Справа № П/811/3507/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2016 рокусправа № П/811/3507/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі № П/811/3507/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.01.2014року:

- №, яким визначено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 35 735,17 грн.;

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 4563395,00 грн;

- №, яким нараховано 510,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- №, яким нараховано 510,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015року у справі № П/811/3507/15 адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував оскаржене позивачкою податкове повідомлення рішення від 30.01.2014року №, яким останній нараховано 510,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Сторони не погодилися із рішенням суду першої інстанції та подали апеляційні скарги.

Так, позивачка не погодилася із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. В скарзі, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, позивачка просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015року в частині та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В свою чергу, відповідачем також була подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції в частині, що стосується задоволення позовних вимог позивачки. Вважає, що суд невірно розтлумачив норми ст.ст. 51,70 ,176 Податкового кодексу України, що призвело до безпідставного скасування податкового повідомлення-рішення. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в оскарженій частині та прийняти нове рішення, яким позивачці відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні, що відбувалося 11.12.2015року, підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1, наполягав на її задоволенні. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги ОДПІ, наполягав на її задоволенні. Щодо вимог апеляційної скарги позивачки, прохав залишити її без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що скарги задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 05.12.2013р. по 11.12.2013р. посадовими особами Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградської області було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2013р..

За результатами перевірки складено акт №398/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 18.12.2013р., висновками якого, зокрема, виявлено порушення ФОП ОСОБА_1, на думку податкового органу:

- п.292.1 ст.292 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим нараховано єдиний податок в сумі 33 154,17 грн., у тому числі за 2012 рік у сумі 22 830,17 грн., за І півріччя 2013 року в сумі 10 530,53 грн.;

- п.51.1 ст.51, п.70.16 ст.70, пп."б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України щодо не подання та не відображення в податкових розрахунках за формою 1-ДФ виплату доходів фізичним особам-підприємцям за ІІ, ІІІ, ІV квартали 2011 року, І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2012 року, І квартал 2013 року та не включення в податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ виплачених доходів СГД - фізичним особам за ІІ квартал 2013 року;

- п.2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, оскільки не оприбутковано готівкові кошти в сумі 912 679,00 грн.;

- пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України щодо ненадання у повному обсязі на перевірку первинних документів.

На підставі акта перевірки Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області 30.01.2014року винесено податкові повідомлення рішення:

- №, яким позивачці збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 510,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.18, Т.1);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.17, Т.1);

- №, яким визначено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 35 735,17 грн., у тому числі 33154,17 грн. основного платежу та 2 581,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.15, Т.1);

- №, яким до позивачки застосовано штрафні (фінансові) санкції штрафи в сумі 4 563 395,00 грн. (а.с.16, Т.1).

Вважаючи прийняті рішення протиправними, позивачка звернулася до суду з вимогами про їх скасування. Доводи позивачки зводились до порушення відповідачем визначеного законом порядку проведення перевірки, оскільки всупереч наказу про проведення виїзної перевірки відповідачем було проведено позапланову невиїзну перевірку. Окрім того, перевіркою встановлено не включення позивачкою до обсягу виручки від реалізації продукції грошових коштів (виручки), які були інкасовані на її розрахунковий рахунок, проте такі кошти не можуть вважатися виручкою, оскільки отримувалися не як власний дохід, а на виконання договорів доручення, укладених з Громадською організацією "Спілка споживачів Мегаспорт" та Громадською організацією "Спілка споживачів Мегасервіс", отримані кошти не використовувалися нею для здійснення підприємницької діяльності.

Оприбуткування готівки за своєю суттю є обліком отриманих готівкових надходжень, що переходять у власність суб'єкта підприємництва з метою їх подальшого відображення у складі валових доходів (витрат), натомість отримані позивачкою грошові кошти не переходили у її власність і не підлягають оподаткуванню саме нею. Позивачка наполягає, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання порушень норм щодо регулювання обігу готівки (неоприбуткування в касах готівки) податковий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених ч.1 ст.250 ГК України, при цьому закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків виключає застосування адміністративно-господарських санкцій.

Також, позивачка стверджує про безпідставне застосування до неї штрафу за неподання у повному обсязі на перевірку документів, оскільки під час проведення перевірки документи у неї не витребовувалися. Крім цього, у випадку здійснення саме виїзної перевірки позивачка мала б змогу забезпечити надання усіх документів.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги частко, і з його висновками повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Щодо порушення податковою інспекцією порядку призначення та проведення перевірки.

Суд встановив і це підтверджується матеріалами справи, що наказом керівника ОДПІ №1356 від 05.12.2013р. було призначено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2013 р. тривалістю 5 робочих днів з 05.12.2013 року (а.с.14, Т.1).

05.12.2013р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області із заявою про проведення документальної позапланової перевірки у приміщенні Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області (а.с.70, Т.1).

Тобто, позивачка була обізнана про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та саме за її проханням податковим органом замість виїзної перевірки проведено невиїзну перевірку.

Підстави та умови для початку проведення як позапланових документальних виїзних так і позапланових документальних невиїзних перевірок визначені Податковим кодексом України і є тотожними.

Контролюючим органом у даному випадку було дотримано вимог закону, доведено до відома планика податку про призначення перевірки, ознайомлено з наказом та направленнями на перевірку і за проханням позивача проведено таку перевірку у приміщенні податкової інспекції.

Відповідачем було дотримано вимог п.78.4 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, тому доводи позивачки про допущені порушення порядку призначення та проведення перевірки є безпідставними.

Щодо виявлених під час перевірки порушень.

Податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2014р. винесене відповідачем на підставі п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, у зв'язку з не наданням ФОП ОСОБА_1 на перевірку первинних документів, що підтверджують придбання (отримання на зберігання) та транспортування товарно-матеріальних цінностей; розрахункових документів, що підтверджують фактично отримані та виплачені суми винагороди згідно з актами виконаних робіт; не надання в повному обсязі актів виконаних робіт (а.с.54-55, Т.1).

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Описом документів, наданих на документальну перевірку позивачкою від 06.12.2013р. (а.с.160 Т.1) підтверджено факт неподання останньою первинних документів, що підтверджують придбання (отримання на зберігання) та транспортування товарно-матеріальних цінностей; розрахункових документів, що підтверджують фактично отримані та виплачені суми винагороди згідно з актами виконаних робіт, а також не надання в повному обсязі актів виконаних робіт.

Більш того, такі документи не були надані позивачкою і до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку відповідачем правомірно застосовано до позивачки санкції, передбачені п. 121.1 ст. 121 ПК України, і підстави для скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2014 р. відсутні.

Податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2014р. винесене Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області на підставі п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України, у зв'язку з не поданням ФОП ОСОБА_1 розрахунків та не відображенням відомостей про виплачені доходи від здійснення підприємницької діяльності фізичним особам-підприємцям.

Як вбачається з матеріалів справи, санкції відповідач застосував за порушення позивачкою вимог п.51.1 ст.51, п.70.16 ст.70, пп."б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно з пп."б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

У відповідності до п.177.8 ст.177 Податкового кодексу України під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від операцій, здійснюваних у межах обраних ним видів діяльності, суб'єкт господарювання, який нараховує (виплачує) такий дохід, не утримує податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що у перевіряємому періоді позивачем виплачено кошти фізичним особам-підприємцям ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с.44-45, Т.1). Відповідачем не заперечується факт реєстрації зазначених осіб фізичними особами-підприємцями. При цьому податковим органом не доведено факту перебування зазначених осіб у фактичних трудових взаємовідносинах з позивачем на підставі цивільно-правових договорів.

Виплачуючи вказаним вище особам кошти, ФОП ОСОБА_1 не діяла як податковий агент у розумінні п.18.1 ст.18 Податкового кодексу України, а тому у неї не виникло обов'язку з подання розрахунків та відображення відомостей про виплачені доходи відповідно до п.51.1 ст.51, пп."б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію (штраф) згідно п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України, а тому таке рішення підлягало скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2014р. прийняте податковою інспекцією з огляду на висновки про заниження ФОП ОСОБА_1 обсягу виручки від реалізації продукції (робіт, послуг) на суму 916 447,50 грн., у тому числі за 2011 рік на суму 253 364,00 грн., за 2012 рік на суму 456 603,50 грн., за І півріччя 2013 року на суму 206 480,00 грн. (а.с.35, Т.1).

Суд встановив, що позивач як фізична особа-підприємець у період з 01.01.2011 р. по 30.06.2013р. перебувала на спрощеній системі оподаткування - ІІІ група платників єдиного податку (а.с.25, 80, Т.1). У перевіряємому періоді видами діяльності ФОП ОСОБА_1 були: діяльність посередників у сфері торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; дослідження кон'юнктури ринку.

З виписки по розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1 вбачається, що протягом перевіряємого періоду на рахунок позивачки надійшла інкасова виручка, зокрема у ІІ кварталі 2011 року в сумі 110 504,00 грн., у ІІІ кварталі 2011 року - 86 700,00 грн., у ІV кварталі 2011 року - 91 050,00 грн., у І кварталі 2012 року - 72 500,00 грн., у ІІ кварталі 2012 року - 120 885,00 грн., у ІІІ кварталі 2012 року - 95 700,00 грн., у ІV кварталі 2012 року - 128 860,00 грн., у І кварталі 2013 року - 98 780,00 грн., у ІІ кварталі 2013 року - 107 700,00 грн. (а.с.20-26, Т.4).

Статтею 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 р. №727/98 (чинного до 01.01.2012 р.), було встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Водночас виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Окрім того, у відповідності до п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України, чинної з 01.01.2012 року, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

З огляду на зміст п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України до третьої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності відносяться фізичні особи-підприємці, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 20 осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000 гривень.

Разом з тим, п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України визначено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої - четвертої груп є календарний квартал.

Відповідно до п.292.1 ст.292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку для фізичної особи-підприємця є - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно з п.292.4 ст.292 Податкового кодексу України у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

У відповідності до п.292.6 ст.292 Податкового кодексу України датою отримання доходу є дата надходження коштів на поточний рахунок (у касу) платника єдиного податку, дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності, дата фактичного отримання платником єдиного податку безоплатно одержаних товарів (робіт, послуг).

Кошти, отримані фізичною особою-підприємцем на виконання умов договору доручення, не є виручкою такого платника податків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 13.06.2013 р. у справі №21-176а13. Проте така позиція стосується виключно коштів, які надходять на рахунок платника податків на виконання договору доручення.

Відповідно до договору доручення №1084 від 01.04.2011 р., укладеного ФОП ОСОБА_1 (Повірений) та Громадською організацією "Спілка підприємців "Мегасервіс" (Довіритель), Довіритель доручив Повіреному здійснити наступні юридичні дії: організувати всі роботи і операції, пов'язані з роз'ясненням споживачам якісних характеристик продукції для спорту та відпочинку та представлення такої продукції, і прийняттям від споживачів залогової вартості такої продукції у готівковій і безготівковій формах, а також інкасацію такої залогової вартості на банківські рахунки Довірителя (а.с.34-35, Т.4). Повірений зобов'язаний щоденно здійснювати зарахування і інкасацію залогової вартості, прийнятої від споживачів, на рахунки Довірителя в банківських установах.

За договорами доручення №16 від 01.01.2012р. (а.с.37-38, Т.4), №1319 від 01.05.2012 р. (а.с.44-46, Т.4), укладених ФОП ОСОБА_1 (Повірений) з Громадською організацією "Спілка підприємців "Мегасервіс", Громадською організацією "Спілка підприємців "Мегаспорт" (Довіритель), Довіритель доручив Повіреному здійснити наступні юридичні дії: організувати всі роботи і операції, пов'язані з організацією експозиції продукції продукції для спорту та відпочинку в експозиційних точках мережі Мегаспорт, організація всіх супутніх процесів, пов'язаних з експозицією продукції, для найбільш повного та якісного представлення такої продукції перед споживачем згідно стандартів та умов обслуговування кінцевого споживача. Рух всіх ресурсів, що ввірені Повіреному за даними договорами, або до яких Повірений має доступ згідно з виконанням даного договору, відбувається лише з письмового розпорядження Довірителя, яке останній надає в електронному вигляді.

Згідно з договором доручення №835 від 01.06.2013р., укладеним між ФОП ОСОБА_1 (Повірений) та Громадською організацією "Спілка підприємців "Мегаспорт" (Довіритель), Довіритель в якості уповноваженого представника кінцевого споживача доручив Повіреному здійснити наступні юридичні дії: організувати всі роботи і операції, пов'язані з організацією повноцінного функціонування експозиційної точки мережі Мегаспорт, а саме роботи та послуги щодо: експозиції продукції для спорту та відпочинку в експозиційних точках мережі Мегаспорт; організація всіх супутніх процесів, пов'язаних з експозицією продукції, для найбільш повного та якісного представлення такої продукції перед споживачем згідно стандартів та умов обслуговування кінцевого споживача; організація всіх робіт і операції, що пов'язані з замовленням, закупкою, доставкою та передачею кінцевим споживачам продукції для спорту та відпочинку, у відповідності до Положення про стандарти діяльності мережі Мегаспорт та обслуговування споживачів, в осередках збору споживачів; організація функціонування експозиційної точки кваліфікованим персоналом по консультуванню кінцевих споживачів щодо якісних та інших характеристик продукції для спорту та відпочинку; організація інших необхідних процесів для виконання даного доручення (а.с.76-78, Т.4).

