Справа № 820/11658/15
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 р. Справа № 820/11658/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2015р. по справі № 820/11658/15

за поданням Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х"

про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна,

ВСТАНОВИЛА:

04.12.2015 року Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області звернулась до суду з поданням, в якому просила підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна ТОВ "НВП"ЛЮКС -Ч", застосованого на підставі рішення в.о. начальника Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна від 03.12.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2015 року по справі № 820/11658/15 подання Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна задоволено в повному обсязі.

Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" (61053, м. Харків, пров. Новожанівський, 11, ), застосованого на підставі рішення виконуючого обов'язки начальника Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 03 грудня 2015 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2015 року по справі № 820/11658/15 за поданням Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна; прийняти нову постанову, якою у задоволенні подання Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" № 4825/9/20-33-10-10 від 03.12.2015 року відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що постанову винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

13.01.2016 року Харківським апеляційним адміністративним судом було відкрито апеляційне провадження по справі 820/11658/15 за поданням Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.

28.01.2016 року Харківським апеляційним адміністративним судом було зупинено провадження по справі 820/11658/15 до набрання законної сили постанови Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року у справі № 820/11901/15.

11.03.2016 року Харківським апеляційним адміністративним судом було поновлено провадження у справі № 820/11658/15 за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" від 10 березня 2016 року про поновлення провадження у справі у зв'язку із тим, що відпали обставини, за яких було зупинено провадження. .

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 18.02.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" зареєстроване як юридична особа 02.10.2001 року та перебуває на податковому обліку в Західній ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з 01.11.2001 року за № 4759.

Відділом перевірок платників з окремих питань управління податкового аудиту на виконання наказу ДФС України від 31.07.2014 року № 22 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків", на підставі направлення на перевірку від 03.12.2015 року № 607 та наказу від 03.12.2015 року № 703 "Про проведення документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ НВП "ЛЮКС-Х" ()", виданих Західною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області Борздовим О.В. складено акт про те, що 03.12.2015 року о 15 год. 00 хв. був здійснений вихід на позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ НВП "ЛЮКС-Х" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "СК Вавилон" за період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року, ТОВ "Промекспоторг" за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року, ТОВ "ТД Укрсварка" за період з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року за податковою адресою ТОВ НВП "ЛЮКС-Х" : м. Харків, пров. Новажанівський, буд. 11.

При виході на перевірку перевіряючим було запропоновано директору ТОВ НВП "ЛЮКС-Х" ОСОБА_2 отримати наказ № 703 від 03.12.2015 року "Про проведення документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ НВП "ЛЮКС-Х" ()" та ознайомитись з направленням на перевірку №607 від 03.12.15 року, але директор відмовився від отримання наказу та робити на ньому будь-які записи.

Журнал реєстрації перевірок платником податків для вчинення запису перевіряючим не надано.

У зв'язку із відмовою від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки фахівцями Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області складено акт відмови від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП "ЛЮКС-Х" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "СК Вавилон" за період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року, ТОВ "Промекспоторг" за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року, ТОВ "ТД Укрсварка" за період з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року від 03.12.2015 року №607/20-33-22-02.

На підставі доповідної записки та звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків в.о. начальника Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на підставі п.94.2.3, п. 94.2 ст. 94 ПК України прийняте рішення про застосування умовного арешту майна від 03.12.2015 року (час прийняття рішення 17 год. 00 хв.).

З метою підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ "НВП"ЛЮКС -Ч" застосованого на підставі рішення в.о. начальника Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна від 03.12.2015 року, Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, звернулась до суду з поданням.

Приймаючи рішення про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що рішення в.о. начальника Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про застосування умовного арешту майна від 03.12.2015 року є обґрунтованим та законним.

Колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Положеннями ст.94 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Адміністративний арешт майна може застосовуватися, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

З системного аналізу положень ст.81 ПК України вбачається, що законодавець передбачив обов'язкову одночасну наявність декількох умов для початку проведення перевірки, а саме наявність підстав для проведення перевірки та пред'явлення відповідних документів.

Колегія суддів зазначає, що судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року по справі № 820/11901/15, яке набрало законної сили, було встановлено наступне.

Так, відповідно до пп.20.1.2, 20.1.4, 20.1.14 п.20.1 ст.20 ПК України, для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Відповідно до положень ст. 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Однією з підстав, передбачених п.73.3 ст. 73 ПКУ, для надсилання платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин письмового запиту про подання інформації є, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином з системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що інформаційний запит контролюючого органу має відповідати певним критеріям як форми, так і змісту.

Судом першої інстанції зазначено, що інформаційні запити контролюючого органу № 2907/10/20-33-22-04-09 від 08.10.2015 року та № 3851/10/20-33-22-04-09 від 30.10.2015 року не відповідають вимогам податкового законодавства ні за формою, ні за змістом.

Так, в інформаційному запиті №2907/10/20-33-22-04-09 від 08.10.2015 року вказано, що внаслідок отримання податкової інформації ДШ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області щодо ТОВ «СК Вавилон» з питань проведення фінансово-господарських операцій за період з 01.05.2014 року по 30.06.2014 року та з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року, виявлено факт про порушення вимог податкового законодавства ТОВ «СК Вавилон», та як наслідок про можливі порушення їх контрагентами.

В запиті №3851/10/20-33-22-04-09 від 30.10.2015 року зазначено, що підставою для надіслання запиту є отримання податкової інформації, яка свідчить про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Таким чином, подібні формулювання підстави для направлення запиту не відповідають вимогам ст.73 ПК України та ґрунтуються на припущеннях, адже у запиті контролюючий орган не зазначає яка саме інформація підтверджує наявність підстав для направлення запиту, не вказує про вид податкової інформації (лист, акт про проведення перевірки чи акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо). Тобто, у запитах № 2907/10/20-33-22-04-09 від 08.10.2015 року та № 3851/10/20-33-22-04-09 від 30.10.2015 року не зазначено жодної конкретної інформації, яка б свідчила про наявність підстав для направлення таких запитів.

Окрім того, контролюючий орган посилається на податкову інформацію, яка свідчить про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства. Проте, в порушення положень ст. 73 ПК України, податковим органом не зазначено жодних підтверджуючих документально фактичних даних, які б свідчили про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства.

Згідно положень ст. 73 ПК України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що складені та направлені контролюючим органом запити № 2907/10/20-33-22-04-09 від 08.10.2015 року та № 3851/10/20-33-22-'34-09 від 30.10.2015 року не відповідають вимогам ст. 73 ПК України, а тому позивач фактично звільнений від обов'язку надання відповіді на такі запити контролюючого органу, та як наслідок, відсутність законних підстав для складання оскаржуваного рішення у вигляді наказу на проведення перевірки.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу № 703 від 03.12.2015 року, правовою підставою для його винесення відповідач визначив пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України.

Відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка може бути проведена серед іншого, у разі, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно п.81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З системного аналізу положень ст. 81 ПК України вбачається, що законодавець передбачив обов'язкову одночасну наявність декількох умов для початку проведення перевірки, а саме наявність підстав для проведення перевірки та пред'явлення відповідних документів.

Проте, у контролюючого органу були відсутні підстави, передбачені п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України для проведення перевірки, а тому, враховуючи положення ст. 81 ПК України, позивач мав право не допускати посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Крім того, положеннями ст. 81 ПК України передбачено, що одним із обов'язкових клієнтів, який повинна пред'явити посадова особа контролюючого органу є службове посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Положеннями ст. 81 ПК України передбачено, що проведенню контролюючим органом документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки передує низка наступних умов: наявність законних підстав для проведення перевірок, визначених цим Кодексом, та пред'явлення або надіслання відповідних документів, серед яких є службове посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Проте, як зазначено позивачем та підтверджено матеріалами справи, під час виходу ревізора-інспектора на перевірку НВП «Люкс-Х» ТОВ директору такого підприємства серед іншого, було пред'явлено довідку замість службового посвідчення, що підтверджується доповідною запискою №73/20-33-22-02 від 03.12.2015 року, що не передбачено законом та є порушенням положень ст. 81 ПК України.

Положеннями ст. 81 ПКУ передбачено, що непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Таким чином, саме відсутність підстав для проведення перевірки на підставі наказу №703 від 03.12.2015 року та не пред'явлення службового посвідчення ревізора-інспектора, як того вимагає Податковий кодекс України, стали причиною для не допуску посадової особи контролюючого органу до проведення перевірки НВП «Люкс-Х» ТОВ 03 грудня 2015 року, за наслідками чого податковими співробітниками складено акт №2009/20-33-22-02 від 03.12.2015 року, а тому оскаржуваний наказ №703 від 03.12.2015 року не був реалізований.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість наказу №703 від 03.12.2015 року «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки НВП «Люкс-Х» ТОВ ()», а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи дані обставини, колегія зазначає, що згідно статті ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У зв'язку з тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року по справі № 820/11901/15 було скасовано наказ Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 703 від 03.12.2015 року "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки НВП "Люкс-Х" ТОВ", та враховуючи, що саме на підставі акту про недопуск до проведення вищезазначеної документальної виїзної перевірки від 03.12.2015 року № 2009/20-33-22-02 було прийняте рішення про застосування умовного арешту майна відповідача, колегія суддів приходить висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х".

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу. або

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови були порушені норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні подання Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна .

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2015р. по справі № 820/11658/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні подання Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Люкс-Х" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. Пянова Я.В.
Повний текст постанови виготовлений 29.03.2016 р.