Справа № 819/242/14-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Київ К/800/15618/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - Інспекція)

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.02.2014

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015

у справі № 819/242/14-а (876/3286/14)

за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1)

до Інспекції

про скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року СПД ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.02.2014 № , згідно з яким позивачеві збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на 352 252,50 грн. (у тому числі 234 835 грн. за основним платежем та 117 417,50 грн. за штрафними санкціями).

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.02.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015, позов задоволено.

Судові акти зі спору мотивовані тим, що за наявності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних невідповідність підпису, яким скріплена податкова накладна у паперовому вигляді, електронному підпису, накладеному на податкову накладну в електронному вигляді, не може слугувати підставою для позбавлення платника права на податковий кредит. Також суди наголосили на відсутності у платника об'єктивної можливості ідентифікувати особу, підпис якої накладено на електронну податкову накладну, перевірити автентичність цього підпису, тоді як застосування до платника негативних наслідків за діяння, що перебувають поза межами його контролю та впливу, є неприпустимим.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у задоволенні даного позову. На обґрунтування касаційних вимог скаржник, посилаючись на приписи статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК) та пункту 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, зазначає, що підписи в електронній та у паперовій податкових накладних повинні належати одній і тій самій особі та співпадати; недотримання цієї вимоги виключає підтвердженість права платника на податковий кредит у порядку пункту 198.6 статті 198 ПК. Також Інспекція наголошує на невідповідності зазначеної в податкових накладних номенклатури товару поданим платником сертифікатам відповідності.

У запереченні на касаційну скаргу СПД ОСОБА_1 зазначає про правильність і обґрунтованість висновків попередніх інстанцій та просить залишити оскаржувані судові акти без змін, а скаргу - без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням такого.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що оспорюване податкове повідомлення-рішення було прийнято за наслідками проведення Інспекцією документальної планової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

Результати цієї перевірки висвітлені в акті від 11.01.2014 № 91/19-18-17-01/НОМЕР_2, в якому відображено висновок Інспекції про протиправне формування платником податкового кредиту з ПДВ на підставі податкових накладних, в яких підпис особи, що їх склала, не відповідає електронному підпису особи, що зареєструвала податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

В силу вимог пункту 201.10 статті 201 ПК податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно з абзацом дев'ятим пункту 201.10 цієї ж статті ПК відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Отже, відповідно до наведеної норми Закону обставинами, які виключають право платника на податковий кредит, є відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або складення податкової накладної постачальником з порушенням законодавчо визначених вимог. Власне ж невідповідність електронного підпису на електронній податковій накладній підпису, яким скріплена податкова накладна в паперовому вигляді, сама по собі не утворює складу податкового правопорушення та не може розцінюватися як недотримання платником податків - покупцем вимог пункту 201.10 статті 201 ПК. Накладення електронного цифрового підпису неуповноважених осіб продавця (постачальника) є причиною відмови у реєстрації такої податкової накладної відповідно до пункту 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246. Відтак, як вірно зазначили суди, перевірка автентичності підпису на електронних податкових накладних не належить до обов'язку платника, невиконання якого може тягнути негативні для нього наслідки у сфері оподаткування.

Як встановлено судами та не заперечується учасниками провадження, усі спірні податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Доказів підписання податкових накладних, одержаних СПД ОСОБА_1 від постачальників, неуповноваженими особами Інспекцією не представлено. Реальність господарських операцій, за якими позивачем сформовано оспорювану суму податкового кредиту з ПДВ, відповідачем не заперечувалась.

Посилання Інспекції на невідповідність представлених платником сертифікаційних документів номенклатурі товарів, наведеній у податкових накладних, також саме по собі, за відсутності інших обставин, що виключають право платника на податкову вигоду, не може розцінюватися як порушення платником правил формування податкового кредиту. Адже дотримання норм у сфері сертифікації товару не є кваліфікуючою ознакою права на податковий кредит.

На підставі цього суди дійшли цілком об'єктивного висновку про відсутність підстав для висновку про недобросовісність СПД ОСОБА_1 як платника податків та, відповідно, для невизнання податкової вигоди, на яку претендує позивач.

Доводи касаційної скарги наведених висновків не спростовують, а є, по суті, відтворенням правової позиції податкового органу по справі; ці доводи досліджувалися у судах першої та апеляційної інстанцій та отримали належну правову оцінку під час розгляду даного спору судами попередніх інстанцій.

Порушення норм матеріального чи процесуального права, які є підставою для зміни або скасування оскаржуваних рішень попередніх судових інстанцій, касаційним судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області відхилити.

2. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.02.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 у справі № 819/242/14-а (876/3286/14) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько