Справа № 826/12829/15
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Київ К/800/3400/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Донця О.Є.

за участю:

секретаря Маджар О.М.

представника позивача Дряхлова Є.О.

представника відповідача Чернявської О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року

у справі № 826/12829/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна»

до Київської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Митниця) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.03.2015 № 125130005/2015/610019/6 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.03.2015 № 125130005/2015/00041.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2016, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі касатор просив скасувати вказані судові акти з мотивів порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про задоволення позову.

Касаційна скарга обґрунтована переважно тим, що під час митного оформлення товару та під час розгляду справи відповідач не посилався на відсутність рахунку-фактури як на підставу коригування митної вартості товару. Водночас, на думку позивача, митному органу були надані всі необхідні документи, які підтверджували заявлену товариством митну вартість товару, його кількісні і якісні характеристики, а тому у відповідача були відсутні підстави для застосування відмінного від першого методу визначення митної вартості товару.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Митниця просила залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 30.10.2014 між ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» (покупець, Україна) та НК «Роснєфть» (продавець, Росія) було укладено контракт № 100014/10663К.

Відповідно до умов контракту та додатку до нього від 24.02.2015 № 010 продавець передає, а покупець купує на умовах СРТ з.д. станція та/або станція Суземка Експ. неетилований бензин марки Регуляр - 92 (АИ-92-К5), ціна на товар, що поставляється, фіксується в доларах США за одну метричну тонну і складає 432,61 долари США.

Крім того, ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» було укладено договір доручення від 01.01.2015 № 0018ПЦ із ТОВ «Брок-Енерджі», за яким ТОВ «Брок-Енерджі» зобов'язувалося, як повірений, надавати комплекс митно-брокерських послуг, а також укладено договір транспортного експедирування від 09.02.2015 №0019ПЦ із ТОВ «Ітек Транс», відповідно до якого ТОВ «Ітек Транс» зобов'язується організувати виконання послуг, пов'язаних з організацією перевезень залізничним транспортом товару.

12.03.2015 позивачем до митного оформлення заявлений товар: неетилований бензин марки Регуляр - 92 (АИ-92-К5), клас D за митною декларацією № 125130005/2015/541872 та визначено митну вартість товару із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору).

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0000095 від 26.02.2015; накладну УМВСУ № АЦ311201 від 07.03.2015; рахунок-проформу № 960 від 04.03.2015; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 10 від 24.02.2015; контракт № 100014/10663К від 30.10.2014; договір про надання послуг митного брокера № 0018ПЦ від 01.01.2015; сертифікат відповідності № UAІ.145.0010372-15 від 26.02.2015; декларацію про відповідність б/н від 26.02.2015; інформацію про позитивні результати радіологічного контролю товару № 2719 від 07.03.2015; декларацію про походження товару № 960 від 04.03.2015; звільнення від сплати додаткового імпортного збору № 06; лист № 6-15593 від 24.02.2015; паспорт № 04977 від 05.03.2015; митну декларацію країни відправлення № 10006120/050315/0000519 від 05.03.2015.

Митним органом було повідомлено декларанта, що для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 Митного кодексу (далі - МК) України необхідно надати додаткові документи, а саме: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) прайс - листи виробника товару, відповідно до заявлених умов поставки; 3) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.

12.03.2015 Митниці направлено лист № 12/03/15, у якому повідомлено, що прайс-листи по формуванню ціни, підготовлені ВАТ «НК «Роснєфть», були подані; бухгалтерські документи - відсутні, оскільки продукт нереалізований, а висновки спеціалізованих експертних організацій наданий момент надати немає можливості.

12.03.2015 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 125130005/2015/610019/6 та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2015/00041.

Відповідно до змісту рішення про коригування митної вартості метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), не застосовується тому, що декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості та у зв'язку із невиконанням вимог статті 58 МК України. Метод був використаний з урахуванням інформації, наявної в митному органі, щодо митного оформлення товарів за митною декларацією від 06.03.2015 № 100260005/2015/199417. Проведено консультацію між митним органом та декларантом, відповідно до вимог статті 57 МК України.

Вважаючи рішення митного органу незаконними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у Митниці виник обґрунтований сумнів стосовно правильності заявленої митної вартості товару, а оскільки декларантом не надало достатньо додаткових документів для її підтвердження, то митний орган відповідно до митного законодавства прийняв правомірні рішення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з викладеним висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як установлено судами попередніх інстанцій, підставою для витребовування додаткових документів та прийняття оспорюваного рішення було те, що декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості та у зв'язку із невиконанням вимог статті 58 МК України.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач під час митного оформлення ввезеного товару не надав будь-яких документів, які свідчать як про оплату товару, а також не надав інвойс (рахунок-фактуру). Водночас, суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги посилання позивача на те, що до митного оформлення було надано рахунок-проформу, оскільки спірний товар був об'єктом купівлі-продажу.

Колегія суддів бере до уваги те, що відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз положень частини другої статті 53 та частини другої статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що Митниця позбавлена можливості застосовувати метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), якщо заявлені декларантом відомості щодо ціни товару не підтверджено обов'язковими документами, перелік яких зазначено в частині другій статті 53 МК України.

Ураховуючи те, що ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» під час митного оформлення товару не надало Митниці обов'язковий для застосування першого методу визначення митної вартості товару документ, а саме інвойс (рахунок-фактуру), колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій щодо правомірності відмови відповідача у застосуванні вказаного методу визначення митної вартості товару.

Частинами третьою і четвертою статті 57 МК України визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Таким чином, оскільки Митниця, як установлено судами попередніх інстанцій, дотрималась вказаного порядку дій, визначеного положеннями статті 57 МК України, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, спростовуються викладеними норми права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішень судів попередніх інстанцій відсутні.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 165, 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

О.Є. Донець

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель