Справа № 820/539/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

24 березня 2016 р. №820/539/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - Демського В.Ю., представника відповідача - Піскун О.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: скасувати податкове повідомлення - рішення № від 08.02.2016 року про зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми ПДВ в сумі 277841,00 грн.; скасувати податкове повідомлення - рішення № від 08.02.2016 року про визначення позивачу податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 2849428,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є необґрунтованими, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" ґрунтуються на припущеннях про неспроможність контрагента - постачальника до виконання умов правочину, що зроблено на підставі акту про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента - постачальника. Позиція відповідача спростовується наявністю первинної документації щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Піскун О.В. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позовні вимоги є не обґрунтовані через те, що висновки акту перевірки є правомірними та відповідають чинному законодавству, а також зазначила, що фактично при здійсненні перевірки не встановлено фактів реального постачання, переміщення товару між позивачем та його контрагентом.

Представник позивача Демський В.Ю. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача Піскун О.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ" (далі - ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ") () зареєстровано як юридичну особу 22.06.1998р. Виконавчим комітетом Харківської міської ради (т.10 а.с. 101), перебуває на обліку в ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (т.10 а.с.102-106), є платником податку на додану вартість (т.10 а.с.107).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, видами діяльності ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" є виробництво алюмінію, виробництво міді, оптова торгівля відходами та брухтом, неспеціалізована оптова торгівля, відновлення відсортованих відходів (т.10 а.с.102-106).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" має відповідну ліцензію від 03.08.2010 року серії АВ№548770, яка видана Міністерством промислової політики України, термін дії якої не обмежений (т.10 а. с. 100).

Також суд зазначає, що ТОВ "Промметсплав" має свідоцтва Міністерства економічного розвитку і торгівлі України ГОМС ТОВ «Науково - Дослідний інститут «Сінтеко», , про атестацію аналітичної лабораторії на проведення вимірювань, за реєстраційним № 06544-2-4-24/4 ГОМС від 14.01.2013 року, яке діє до 14.01.2013 року, а також за реєстраційним № 06544-5-3-24/3 ГОМС від 27.11.2012 року, яке діє до 27.11.2015 року.

Судом встановлено, що ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських взаємовідносин з ТОВ "ТК "Портал" за період серпень - вересень 2015 року.

За результатами позапланової невиїзної перевірки складений акт від 22.01.2016 року №116/20-30-22-03/25611992 (т.1 а.с.11-26), яким встановлено порушення вимог п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, зі змінами та доповненнями, чим завищено податковий кредит на суму 2 177 460 грн. у серпні - вересні 2015 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у розмірі 1 899 619 грн. за серпень - вересень 2015 року, завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 277 841 грн. за вересень 2015 року.

Зазначений акт перевірки було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (т.1 а.с.44-45)

Рішенням ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 03.02.2016 року №1144/10/20-30-22-03-19 залишено висновки акту перевірки без змін (т.1 а.с.44-47).

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- від 08.02.2016 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 277841 грн. (т.1 а. с.8);

- від 08.02.2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2849428,50 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 1899619 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 949809,50 грн. (т.1 а. с.9).

Перевіряючи обґрунтованість висновків ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, викладених в акті перевірки від 22.01.2016 року №116/20-30-22-03/25611992, суд встановив наступне.

Як вбачається з зазначеного акту перевірки, податковим органом визначено, що ТОВ "ТК "Портал" проводив лише документальне оформлення операцій по постачанню підготовчого алюмінієвого сплаву, тому надані документи: податкові та видаткові накладні не є первинними документами і тому не можуть бути підставами для оформлення ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" показників податкової звітності.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" (покупець) та ТОВ "ТК "Портал" (постачальник) укладено договір поставки від 29.07.2015 року №29072015 (т.1 а.с.48-50). Згідно п. 1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти й оплатити продукцію виробничо - технічного призначення, іменовану надалі товар. Асортимент, кількість та ціна визначаються у видаткових накладних на товар, які є його невід'ємною частиною. Найменування товару: алюміній вторинний АВ97 ГОСТ 295-98, алюміній первинний А0 ГОСТ 11069-2001. Також п.п. 3.1 вказаного договору поставки визначено, що поставки товару здійснюється на умовах E.X.W., склад постачальника (або FCA - м. Харків, вул. Залютинська,6) (у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

Факт реальності поставки товару, сплати за нього, транспортування, підтверджується наданими первинними документами, а саме: податковими накладними (т.1 а.с.51-250, т.2 а.с.1-37), платіжними дорученнями (т.2 а.с.38-56), видатковими накладними, товарно - транспортними накладними (т.2 а. с. 57-249, т.3 а.с.1-250, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-133), довіреностями на отримання товару позивачем від постачальника (т.7 а.с.19-22).

На підтвердження оприбуткування придбаного товару у ТОВ "ТК "Портал" позивачем до матеріалів справи надано складські накладні (т.5 а.с.134-250, т.6 а.с. 1-2), оборотно - сальдові відомості по рахунку 201 (т.6 а.с.242-249 т.7 а.с.1-18), оборотно - сальдовими відомостями по рахунку 10 (т.10 а.с.170-176).

Також на підтвердження відповідності якості придбаного товару у ТОВ "ТК "Портал" позивачем до матеріалів справи надано сертифікати якості, протоколи перевірки зразків (т.6 а.с.3-241).

Для підтвердження використання придбаного товару у господарській діяльності для виробництва алюмінію позивачем надано накладні - вимоги на відпуск матеріалів (т.7 а.с. 23-69,134-231), паспорти плавок (т.7 а. с. 117-183), звіти про виробництво продукції (т. 7 а.с.70-116), калькуляції вартості виробництва продукції (т.7 а.с.232-250, т.8 а.с.1-29), сертифікати відповідності на вироблену продукцію (т.9 а.с.85-144).

Також позивачем до матеріалів справи надано первинні документи на підтвердження подальшої реалізації виробленої продукції, а саме: договори поставки, податкові накладні, платіжні доручення, видаткові накладні, довіреності, товарно - транспортні накладні, довіреності на відпуск продукції, акти приймання - передачі (т.8 а.с.30-250, т.9 а.с.1-78,145-201).

Сума податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "ТК "Портал" включена до складу податкового кредиту та відображена в декларації з податку на додану вартість, поданої до податкового органу.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що у деяких податкових накладних, які отримані позивачем від його контрагента - постачальника у спірних правовідносинах визначено інша дата та номер договору поставки, що є недопустимим для віднесення до податкового кредиту зазначених в даних податкових накладних сум, суд зазначає наступне.

Як встановлено з письмових пояснень представника позивача, у спірних податкових накладних контрагентом - постачальником допущена технічна описка щодо дати та номеру договору поставки, оскільки у визначений період між сторонами було укладено лише один договір поставки.

Також, враховуючи матеріали справи, спірні податкові накладні не позбавляють можливості ідентифікувати контрагента - постачальника позивача, який видав вказані податкові накладні, а також суд зазначає, що вказані податкові накладні містять відомості про поставлений товар контрагентом позивача, його вартість, дату здійснення операції та відповідну суму ПДВ.

Отже, наявність певних недоліків у первинних документах, в даному випадку у податкових накладних, при наявності інших документів, що підтверджують факт здійснення господарських операцій, що вже встановлено судом, не є підставою для позбавлення позивача права віднести сум ПДВ, сплаченого в ціні отриманого товару, до податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладене в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.09.2015р.

Таким чином, ТОВ "ТК "Портал" - виконало свої зобов'язання за вказаним вище договором, а ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" прийняло ТМЦ за цим договором, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

На підставі зазначених вище обставин, суд дійшов висновку, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесені позивачем - ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості придбаного товару) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Крім того, факт наявності у позивача - ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" матеріально - технічних ресурсів, що підтверджується відповідними договорами оренди, додатковими угодами, погодженнями, актами приймання - передачі тощо (т.10 а.с.33-99), персоналу, що підтверджується штатним розкладом (т.9 а.с.237-238), а також відповідними документами щодо кваліфікації працівників підприємства щодо виготовлення продукції (т.10 а.с.177-192), свідчить про наявність умов необхідних для здійснення основного виду діяльності - виробництво алюмінію шляхом переробки та здійснення позивачем зазначеного виду діяльності, що не заперечується відповідачем. Порядок формування податкового кредиту здійснювався у перевіряємому періоді відповідно Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абз. «а» п 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Суд зазначає, що угода, укладена між позивачем та його контрагентом ТОВ "ТК "Портал" є чинною та не визнана в установленому порядку недійсною.

Зазначена закупівля ТМЦ у контрагентів безпосередньо пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки придбані товари забезпечують отримання сировини для виробництва, що, в свою чергу, надає позивачу можливість займатися діяльністю щодо виробництва продукції, реалізації, яка направлена на отримання доходу.

Позивачем надані всі належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання ТМЦ, які призначені для використання у господарській діяльності ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ".

Таким чином, позивачем дотримано вимог Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит по операціях з ТОВ "ТК "Портал", позивачем подано декларації з ПДВ. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача на податкову інформацію від 03.11.2015р. №731/20-30-22-03/39925652 щодо ТОВ "ТК "Портал" за звітний період декларування ПДВ серпень - вересень 2015р. з питань проведення фінансово - господарських операцій з покупцями та постачальниками - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між ТОВ "ТК "Портал" та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08.02.2016 року №, від 08.02.2016 року №, прийняті податковим органом, є необґрунтованими, через що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Державного бюджету України фактично понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 46909,05 грн., що підтверджується квитанцією від 09.02.2016 року №8688 (т.1 а.с.29).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення від 08.02.2016 року №, від 08.02.2016 року №.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ" (код 25611992, 61051, м. Харків, вул. Клочківська,368, р/р 2005 у ХФ КБ "Приватбанк", МФО 351533) у розмірі 46909,05 грн. (сорок шість тисяч дев'ятсот дев'ять гривень 05 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 31 березня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.