Разом з тим, у відповідності до умов додаткових угод від 01.04.2014 р. до договору №1084 від 01.04.2011 р. (а.с.54, Т.4), від 01.01.2012 р. до договору №16 від 01.01.2012 р. (а.с.56, Т.4), від 01.05.2012 р. до договору №1319 від 01.05.2012 р. (а.с.58, Т.4), Довіритель доручає, а Повірений від імені, за рахунок та в інтересах Довірителя зобов'язується укласти договір оренди/суборенди приміщення та оплачувати за рахунок Довірителя пов'язані з цим договором платежі. Повірений зобов'язаний оплачувати послуги пов'язані з утриманням приміщення та усі супутні послуги, які можуть вплинути на стале та якісне виконання умов цього договору. Повірений зобов'язується надавати щорічні звіти про кошти використані ним з метою виконання цього Договору, які повинні бути погоджені Довірителем.

На підтвердження виконання зазначених договорів суду надано копії актів здачі-прийняття виконаних робіт та звіти про використання грошових коштів за договорами доручення (а.с.102-109, Т.1, а.с.36, 39-43, 47-49, 55, 57, 59, Т.4).

Окрім того, у відповідності до договору відповідального зберігання №21 від 01.04.2011 р., укладеного між ТОВ "МС58" (Депонент) та ФОП ОСОБА_1 (Зберігач) Депонент передає, а Зберігач приймає товарно-матеріальні цінності для забезпечення експозиції та відповідального зберігання (а.с.110-111, Т.1). Зберігач може передати майно третім особам тільки за письмовим розпорядженням Депонента. Таке розпорядження Депонента Зберігач отримує в електронному вигляді, на умовах та у порядку, обумовленому сторонами.

При цьому до суду надано копії актів передачі товарно-матеріальних цінностей за договором відповідального зберігання №21 від 01.04.2011 р. (а.с.112-159, Т.1, а.с.99-213, Т.3).

Зі змісту цих договорів доручення встановлено, що ФОП ОСОБА_1 мала право за розпорядженням Довірителя використовувати кошти одержані на виконання договорів доручення для оплати оренди приміщення, та супутніх послуг, пов'язаних з виконанням договорів доручення.

Матеріали справи містять копії договорів: на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (а.с.37, Т.3), суборенди частини нежитлового приміщення (а.с.38-41, 44-54, Т.3), на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику групи реагування (а.с.55-58, 60-64, 66-69, 71-75, Т.3). Зі змісту зазначених договорів вбачається, що їх укладено від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та з метою здійснення нею господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Судом встановлено, що кошти, які надходили на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 як інкасова виручка використовувалися нею особисто з метою здійснення власної господарської діяльності, а не в межах виконання договорів доручення, оскільки укладаючи та виконуючи такі договори, позивач діяла від власного імені, у власних інтересах та за власний рахунок, а не від імені та за рахунок Довірителів.

Матеріали справи не містять доказів належності саме Довірителям коштів, які надходили на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 як інкасова виручка.

Викладене свідчить про те, що кошти, які надходили розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 як інкасова виручка є виручкою (доходом) позивача у розумінні ст.1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" та п.292.1 ст.292 Податкового кодексу України.

Оскільки факт заниження позивачкою у перевіряємому періоді обсягу виручки на суму 916447,50 грн. знайшов своє підтвердження, податковим органом правомірно донараховано грошове зобов'язання з єдиного податку у розмірі 33 154,17 грн., тож позовна вимога про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2014 р. задоволенню не підлягала.

Податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2014р. винесене відповідачем у зв'язку з порушенням позивачкою п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Згідно з п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Зі змісту книг обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1 судом встановлено, що позивачем у звітних періодах не включено до складу доходів суми, які надходили на її розрахунковий рахунок у період з 01.04.2011 р. по 30.06.2013 року у загальному розмірі 912 679,00 грн. (а.с.27-33, Т.4).

Позивачем допущено порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні у період з 01.04.2011 р. по 30.06.2013 р., тобто після набранням законної сили Податковим кодексом України, у зв'язку з чим при вирішенні даної справи підлягають врахуванню норми Податкового кодексу України.

За порушення вимог порядку оприбуткування готівки у касах, встановленого Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637, контроль за дотриманням якого покладено на органи доходів і зборів, як контролюючий орган у розумінні п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України, до платника податків підлягає застосуванню один із видів юридичної відповідальності, визначений п.111.1 ст.111 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що відповідачем при застосуванні до позивача фінансової санкції, передбаченої ст.1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки", дотримано строків притягнення до відповідальності, визначених Податковим кодексом України.

З огляду на підтверджений факт вчинення порушення, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2014 р. відсутні.

Доводи, наведені у апеляційних скаргах позивача та відповідача, не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі № П/811/3507/15 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 23.03.2016р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак