Справа № 810/5603/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року (15:45) м. Київ 810/5603/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., представників позивача Шаповалова В.О. та Колодія О.М., представника відповідача Борисова І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.11.2015 № 001152201 та № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на необґрунтованість та безпідставність висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за лютий 2015 року на загальну суму 45 178, 00 грн. та завищення від'ємного значення з податку на додану вартість за лютий та квітень 2015 року на загальну суму 1 442 422, 00 грн.

Так, позивач вважає безпідставним твердження податкового органу про відсутність господарських відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргос-гарант», оскільки реальність господарських операцій з вказаним суб'єктом господарювання підтверджується належним чином засвідченими копіями відповідних первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, які були надані до перевірки, а чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентами.

Крім того, позивач зазначив про те, що він не мав можливості надати під час перевірки оригінали первинних документів, які були складені на підтвердження господарських операції з ТОВ «Аргос-гарант», оскільки останні були вилучені у нього Слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000149 від 19.06.2015, про що контролюючий орган було повідомлено при проведенні перевірки та внаслідок чого останній мав перенести терміни проведення перевірки на інший час.

Позивач вказав на те, що відповідач не звертався до відповідних правоохоронних органів з вимогою щодо надання доступу до вилучених первинних документів, які були складені між позивачем та ТОВ «Аргос-гарант». У зв'язку з цим, позивач вважає, що контролюючим органом було безпідставно проведено невиїзну документальну перевірку та прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав на те, що позивачем під час перевірки не було надано контролюючому органу доказів вилучення СУФР ГУ ДФС у м. Києві первинних документів, які були складені між ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та ТОВ «Аргос-гарант», зокрема, постанова суду та протокол виїмки первинних документів. На думку відповідача, вказане свідчить про відсутність первинної документації та про фіктивний характер господарських відносин між позивачем та відповідним контрагентом.

Також відповідачем було зазначено про те, що контрагент ТОВ «Аргос-Гарант» - ТОВ «ТК «Альтаір», з лютого 2015 року перебуває у ліквідаційній процедурі, а тому, на думку контролюючого органу, ТОВ «Аргос-Гарант» було безпідставно включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий 2015 року витрати, які були понесені вказаною юридичною особою в ході здійснення господарських операцій з відповідним суб'єктом господарювання.

Крім того, відповідачем було зазначено про те, що господарська діяльність ТОВ «Аргос-гарант» та ТОВ «ТК «Альтаір» мають ознаки нереального здійснення господарських операцій з іншими суб'єктами господарювання, у тому числі і з позивачем, зокрема: відсутність руху активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської діяльності та відсутність фізичної, технічної та технологічної можливості для проведення відповідних господарських операцій (відсутність кваліфікованого персоналу; відсутність штату працюючих осіб, який є необхідним для забезпечення виконання відповідних господарських операцій; відсутність транспортних засобів, які є необхідними для переміщення товарів, відсутність складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого різновиду господарської діяльності; відсутність основних фондів).

Також відповідачем було зазначено про те, що податкова інформація щодо господарських відносин між ТОВ «Аргос-гарант» та ТОВ «ТК «Альтаір» не дає можливості простежити документально оформлений рух товару по всьому ланцюгу його подальшої реалізації, зокрема, до моменту його постачання позивачу, що, на думку відповідача, також ставить під сумнів реальний характер господарських операцій між ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та відповідним контрагентом.

Присутній у судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_4, надав документи по справі, підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

З 13.10.2015 по 20.10.2015 Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» (код ЄДРОПУ 20324443) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргос-гарант» () за період з 01.02.2015 по 28.02.2015 та з 01.04.2015 по 30.04.2015, за результатами якої було складено акт від 27.10.2015 №1760/22-00/20324443.

Як вбачається з акта, перевіркою були виявлені порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивачем було занижено суму податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 45 178, 00 грн. та завищено від'ємне значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 1 422 422, 00 грн., у тому числі за лютий 2015 року на суму 1 082 822, 00 грн. та за квітень 2015 року на суму 339 600, 00 грн.

Як вбачається з акта перевірки, контролюючим органом використано пояснення та завірені копії первинних документів по господарських операціях між ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та ТОВ «Аргос-гарант», які були надані позивачем на запит Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 16.07.2015 № 478/10-10-08-22-02/1799.

Також в акті перевірки відповідачем вказано на те, що позивачем було надано податковому органу лист від 31.08.2015 № 103, який був адресований до СУФР ГУ ДФС у м. Києві щодо надання первинних фінансово-господарських документів (оригіналів та копій) ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» по взаємовідносинах з ТОВ «Аргос-гарант» за період з 01.02.2015 по 28.02.2015, старшому слідчому з ОВС другого відділу кримінальних розслідувань СУФР ГУ ДФС у м. Києві майору міліції Мельнику Д.А., наданих на лист СУФР ГУ ДФС у м. Києві від 27.08.2015 № 15048/10/265090314 щодо надання відповідних документів в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000149 від 19.06.2015.

Контролюючий орган зазначив про те, що позивачем не було надано під час перевірки контролюючому органу доказів вилучення у ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» відповідної первинної документації, зокрема, постанови суду та протокол про проведення виїмки первинної документації по взаємовідносинах з ТОВ «Аргос-гарант».

Крім того, податковим органом було зазначено про те, що контрагент ТОВ «Аргос-гарант», ТОВ «ТК «Альтаір» (), з яким вказаною юридичною особою у лютому 2015 року була проведена найбільша кількість господарських операцій, перебуває у процедурі ліквідації, кількість працюючих на підприємстві становить 0 осіб, а вказаним суб'єктом господарювання не було подано до відповідного контролюючого органу звіти за формою 1-ДФ за І квартал 2015 року щодо здійснення нарахування єдиного внеску за лютий 2015 року.

