Справа № 759/16870/15-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Закревській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України у Святошинському районі м. Києва на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України у Святошинському районі м. Києва про зобов'язання призначити пільгову пенсію, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України у Святошинському районі м. Києва про зобов'язання призначити пільгову пенсію - задоволено.

Визнано незаконною відмову управління Пенсійного Фонду України в Святошинському районі м. Києва в призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Святошинському районі м. Києва призначити та виплатити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 15 вересня 2015 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії довідок про порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів, позивач з 04 січня 1981 року по 21 листопада 1991 року виконувала роботи на посаді муляра в складі комплексної бригади, а також працювала на посаді ізолювальниці в ПАТ «Будінженермережа-5» з 01 квітня 2002 року по 01 липня 2009 року.

15 вересня 2015 року позивач звернулася до управління Пенсійного Фонду України в Святошинському районі м. Києва із заявою та з відповідними документами про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, однак листом від 24 вересня 2015 року їй було відмовлено, оскільки постановою Ради Міністрів СРСР від 22 лютого 1956 року №1173 зазначена професія не передбачена, а муляри, зайняті в бригадах малярів і в спеціалізованих ланках комплексних бригад, мають право на пенсійне забезпечення згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за умови, що особа працювала за такою професією після 01 січня 1992 року, а також позивачем не надано документів, які підтверджують факт атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження роботи із шкідливими і важкими умовами праці по Списку №2 після 21 серпня 1992 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи даний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. «б» ч. 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій .

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач дійсно працювала в період з 04 січня 1981 року по 21 листопада 1991 року муляром складі комплексної бригади, а також працювала на посаді ізолювальниці в ПАТ «Будінженермережа-5» з 01 квітня 2002 року по 01 липня 2009 року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

В судовому представник позивача посилався на лист Міністерства праці та соціальної політики України від 23 квітня 2007 року № 1131/0/21-07, згідно якого пункт 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, № 383, застосовується в тому випадку, якщо професію (посаду) до Списків внесено вперше.

Відповідач з даним твердженням не погодився та зазначив, що умови вищезазначеного пункту Порядку в частині зарахування до пільгового стажу всього періоду роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків діють лише у тому випадку, коли особа продовжувала працювати на відповідних посадах або за професіями після внесення їх до Списків. Роз'яснення, що містяться у листі Міністерства праці та соціальної політики № 1131/0/21-07 також стосуються лише вказаного випадку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Роз'ясненням Міністерства юстиції України від 22 липня 2011 року зазначено, що визначення пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, то до такого стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року, тобто з моменту набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, якою затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01 серпня 1992 року № 442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до положень пункту 3 зазначеної Постанови проведення атестації робочих місць доручено керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання. Абзацом 2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. При цьому, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Не проведення підприємством, на якому працював позивач, атестації робочих місць не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом першої інстанції було встановлено, що на момент звернення до відповідача позивач мала необхідний пільговий стаж на роботі з шкідливими умовами праці та досягла відповідного віку, що свідчить про набуття ним права на призначення пенсії на пільгових умовах. Крім того, даний факт підтверджується довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії № 49 від 30 липня 2015 року. Також, з матеріалів справи вбачається, що на підприємстві, де працювала позивач, було проведено атестацію робочих місць.

Твердження апелянта про невідповідність періоду трудової діяльності позивача наведеним вимогам законодавства, оскільки професія муляра вперше була передбачена Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, що стала чинною 01 січня 1992 року, а до того статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначала, що муляри, які постійно працюють в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад, мають право на пенсійне забезпечення за умови, що особа працювала за цією професією після 01 січня 1992 року, спростовується наведеним вище Роз'ясненням.

Отже, враховуючи, що позивач має повний стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, ї трудова книжка містить всі необхідні відомості для призначення пільгової пенсії за Списком № 2, посада на якій працювала позивач включена до переліку професій з шкідливими умовами праці, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв неправомірно.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України у Святошинському районі м. Києва - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.