Справа № 2518/2-а-11496/11
Суддя: Шляхов В. І.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2011 року смт. Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Шляхов В. І., розглянувши у скороченому провадженні справу за адмінстративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області - про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

Звернувшись до суду з означеним позовом до відповідача позивач обгрунтував вимоги тим, що він є потерпілим від чорнобильської катастрофи (категорія 3), постійно проживає в населеному пункті, віднесеному до 3 зони по забрудненню у звязку з аварією на ЧАЕС та, згідно ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон N 796-XII), має право на щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, в розмірі 30% мінімальної заробітної плати, виплата якої відповідачем провадиться з порушенням закону, у розмірах менших, ніж передбачено законом. У звязку з цим, позивач просив визнати дії УПСЗН Ріпкинської РДА неправомірними та зобовязати УПСЗН Ріпкинської РДА перерахувати та виплатити компенсацію за ст. 37 Закону N 796-XII з 01.07.2010 року по данний час.

Ухвалами судді вимоги адміністративного позову по за шестимісячним строком звернення до суду залишені без розгляду, та в решті відкрите провадження про що належним чином повідомлено відповідача.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, в якому просить відмовити в позові повністю за необґрунтованістю позовних вимог, та за відсутністю в з їх боку протиправних дій. Обґрунтування заперечень проти позову зводиться до того, що розмір щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбаченої ч.1 ст. 37 Закону N 796-XII, обрахований ними відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2008 року № 530, від 26.07.96 р. № 836 у сумі 2 грн. 10 коп., тому вважають, що їх дії є правомірними. Також посилаються на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат чорнобильцям у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування, що унеможливлює стягнення з них вказаних коштів, які є шкодою, яка у звязку з визнанням актів неконституційними, відповідно до ст. 1175 ЦК України підлягає стягненню з держави, і вони не є належним відповідачем по справі.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, приходжу до висновку, що достатні підстави для прийняття законної і обґрунтованої постанови в порядку скороченого провадження, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач є особою, що постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Додатку № 2 Постанови Кабінету Міністрів Української РСР Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофита Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 23.07.1991р. № 106 віднесено до населених пунктів третьої зони по забрудненню в звязку з аварією на Чорнобильській АЕС, жителям яких з 1 квітня 1991 року виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства.

Частиною 1 ст. 37 Закону N 796-XII, чинною на час спірних правовідносин, закріплено право громадян на щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, в розмірі 40% мінімальної заробітної плати.

По справі встановлено, що позивачу, згідно його заяви, виплата відповідачем щомісячної грошової допомоги передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону N 796-XII, проводиться в розмірі 2 грн. 10 коп. щомісячно відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В той же час, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, приходжу до висновку, що при визначенні розміру щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування застосуванню підлягає ст. 37 Закону N 796-XII, в його редакції, чинній до 01. 01. 2008 року (редакція від 05. 10. 2006 року), з якої вбачається, що під час визначення розміру допомоги передбаченої цією статтею за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не розмір 2 грн. 10 коп., передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26. 07. 1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача, тому, заперечення відповідача стосовно правомірності своїх дій є безпідставними.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач отримуючи спірну виплату відповідно до ст. 37 Закону не має права вимагати її отримання у розмірі що не відповідає Закону, про що заявив вимоги, тому в їх задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст. 1832 КАС України, суддя -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Дії управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації з нарахування ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, не в розмірі визначеному частиною 1 ст. 37 Закону N 796-XII неправомірними.

В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю. Судові витрати відсутні.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 КАС України.

Суддя В. І. Шляхов