Крім того, відповідачем було зазначено про те, що ТОВ «Аргос-гарант» та ТОВ «ТК «Альтаір» мають ознаки нереальних господарських операцій з іншими суб'єктами господарювання, у тому числі, і з позивачем, зокрема: відсутність руху активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської діяльності та відсутність фізичної, технічної та технологічної можливості для проведення відповідних господарських операцій (відсутність кваліфікованого персоналу; відсутність штату працюючих осіб, який є необхідним для забезпечення виконання відповідних господарських операцій; відсутність транспортних засобів, які є необхідними для переміщення товарів, відсутність складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого різновиду господарської діяльності; відсутність основних фондів).

На думку відповідача, вказане свідчить про те, що ТОВ «Аргос-гарант» здійснювало діяльність, яка була спрямована на проведення господарських операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, зокрема, позивачу.

Таким чином, посадові особи Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області дійшли висновку про те, що взаємовідносини між ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та ТОВ «Аргос-гарант» не спричинили реального настання господарських операцій, що свідчить про безпідставне віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 45 178, 00 грн. та завищення суми від'ємного значення податку на додану вартість на загальну суму 1 422 422, 00 грн., у тому числі за лютий 2015 року на суму 1082 822, 00 грн. та за квітень 2015 року на суму 339 600, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області із запереченнями на акт перевірки, за результатом розгляду яких відповідачем було прийнято рішення № 6381/10/10-08-21-01/26-77 від 11.11.2015 про залишення висновку акта перевірки від 27.10.2015 № 1760/22-00/20324443 без змін.

На підставі акта перевірки Вишгородською ОДПІ ДФС у Київській області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2015, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 1 422 422 ,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2015, яким позивачу донараховано грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 56 476, 00 грн., у тому числі податкове зобов'язання на суму 45 178, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 11 295, 00 грн.

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрос-гарант» (Продавець) було укладено договори купівлі-продажу за № 09/02/15 від 09.02.2015, № 11/02/15 від 11.02.2015, № 22/04/15 від 22.04.20115 та № 21/04/15 від 21.04.2015, за умовами яких продавець зобов'язався передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1 вказаних договорів предметом договору є:

- товарне насіння льону у кількості 600 000 кг., за ціною 7, 98 грн. за 1 кг. з урахуванням ПДВ 20 % (за договором купівлі-продажу № 09/02/15 від 09.02.2015);

- товарне насіння гірчиці у кількості 300 000 кг., за ціною 6, 60 грн. за 1 кг. з урахуванням ПДВ 20 % (за договором купівлі-продажу № 11/02/15 від 11.02.2015);

- товарне насіння льону у кількості 120 000 кг., за ціною 7, 98 грн. за 1 кг. з урахуванням ПДВ 20 % (за договором купівлі-продажу № 22/04/15 від 22.04.2015);

- товарне насіння гірчиці у кількості 150 000 кг., за ціною 7, 20 грн. за 1 кг. з урахуванням ПДВ 20 % (за договором купівлі-продажу № 21/04/15 від 21.04.2015).

Згідно з п. 3.1 договорів поставка товару здійснюється силами та за рахунок покупця.

Пунктом 3.3 договорів встановлено, що умови поставки FCA (склад покупця).

Відповідно до п. 4.1 договорів ціна за товар встановить:

- 7, 98 грн. за 1 кг. з урахуванням ПДВ 20 % (за договором купівлі-продажу № 09/02/15 від 09.02.2015);

- 6, 60 грн. за 1 кг. з урахуванням ПДВ 20 % (за договором купівлі-продажу № 11/02/15 від 11.02.2015);

- 7, 98 грн. за 1 кг. з урахуванням ПДВ 20 % (за договором купівлі-продажу № 22/04/15 від 22.04.2015);

-7, 20 грн. за 1 кг. з урахуванням ПДВ 20 % (за договором купівлі-продажу № 21/04/15 від 21.04.2015).

Згідно з п. 4.2 договорів загальна вартість товару становить:

- 4 788 000, 00 (чотири мільйони сімсот вісімдесят вісім тисяч) гривень, у тому числі ПДВ - 798 000, 00 грн. (за договором купівлі-продажу № 09/02/15 від 09.02.2015);

- 1 980 000, 00 (один мільйон дев'ятсот вісімдесят тисяч) гривень, у тому числі ПДВ- 330 000, 00 грн. (за договором купівлі-продажу № 11/02/15 від 11.02.2015);

- 957 600, 00 (дев'ятсот п'ятдесят сім тисяч шістсот) гривень, у тому числі ПДВ - 159 600, 00 грн. (за договором купівлі-продажу № 22/04/15 від 22.04.2015);

- 1 080 000, 00 (один мільйон вісімдесят тисяч) гривень, у томі числі ПДВ- 180 000, 00 грн. (за договором купівлі-продажу № 21/04/15 від 21.04.2015).

Пунктом 5.1 договорів встановлено, що оплата за отриманий товар здійснюється наступним чином:

- в строк до 31.05.2015, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (за договорами купівлі-продажу № 09/02/15 від 09.02.2015 та № 11/02/15 від 11.02.2015);

- шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (за договорами купівлі-продажу № 22/04/15 від 22.04.2015 та № 21/04/15 від 21.04.2015).

