідно до якого з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначаються, серед іншого, відповідно до Закону України „Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII „Про прокуратуру".

Так, частиною 1 ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" (в редакції від 05.11.1991, яка була чинною на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі..

Законом України № 3668-УІ „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-УІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011 положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-УІ.

У відповідності до норм Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії, внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру", відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, станом на день проведення перерахунку пенсії з 01.04.2015 набув чинності Закон України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавці актів України", який встановлює низку змін до законів, які регулюють питання пенсійного забезпечення громадян.

Зокрема, з 01.01.2015 розмір пенсії за віком та вислугою років, які призначаються за нормами Закону України „Про прокуратуру" становлять 60 % заробітної плати.

Однак, відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ, положення яких - щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-УІ не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законами № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» і № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ і № 1166-VII не зазнали.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 у справі № К/800/6054/15.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону № 1789-ХІІ в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 у справі № 21-348а13 та від 17.12.2013 у справі № 21-445а13.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був провести перерахунок раніше призначеної позивачеві пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячного чинного заробітку, з урахуванням стажу роботи позивача в органах прокуратури, який перевищує максимальний граничний вік задля отримання пенсії даного виду, і при перерахунку мають бути взяті до уваги збільшені показники підвищення заробітної плати, які надані позивачем та підтверджені відповідною довідкою від 13.11.2015 року № 18-581 вих.15, копію якої долучено до матеріалів справи.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії у відповідності до ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру", в редакції № 2663-111 від 12 липня 2001 року у розмірі 90% від місячного (чинного) заробітку за останні 24 календарні місяці роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах перед звільненням з роботи, без обмеження її максимального розміру, починаючи перерахунок пенсії з першого місяця, що слідує за місяцем звільнення позивача з роботи, тобто з травня 2014 року, а також провести виплату недоплаченої пенсії з 16.11.2014 року, ураховуючи 12 місяців до часу звернення позивача із заявою до органу ПФУ про проведення перерахунку пенсії, - суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, у даній справі слід застосовувати положення спеціальних норм, а саме Закону №1789-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, у частині вісімнадцятій статті 50-1 цього Закону передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, застосуванню підлягає частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки у справі, що розглядається, право позивача на перерахунок пенсії відповідач не визнав, що і стало підставою звернення до суду.

Позивач право на підвищення пенсії набула у зв'язку із отриманням довідки Прокуратури Луганської області від 13.11.2015 року для перерахунку пенсії, звернулася до управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії 16.11.2015 року, а отже у зв'язку з обмеженням терміну виплати нормами спеціального закону виплата має здійснюватись за 12 місяців до дня звернення позивача до органу ПФУ за перерахунком пенсії, а саме з 16.11.2014 року.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі 161/18933/14-а.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що Управлінням пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва було неправомірно відмовлено позивачу у перерахуванні та виплаті пенсії, з урахуванням збільшених показників підвищення заробітної плати, які надані позивачем та підтверджені відповідною довідкою від 13.11.2015 року № 18-581 вих.15, з розрахунку 90% від заробітної плати позивача, з урахуванням стажу роботи позивача в органах прокуратури понад 40 років, оскільки такий розрахунок відповідає положенням статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру" в редакції, яка діяла станом на день призначення пенсії позивачу, та відповідачем у письмових запереченнях до позову не наведено будь-яких правових підстав правомірності нарахування та виплати позивачу пенсії у розмірі, що підлягає до оспорення, задля спростування встановлених судом обставин.

Наведені позивачем доводи та докази щодо поважності причин пропуску строку звернення з даним позовом до суду, є об'єктивними та обґрунтованими, тому суд визнає причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру", 8-11, 17-19, 41, 69-71, 94, 100, 160-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Луганської області від 13.11.2015 року №18-581 вих. №15.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районні м. Києва здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, у розмірі 90% місячної заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих виплат, що існували на день звільнення, за останні 24 календарних місяці роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах перед звільненням, на підставі довідки Прокуратури Луганської області від 13.11.2015 року № 18-581 вих. №15, починаючи з 16.11.2014 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позову - відмовити.

Відшкодувати ОСОБА_1 понесені нею у справі судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районні м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я: