Справа № 2-а-6008/11
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6008/11
Провадження № 2-а/1015/4417/11
ПОСТАНОВА

іменем України

24.10.2011 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації про стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства із позовом до відповідачів ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації про зобовязання здійснити перерахунок пенсії та щорічної допомоги на оздоровлення.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є постраждалою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалід ІІ групи, захворювання, яке повязана з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС. Має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем проживання органами соціального захисту населення.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, відповідно до вимог ст. 48 Закону.

Вважає дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації щодо виплати їй щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах менших пяти мінімальних заробітних плат.

Посилаючись на зазначене ОСОБА_1 просила визнати відмову у перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з боку ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинськох РДА неправомірною; стягнути з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинськох РДА недоплачені кошти в розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2010 рік та зобовязати надалі проводити розрахунки щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач подав до суду заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закріплено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік» встановлено, що питання складення нормативного документа щодо порядку та розміру виплати сум на оздоровлення покладається на Кабінет Міністрів України. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами та у відповідності бюджетним паспортам даної програми. Тому, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації проводило виплати щорічної одноразової допомоги відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік».

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується посвідченням серії А № 126142. Інвалід 2-ї групи відповідно до довідки Сер. КИО І № 146012 від 15 грудня 2000 року.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

З наданої відповіді ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 01.11.2010 р. № 2873 вбачається, що позивачу виплата щорічної одноразової допомоги здійснюється згідно Постанови Кабінету Міністрів України, як інваліду ІІ групи у розмірі 120 грн.

З огляду на те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 відповідач не правомірно виплачував компенсацію в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 48 зазначеного Закону за вказаний період.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги на оздоровлення. Дія вказаної статті зупинялась відповідними Законами України Про державний бюджет на відповідний рік (2006-2007 роки). Зупинення дії вказаної статті на 2007 рік визнано неконституційним у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007. З 01.01.2008 діяла нова редакції ст. 48, яка визнана неконституційною Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, виходячи з вищенаведеного та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору щодо визначення розміру допомоги на оздоровлення, застосуванню підлягатиме саме положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, а не положення Закону України «Про Державний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації щодо виплати позивачу щорічної одноразової допомоги на оздоровлення є неправомірними, та суперечать вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами та враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на момент здійснення виплати, здійснити перерахунок та виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

Згідно вимог ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а тому суд застосовує позовну давність в межах закону.

Позивач звернулася до суду 20 вересня 2011 року.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню з урахуванням шестимісячного строку звернення до суду з позовом за захистом прав, свобод та інтересів, тобто за 2010 рік.

Вимоги позивача про зобовязання відповідача в подальшому проводити перерахунок пенсії не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 152 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 9, 11, 99, 159, 161-163, 183-2 КАС України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення неправомірними.

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік, в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.М. Ковальчук