Відповідно до п. 8.1 договорів строк дії договору встановлюється з моменту підписання і до повного виконання сторонами своїх обов'язків за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою виконання умов вищевказаних договорів, продавцем було передано, а покупцем прийнято товар, що підтверджується наступними документами:

- за договором купівлі-продажу № 09/02/15 від 09.02.2015 на загальну суму 4 788 000 00 грн.: видатковими накладними за № 1 від 09.02.2015 на суму 1 915 200, 00 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 319 200, 00 грн.), № 2 від 10.02.2015 на суму 1 915 200, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 319 200, 00 грн.) та № 3 від 11.02.2015 на суму 957 600, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 159 600, 00 грн.)., товарно-транспортними накладними за № 1.1 від 09.02.2015, № 1.3 від 08.02.2015, № 1.4 від 08.02.2015, № 1.5 від 09.02.2015, № 1.6 від 09.02.2015, № 1.7 від 09.025.2015, № 1.8 від 09.02.2015, № 2.1 від 10.02.2015, № 2.2 від 10.02.2015, № 2.3 від 10.02.2015, № 2.4 від 10.02.2015, № 2.5 від 10.02.2015, № 2.6 від 10.02.2015, № 2.7 від 10.02.2015, № 2.8 від 10.02.2015, № 3.1 від 11.02.2015, № 3.2 від 11.02.2015, № 3.3 від 11.02.2015, № 3.4 від 11.02.2015 та прибутковими накладними за № ПН-0000069 від 10.02.2015 на суму 1 915 200, 00 грн., № ПН-0000068 від 09.02.2015 на суму 1 915 200, 00 грн. та № ПН-0000070 від 11.02.2015 на суму 957 600, 00 грн.

- за договором купівлі-продажу № 11/02/15 від 11.02.2015 на загальну суму 1 980 000, 00 грн.: видатковими накладними за № 4 від 11.02.2015 на суму 396 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 66 000, 00 грн.), № 5 від 12.02.2015 на суму 990 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 165 000, 00 грн.), № 6 від 13.02.2015 на суму 594 000, 00 грн. ( у томі числі ПДВ на суму 99 000, 00 грн.), товарно-транспортними накладними за № 4.1 від 11.02.2015, № 4.2 від 11.02.2015, № 5.1 від 12.02.2015, № 5.2 від 12.02.2015, № 5.3 від 12.02.2015, № 5.4 від 12.02.2015, № 5.5 від 12.02.2015, № 6.1 від 13.02.2015, № 6.2 від 13.02.2015, № 6.3 від 13.02.2015 та прибутковими накладними № ПН-0000067 від 13.02.2015 на суму 594 000, 00 грн., № ПН-0000066 від 12.02.2015 на суму 990 000, 00 грн., № ПН-00000065 від 11.02.2015 на суму 396 000, 00 грн.

- за договором купівлі-продажу № 22/04/15 від 22.04.2015 на загальну суму 957 600, 00 грн.: видатковою накладною № 11 від 22.04.2015 на суму 957 600, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 159 600, 00 грн.), товарно-транспортними накладними за № 11.1 від 22.04.2015, № 11.2 від 22.04.2015, № 11.3 від 22.04.2015, № 11.4 від 22.04.2015 та прибутковою накладною № ПН-0000135 від 23.04.2015 на суму 648 000, 00 грн.

- за договором купівлі-продажу № 21/04/15 від 21.04.2015 на загальну суму 1 080 000, 00 грн.: видатковим накладним за № 17 від 23.04.2015 на суму 648 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 108 000, 00 грн.), № 18 від 24.04.2015 на суму 432 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 72 000, 00 грн.), товарно-транспортним накладним за № 17.1 від 23.04.2015, № 17.2 від 23.04.2015, № 17.3 від 23.04.2015, № 18.1 від 24.04.2015, № 18.2 від 24.04.2015 та прибутковою накладною № ПН-00000134 від 22.04.2015 на суму 957 600, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повністю розрахувався за отриманий від вказаного контрагента товар, що підтверджується платіжними дорученнями за № 204 від 13.02.2015 на суму 260 000, 00 грн., № 205 від 13.02.2015 на суму 240 000, 00 грн., № 207 від 16.02.2015 на суму 250 000, 00 грн., № 252 від 05.03.2015 на суму 200 000, 00 грн., № 317 від 14.04.2015 на суму 260 000, 00 грн., № 318 від 14.04.2015 на суму 240 000, 00 грн., № 323 від 15.04.2015 на суму 270 000, 00 грн., № 324 від 15.04.2015 на суму 230 000, 00 грн., № 419 від 20.05.2015 на суму 205 000, 00 грн., № 420 від 20.05.2015 на суму 270 000, 00 грн., № 426 від 21.05.2015 на суму 280 000, 00 грн., № 427 від 21.05.2015 на суму 215 000, 00 грн., № 441 від 26.05.2015 на суму 101 880, 00 грн., № 442 від 26.05.2015 на суму 234 000, 00 грн., № 443 від 26.05.2015 на суму 264 120, 00 грн., № 445 від 27.05.2015 на суму 265 000, 00 грн., № 446 від 27.05.2015 на суму 235 000, 00 грн., № 447 від 27.05.2015 на суму 200 000, 00 грн., № 453 від 29.05.2015 на суму 82 000, 00 грн., № 454 від 29.05.2015 на суму 300 000, 00 грн., № 455 від 29.05.2015 на суму 268 000, 00 грн., № 462 від 02.06.2015 на суму 270 000,00 грн., № 463 від 02.06.2015 на суму 300 000, 00 грн., № 464 від 02.06.2015 на суму 330 000, 00 грн., № 465 від 03.06.2015 на суму 250 000, 00 грн., № 466 від 03.06.2015 на суму 350 000, 00 грн., № 467 від 03.06.2015 на суму 200 000, 00 грн., № 469 від 04.06.2015 на суму 198 000, 00 грн., № 471 від 04.06.2015 на суму 352 000, 00 грн.. № 472 від 04.06.2015 на суму 400 000, 00 грн., № 498 від 17.06.2015 на суму 146 400, 00 грн., № 497 від 17.06.2015 на суму 648 000, 00 грн., № 499 від 18.06.2015 на суму 285 600, 00 грн., № 496 від 17.06.2015 на суму 205 600, 00 грн.

Надалі, Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргос-гарант» було виписано позивачу податкові накладні за № 1 від 09.02.2015 на суму 1 915 200, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 319 200, 00 грн.), № 2 від 10.02.2015 на суму 1 915 200, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 319 200, 00 грн.), № 3 від 11.02.2015 на суму 957 600, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1459 600, 00 грн.), № 4 від 11.02.2015 на суму 396 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 66 000, 00 грн.), № 5 від 12.02.2015 на суму 990 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 165 000, 00 грн.), № 6 від 13.02.2015 на суму 594 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 99 000, 00 грн.), № 11 від 22.04.2015 на суму 957 600, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 159 600, 00 грн.), № 17 від 23.04.2015 на суму 648 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 108 000, 00 грн.), № 18 від 24.04.2015 на суму 432 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 72 000, 00 грн.).

Суми ПДВ за вищевказаними податковими накладними віднесені позивачем до податкового кредиту за лютий та квітень 2015 року, про що зазначено в акті перевірки та не спростовується сторонами.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів / послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201. 8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

До обов'язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в підпункті 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, законодавець відносить:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Матеріали справи свідчать, що податковий кредит за результатом здійснення господарських операцій з ТОВ «Аргос-гарант» був сформований позивачем на підставі належних податкових накладних, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства.

Отже, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку є належним доказом здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Аргос-гарант», що є підставою для відображення відповідних витрат в податковому обліку за лютий та квітень 2015 року.

Фактично, висновок контролюючого органу про неправомірне віднесення позивачем суми ПДВ за результатом господарських операцій з ТОВ «Аргос-гарант» до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів заснований на тому, що вказаний контрагент позивача має ознаки нереального здійснення господарських операцій з іншими суб'єктами господарювання, у тому числі і з позивачем, зокрема: відсутність руху активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської діяльності та відсутність фізичної, технічної та технологічної можливості для проведення відповідних господарських операцій (відсутність кваліфікованого персоналу; відсутність штату працюючих осіб, який є необхідним для забезпечення виконання відповідних господарських операцій; відсутність транспортних засобів, які є необхідними для переміщення товарів, відсутність складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого різновиду господарської діяльності; відсутність основних фондів).

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, суд приходить до висновку, що договори, видаткові і податкові накладні, рахунки є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між суб'єктами господарювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Абзацом 4 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що остання призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків.

Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- «тимчасова» поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо);

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. У свою чергу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 43 Господарського кодексу України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином законодавством надано позивачу право як суб'єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Судом під час дослідження господарської мети при укладення позивачем договорів з

вищевказаним суб'єктом господарювання було встановлено наступне.

Відповідно до Витягу з ЄДРПОУ, видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є код КВЕД 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів.

З матеріалів справи вбачається, що придбаний позивачем за договорами купівлі-продажу за № 09/02/15 від 09.02.2015, № 11/02/15 від 11.02.2015, № 22/04/15 від 22.04.2015 та № 21/04/15 від 21.04.2015 товар (насіння льону та гірчиці), був використаний останнім для здійснення господарських операції щодо виготовлення гірчичного порошку та льняної олії, які в подальшому були реалізовані наступним контрагентам.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено розроблення технічних умов щодо вироблення відповідної сировини.

Зокрема, позивачем було розроблено наступні технічні умови:

- технічні умови «Насіння льону» ТУ У 01.1-7:2014 від 04.05.2014, погоджені Головним санітарним лікарем України на підставі висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-06/41525 від 24.06.2014.

- технічні умови «Макуха Льняна» ТУ У 10.4-4:2012 від 10.04.2012, погоджені Державної ветеринарної службою України 23.05.2012;

- технічні умови «Насіння гірчиці» ТУ У 01.1-20324443/008:2014 від 23.05.2014, погоджені Головним санітарним лікарем України на підставі висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-06/41524 від 247.06.2014;

- технічні умови «Олія гірчична» ТУ У 10.4-6:2014 від 12.12.2014, погоджені Головним санітарним лікарем України на підставі висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-06/47737від 24.07.2014.

- технічні умови «Продукти перероблення насіння льону харчові» ТУ У 10.4-5:2014 від 25.11.2014, затверджених Головним санітарним лікарем України на підставі висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-06/41436 від 24.06.2014.

Крім того, позивачем було долучено до матеріалів справи протоколи вимірювання лабораторних зразків за № 09/02/1 від 09.02.2015, № 10/02/1 від 10.02.2015, № 11/02/1 від 11.02.2015, № 12/02/1 від 12.02.2015, № 13/02/1 від 13.02.2015, № 22/014/1 від 22.04.2015, № 23/04/1 від 23.04.2015 та № 24/02/1 від 24.04.2015, зі змісту яких вбачається, що позивачем було здійснено дослідження сировини (льону), яка була поставлена позивачу ТОВ «Агрос-гарант».

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та відповідними суб'єктами господарювання було укладено ряд договорів купівлі-продажу.

Зокрема, позивачем було укладено договори купівлі-продажу з наступними юридичними особами:

- з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (договір купівлі-продажу № 38 від 05.01.2015);

- з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аптека «Невід» (договір купівлі-продажу № 51 від 05.01.2015);

- з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інто-Опт» (договір купівлі-продажу № 20 від 05.01.2015);

- з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненська продуктова компанія» (договір купівлі-продажу № 59 від 02.02.2015);

- з Публічним акціонерним товариством «ЛУЦЬК ФУДЗ» (договір купівлі-продажу № 13 від 05.01.2015);

- з Приватним підприємством «Віктор І К» (договір купівлі-продажу № 11 від 05.01.2015);

- з Публічним акціонерним товариством «Київський маргариновий завод» (договір № 21 від 05.01.2015);

- з Товариством з обмеженою відповідальністю «Адамантій Групп» (договір № 30 від 05.01.2015);

- з Приватним підприємством «Костопільський маргариновий завод» (договір № 32 від 05.01.2015);

- з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «СВ-Мікс» (договір купівлі-продажу № 48 від 05.01.2015);

- з Приватним акціонерним товариством «Вінницька харчосмакова Фабрика» (договір купівлі-продажу № 10 від 05.01.2015);

- з Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія «Кама» (договір купівлі-продажу № 22 від 05.01.2015);

- з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спайс-Луцьк» (договір купівлі-продажу № 57 від 02.02.2015);

- з Малим приватним підприємством-фірмою «Ямуна» (договір купівлі-продажу № 24 від 05.01.2015).

Відповідно до вищезазначених договорів, позивач зобов'язався поставити вказаним контрагентам гірчичний порошок власного виробництва (товар) у кількості та якості, яка визначена умовами договорів.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору купівлі-продажу № 20 від 05.01.2015 позивачем було поставлено ФОП ОСОБА_7 товар на загальну суму 1 018, 80 грн., що підтверджується видатковими накладними за № 423 від 05.05.2015 на суму 352, 80 грн. (у тому числі ПДВ на суму 58, 80 грн.), № 437 від 14.05.2015 на суму 313, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 52, 20 грн.), № 332 від 31.03.2015 на суму 352, 80 грн. (у тому числі ПДВ на суму 58, 80 грн.) які належним чином оформлені сторонами.

З метою виконання умов договору купівлі-продажу № 51 від 05.01.2015 позивачем було поставлено, а ТОВ ««Аптека «Невід» прийнято товар на загальну суму 4 550, 4 грн., що підтверджується видатковими накладними за № 436 від 14.05.2015 на суму 403, 20 грн., № 450 від 21.05.2015 на суму 864, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 144, 00 грн.), № 413 від 28.04.2015 на суму 518, 40 грн. (у тому числі ПДВ на суму 86, 40 грн.), № 199 від 02.03.2015 на суму 1 728, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 288, 00 грн.), № 284 від 18.03.2015 на суму 1036, 80 грн. (у тому числі ПДВ на суму 172, 80 грн.) та довіреностями за № 19 від 21.05.2015, №8 від 02.03.2015, № 12 від 17.03.2015.

Також по договору купівлі-продажу № 48 від 05.01.2015 позивачем було поставлено ТОВ «Фірма «СВ-Мікс» товар на загальну суму 31 320, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 220, 00 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 453 від 22.05.2015 та довіреністю № СВМ 00324 від 21.05.2015.

На виконання умов договору купівлі-продажу № 30 від 05.01.2015 позивачем було поставлено ТОВ «Адамантій Групп» товар на загальну суму 2 246, 40 грн., що підтверджується видатковими накладними за № 454 від 22.05.2015 на суму 345, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 57, 60 грн.), № 211 від 04.03.205 на суму 518, 40 грн. (у тому числі ПДВ на суму 86, 40 грн.), № 242 від 12.03.2015 на суму 864, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 144, 00 грн.), № 299 від 23.03.2015 на суму 518, 40 грн. (у тому числі ПДВ на суму 86, 40 грн.) та довіреностями за № 558 від 19.05.2015, № 538 від 07.04.2015, № 497 від 26.02.20015, № 505 від 11.03.2015, № 522 від 18.036.2015.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем по договору № 24 від 05.01.2015 було поставлено Малому приватному підприємству фірма «Ямуна» товар на загальну суму 121 800, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними за № 461 від 26.05.2015 на суму 62 640, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 10 440, 00 грн.), № 351 від 01.04.2015 на суму 12 180, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 030, 00 грн.), № 411 від 28.04.2015 на суму 15 660, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 610, 00 грн.), № 324 від 26.03.2015 на суму 31 320, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 220, 00 грн.) та довіреностями за № 108 від 25.05.2015, № 84 від 28.04.2015, № 60 від 26.03.2015.

З метою виконання умов договору купівлі-продажу № 21 від 05.01.2015 позивачем було поставлено ПАТ «Київський маргариновий завод» товар на загальну суму 123 480, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними за № 364 від 09.04.2015 на суму 35 280, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 880, 00 грн., № 378 від 21.04.2015 на суму 35 280, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 880, 00 грн.), № 234 від 11.03.2015 на суму 35 280, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 880, 00 грн.), № 296 від 20.03.2015 на суму 17 640, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 940, 00 грн.) та довіреностями за № 682911 від 08.04.2015, № 682956 від 20.04.2014, № 6197096 від 11.03.2015, № 682816 від 20.03.2015.

Також позивачем по договору № 33 від 05.01.2015 було поставлено ПП «Костопільський маргариновий завод» товар на загальну суму 9 990, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 665, 00 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 367 від 10.04.2015 та довіреністю № 693 від 08.04.2015.

На виконання умов договору купівлі-продажу № 20 від 05.01.2015 позивачем по видатковій накладній № 369 від 14.04. та довіреності № 16 від 14.04.2015 було поставлено ТОВ «Інто-Опт» товар на загальну суму 939, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 156, 60 грн.)

З метою виконання умов договору купівлі-продажу № 11 від 05.01.2015 позивачем було поставлено ПП «Віктор І К» товар на загальну суму 384 720, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними за № 390 від 22.04.2015 на суму 184 920, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 30 820, 00 грн.), № 307 від 25.03.2015 на суму 199 800, 00 ш грн.. (у тому числі ПДВ на суму 33 300, 00 грн.) та довіреностями за № 0345 від 22.04.2015 та № 0243 від 25.03.2015.

На виконання умов договору № 13 від 05.01.2015, позивачем було поставлено ПАТ «Луцьк Фудз» товар на загальну суму 73 818, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними за № 397 від 23.04.2015 на суму 38 376, 00 грн. (у тому числи ПДВ на суму 6 369, 00 грн.) та № 241 від 12.03.2015 на суму 35 442, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 907, 00 грн.) та довіреностями № 265 від 23.04.2015 та № 151 від 12.03.2015.

У відповідності до договору купівлі-продажу № 22 від 05.01.2015 було поставлено ТОВ «Компанія «Кама» товар на загальну суму 103 230, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 17 205, 00 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 167 від 19.02.2015 та довіреністю № 30 від 18.02.2015.

Також з метою виконання умов договору купівлі-продажу № 59 від 02.02.2015 позивачем було поставлено ТОВ «Рівненська продуктова компанія» товар на загальну суму 25 920, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 4 320, 00 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 306 від 24.03.2015 та довіреністю № 4955 від 24.03.2015.

Згідно з договором купівлі-продажу № 57 від 02.02.2015 позивачем було поставлено ТОВ «Спайс-Луцьк» товар на загальну суму 17 280, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 880, 00 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 310 від 25.03.2015, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств.

Також позивачем по видатковій накладній № 206 від 03.03.2015 та довіреності № 27/02/15-2 від 27.02.2015 було поставлено ПП «Бегриль» товар на суму 5 292, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 882, 00 грн.).

Крім того, позивачем на підставі видаткової накладної № РН-0000213 від 04.03.2015 та довіреності № 24 від 03.03.2015 було поставлено ТОВ «Торговий дім «Пан Соус» товар на загальну суму 78 300, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 13 050, 00 грн.

Позивачем було здійснено поставку товару Державному підприємству «Їдальня управління справами Апарату Верховної Ради України», що підтверджується видатковою накладною № 221 від 05.03.2015 на суму 705, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1147, 60 грн.) та довіреністю № 30 від 05.03.2015.

Також позивачем було поставлено ТОВ «Івамакс» товар на загальну суму 78 300, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 13 050, 00 грн.), що підтверджується видатковою накладною за № РН-000455 від 22.05.2015 та довіреністю № 49 від 22.05.2015.

На підставі видаткових накладних за № РН-000457 від 22.05.2015 на суму 245 040, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 40 480, 00 грн.), № РН-000458 від 22.05.2015 на суму 73 080, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 12 180, 00 грн.), № РН-000467 від 28.05.2015 на суму 2 505, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 417, 60 грн.) та довіреностей за № 140 від 22.05.2015, № 158 від 28.05.2015 позивачем було поставлено ТОВ «Фірма «Оліс ЛТД» товар на загальну суму 320 325, 60 грн.

Також позивачем по видатковим накладним за № РН-000356 від 02.04.2015 на суму 5 881, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 980, 20 грн.) та № РН-000420 від 29.04.2015 на суму 4 698, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 783, 00 грн.) та довіреності № 30 від 29.04.2015 було поставлено ТОВ «Мак-Дей» товар на загальну суму10 579, 20 грн.

Судом встановлено, що позивачем на підставі видаткової накладної № РН-000357 від 02.04.2015 було поставлено ТОВ «Торговий дім «Пан Соус» товар на загальну суму 78 300, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 130 50, 00 грн.).

По видатковим накладним № 359 від 07.04.2015 на суму 17 640, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 940, 00 грн.) та № 300 від 24.03.2015 на суму 17 640, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 940, 00 грн.) та довіреності № 429 від 23.03.2015 позивачем було здійснено поставку товару ТОВ-Підприємство «АВІС» на загальну суму 35 280, 00 грн.

Також позивачем по видатковій накладній № 362 від 07.04.2015 та довіреності № 465 від 07.04.2015 було поставлено ПАТ «Продовольча компанія «Ясен» товар на загальну суму 27 840, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 4 640, 00 грн.).

На підставі видаткових накладних за № 370 від 14.04.2015 на суму 27 840, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 4 640, 00 грн.) та № 389 від 22.04.2015 на суму 27 840, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 4 640, 00 грн.), № 223 від 05.03.2015 на суму 27 840, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 4 640, 00 грн.) та довіреностей за № 501 від 14.04.2015 та № 521 від 21.04.2015, № 283 від 03.03.2015 позивачем було поставлено товар ПАТ «Продовольча компанія «Ясен» на загальну суму 83 520, 00 грн.

Крім того, позивачем по видатковій накладній за № РН-0000371 від 14.04.2015 та довіреності № 431 від 10.04.2015 було поставлено ПАТ «Лекхім-Харків» товар на суму 352, 80 грн.

На підставі видаткової накладної № 388 від 22.04.2015 та довіреності № 192 від 21.04.2015 позивачем було поставлено ТОВ «Віста» товар на загальну суму 1 879, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 313, 20 грн.).

Позивачем було поставлено ПАТ «Харківський жировий комбінат» товар на загальну суму 91 375, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 15 229, 20 грн.), що підтверджується видаткової накладною № РН-000391 від 22.04.2015 та довіреністю № 633 від 21.04.2015.

Позивачем по видатковим накладним за № 392 від 22.04.2015 на суму 36 540, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 6 090, 00 грн.), № 162 від 18.02.2015 на суму 60 750, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 10 125, 00 грн.), № 226 від 6.03.2015 на суму 33 600, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 600, 00 грн.) та по довіреностям за № 277 від 20.04.2015 та № 105 від 17.02.2015, № 147 від 05.03.2015 було поставлено ПАТ «Вінницька харчосмакова фабрика» товар на загальну суму 130 890, 00 грн.

Також позивачем було поставлено ТОВ «Англійсько-українське підприємство «Сарепта-Медіпласт» товар на загальну суму 74 791, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними за № РН-000395 від 23.04.2015 на суму 32 550, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 425, 00 грн.), № РН-000404 від 24.04.2015 на суму 17 881, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 980, 20 грн.), № РН-000263 від 17.03.2015 на суму 24 360, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 4 0601, 00 грн.) та довіреностями за № 39 від 23.04.2015 та № 45 від 24.04.2015, № 23 від 16.03.2015,

Позивач поставив ТОВ «Аккаржа-Плюс» товар на загальну суму 46 980, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними за № РН-000243 від 12.03.2015 на суму 15 660, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 610, 00 грн.), № РН-0000238 від 27.03.2015 на суму 31 320, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 220, 00 грн.) та довіреностями за № 14 від 12.03.2015 та № 16 від 27.03.20154

Також позивачем було здійснено поставку товару ПП «Кристал Плюс», що підтверджується видатковою накладною № РН-000289 від 19.03.2015 на суму 4 320, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 720, 00 грн.), яка підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств та довіреністю № 41 від 16.03.2015.

На підставі видаткової накладної № 294 від 20.03.2015 позивачем було поставлено ПП «Добрострой Груп» товар на загальну суму 172, 80 грн. (у тому числі ПДВ на суму 28, 80 грн.).

На підставі видаткової накладної № 282 від 18.03.205 на суму 626, 40 грн. (у тому числі ПДВ на суму 104, 40 грн.) та довіреності № 0000081 від 18.03.2015 позивач здійснив поставку ТОВ «Дистриб'юторські інформаційні системи-2003» товару на загальну суму 626, 40 грн. (у тому числі ПДВ на суму 104, 40 грн.).

Також позивачем було поставлено ДП Фірма «Екотехніка-М» товар на загальну суму 60 900, 00 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 10 150, 00 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 329 від 27.03.2015 та довіреністю № 10678 від 27.03.2015.

Позивачем було здійснено поставку товару ОСОБА_9 на суму 518, 40 грн. (у тому числі ПДВ на суму 86, 40 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 424 від 05.05.2015

Судом встановлено, що 10.05.2015 між ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» (Продавець) та Компанією «OKEANE» LTD було укладено контракт № 10-1/03/2015 (Покупець), за умовами якого продавець зобов'язався передати, а покупець прийняти гірчичний порошок вищого ґатунку в кількості 8 тон, та гірчичний порошок першого ґатунку у кількості 12 тон. (товар).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з метою поставки товару вказаному контрагенту, було здійснене митне оформлення товару на загальну суму на загальну суму 7 560, 00 дол. США., що підтверджується митною декларацією № 101060000/2015/003110 від 13.03.2015 та повідомленням про фактичне вивезення товарів від 18.03.2015

10.02.2015 між ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та Sinochem Plastics Co, Ltd було укладено контракт № N15SLUA4MHYF003, за умовами якого позивач зобов'язався поставити вказаному контрагенту сирої льняної олії у кількості та якості, яка визначена умовами договору.

Також 12.02.2015 між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до контракту № N15SLUA4MHYF003 від 10.02.2015.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем з метою поставки товару вказаному контрагенту, було здійснене митне оформлення товару на загальну суму 470 170, 40 дол. США, що підтверджується митними деклараціями за № 500060702/2015/003188 від 18.05.2015 та № 500060702/2015/001932 від 28.03.2015 та повідомленням про фактичне вивезення товару від 23.05.2015 та від 03.04.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» є власником виробничого комплексу будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Донецька обл., Маріїнський район, с. Георгіївка, господарська зона № 11, що підтверджується договором купівлі-продажу виробничого комплексу будівель та споруд, реєстраційний номер № 417 від 26.01.2009, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 23409742 від 24.06.2014.

Також позивач, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 375337 від 08.02.2013 є власником будівлі, польського складу, який знаходиться за адресою Донецька обл., Маріївнськйи р-н., с. Георгіївка, господарська зона № 12.

Отже, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що насіння льону та гірчиці, які були поставлені позивачу ТОВ «Агрос-гарант» безпосередньо використовувався ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна компанія «Фактория» під час виробництва льняної олії та гірчичного порошку, які надалі реалізовувалися позивачем вищезазначеним контрагентам.

Крім того, суд вбачає за доцільне зазначити про те, що відповідно до вищевказаних товарно-транспортних накладних, перевезення товару здійснювалось ОСОБА_8,. ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які відповідно до наказів за № 37ок від 01.08.2008, № 39ок від 30.05.2013, №12ок від 06.05.2013, № 22ок від 09.06.2008 працюють на ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Факторія» за спеціальністю водіїв.

Перевезення вантажів позивачем власними силами підтверджується подорожніми листами вантажного автомобіля та свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів.

Отже, з врахуванням вищезазначеного, суд вбачає за доцільне зазначити про те, що перевезення відповідного товару від ТОВ «Агрос-гарпант» до ТОВ «Донецька виробничо-промислова фірма «Факторія» здійснювалось безпосередньо позивачем.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується безпосередній зв'язок між правочинами, вчиненими позивачем з контрагентом ТОВ «Агрос-гарант» та власною господарською діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що позивачем під час перевірки було надано виключно копії первинних документів по господарських відносинах з ТОВ «Агрос-гарант».

Відповідач вказав на те, що позивачем не було надано контролюючому органу доказів вилучення СУФР ГУ ДФС у м. Києві первинних документів, які були складені між ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та ТОВ «Аргос-гарант», зокрема, постанови суду та протоколу виїмки первинних документів, що на думку відповідача, свідчить про відсутність належної первинної документації та про фіктивний характер господарських відносин між позивачем та відповідним контрагентом, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Відповідно до п. 1.2.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України № 22 від 31.07.2014 у разі якщо під час проведення документальної перевірки до органу державної фіскальної служби за місцем обліку від платника податків надійшло повідомлення про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів або вилучення документів правоохоронними та іншими органами (у зв'язку з чим особами, які здійснюють (очолюють) перевірку, обґрунтовано встановлено неможливість подальшого проведення перевірки) такі особи складають акт довільної форми, який реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому пунктом 1.4.5 цього розділу Методичних рекомендацій.

При цьому до такого акта додаються копії отриманих від платника податків документів, що підтверджують втрату, пошкодження або дострокове знищення документів, звернення платника із заявою до правоохоронних органів, копії протоколу вилучення документів правоохоронними та/або іншими органами тощо (за наявності). У разі ненадання відповідних документів платником податків особа, яка здійснює (очолює) перевірку, вживає заходів для документування в акті (додатках до акта) переліку документів (за необхідності - згрупованих за типами), відсутність яких унеможливлює подальше проведення перевірки.

В акті зазначаються причини неможливості продовжувати перевірку у терміни, вказані у направленні та наказі, та робиться відповідний запис про проведення зазначеної перевірки після усунення причин, які призвели до неможливості її проведення. На підставі цього акта органом державної фіскальної служби, яким було призначено перевірку, видається наказ про перенесення термінів проведення такої перевірки на строк, визначений відповідно до пункту 44.5 статті 44 або пункту 85.9 статті 89 розділу II Кодексу, копія якого вручається платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам).

У разі вилучення оригіналів документів правоохоронними або іншими органами підрозділ, який проводить (очолює) перевірку, забезпечує підготовку та направлення у той же день письмового запиту до відповідного органу про надання органу державної фіскальної служби копій зазначених документів або забезпечення доступу до перевірки таких документів. У запиті зазначаються: перелік вилучених документів, дані протоколу (іншого документа), на підставі якого були вилучені документи, посилання на пункт 85.9 статті 85 розділу II Кодексу щодо обов'язку відповідного органу забезпечити протягом 3 робочих днів з дня отримання запиту надання органу державної фіскальної служби копій документів або доступу його посадовим (службовим) особам до перевірки таких документів.

Новий наказ про проведення перевірки не видається та нові направлення на проведення перевірки не виписуються. У разі якщо терміни, визначені пунктом 44.5 статті 44 Кодексу, достроково скорочуються - видається наказ про поновлення перевірки не пізніше наступного робочого дня, копія якого вручається платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам).

Після отримання копій всіх вилучених правоохоронними та іншими органами документів або забезпечення доступу до них терміни проведення перевірки поновлюються не пізніше наступного робочого дня, про що видається наказ про поновлення перевірки, копія якого вручається платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам).

Отже, суд звертає увагу відповідача на те, що згідно з абз. 2 п. 1.2.6 копія протоколу правоохоронних органів про вилучення документів надається контролюючому органу виключно за умови його наявності у платника податку.

Крім того, враховуючи зміст вищенаведених норм законодавства, суд дійшов висновку про те, що на податковий орган покладається обов'язок під час проведення перевірки вживати заходи щодо витребування первинних документів у разі їх вилучення правоохоронними органами та зупиняти проведення перевірки до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують звернення відповідача з запитом до відповідних правоохоронних органів про надання необхідних для проведення перевірки документів, надання правоохоронними органами доступу до первинної документації, яка була складена між ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та ТОВ «Аргос-гарант», зупинення Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області податкової перевірки ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та, відповідно, доказів поновлення податкової перевірки, що на думку суду, свідчить про безпідставність висновків контролюючого органу щодо відсутності відповідної відповідних первинних документів

Крім того, в письмових запереченнях позивачем було зазначено про те, що податкова інформація щодо господарських відносин між ТОВ «Аргос-Гарант» та ТОВ «ТК «Альтаір» не дає можливості простежити документально оформлений рух товару по всьому ланцюгу його подальшої реалізації, зокрема, до моменту його постачання позивачу, що на думку відповідача, також ставить під сумнів реальний характер господарств операцій між ТОВ «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» та відповідним контрагентом.

Проте, суд не приймає до уваги вказану позицію відповідача, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції, повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Крім того, податковим органом не було враховано, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем, порушення ним правил здійснення господарської діяльності тощо, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 в адміністративній справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 («Булвес» АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Крім того, слід зауважити, що для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» у разі, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На момент взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Аргос-гарант» останній був зареєстрований як платник податку на додану вартість, відомості стосовно зазначеного підприємства та його керівництва були зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже сумнівів щодо відсутності спеціальної правосуб'єктності у зазначеного контрагента у позивача не виникало.

Суд визнає хибним викладені в акті перевірки посилання контролюючого органу на те, що ТОВ «Аргос-гарант» не придбавав у лютому 2015 року у ТОВ «ТК «Альтаір» насіння льону та гірчиці, що, на думку ревізора-інспектора, свідчить про безтоварність операцій. Так, суд зазначає, що наведені факти не свідчать про відсутність у контрагента позивача зазначеного товару, оскільки не спростовують можливість придбання насіння льону та гірчиці, у іншого постачальника, в іншому місяці (окрім лютого 2015 року) чи взагалі можливість власного виробництва зазначеної продукції.

За таких обставин суд приходить до висновку про дотримання ТОВ «Донецька виробничо-технологічна компанія «Фактория» необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності викладеного в акті перевірки висновку про заниження позивачем суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на додану вартість, у той час як матеріали справи свідчать, що позивач в даному випадку здійснював податковий облік відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим донарахування відповідачем сум податкових зобов'язань суд вважає протиправними.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення підлягаю визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір у сумі 22 183 грн. 43 коп. підлягає стягненню на його користь з Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

У судовому засіданні 04.02.2016 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 09.02.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 16.11.2015 № та № .

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька виробничо-торгівельна фірма «Фактория» (07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Новопромислова, будинок 1, ідентифікаційний код 20324443) судовий збір у сумі 22 183 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят три) грн. 43 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, Проспект Шевченка, будинок 1-А, ідентифікаційний код 39466569).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.