Справа № 818/36/16
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 р. Справа № 818/36/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.

за участю секретаря судового засідання - Кліщенко В.О.

позивача ОСОБА_1, представника відповідача Циганенко Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/36/16 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до прокуратури Сумської області (далі - відповідач) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення від 14.12.2015р., поновлення на посаді прокурора Шосткинської місцевої прокуратури, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що його було звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв'язку із реорганізацією та скороченням у структурі та штатному розписі прокуратури Сумської області. Позивач вважає, що вказаний наказ прийнято із порушенням вимог трудового законодавства. Відповідно до попередження його повинні були звільнити у зв'язку із ліквідацією органу прокуратури у разі неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі, але в спірному наказі зазначена інша підстава - в зв'язку із скороченням штату, при цьому фактично займана посада скорочена не була, змінився лише структурний підрозділ в якому позивач працював. Також позивач зазначає, що спірний наказ підписано не уповноваженою особою - прокурором області, який не є керівником місцевої прокуратури, чим порушено ч.2 п.п.2 п.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, відсутнє подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів на його звільнення. Додатково зазначає, що наказ генерального прокурора України №98 від 20.07.2015р. «Про затвердження Порядків проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевий прокуратурах» не зареєстрований в Мінюсті, тобто не набрав чинності і його неможливо враховувати при звільненні прокурорів. Також звертав увагу на те, що відповідач не запропонував йому одну із наявних вакантних посад в прокуратурі Сумської області, не було враховане переважне право на залишенні на посаді, не врахована кваліфікація та продуктивність праці позивача на займаній посаді.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, що викладені у письмових запереченнях на позов, у яких зазначив, що із набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» було розпочато процес системного реформування органів прокуратури України, замість міжрайонних, міських та районних прокуратур включено місцеві прокуратури. В зв'язку із реорганізацією наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015п. №90ш із структури та штатного розпису виключено штатні розписи міської, районної, міжрайонної прокуратур та включено штатні розписи 5 місцевих прокуратур, в т.ч. і Шосткинської місцевої прокуратури в якій передбачено 28 прокурорських посад. Загальна кількість прокурорських посад реорганізованих прокуратур становила 46. Тобто відбулась реорганізація із одночасно відбулося скорочення штату. Під час вивільнення позивача із займаної посади було враховану ту обставину, що позивач не пройшов в повному обсязі відповідне тестування для заміщення посади прокурора у місцевій прокуратурі, його прізвище було відсутнє в рейтинговому списку, в зв'язку із чим видано відповідний наказ.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді прокурора Шосткинської міжрайонної прокуратури з 06.06.2012р. (а.с.32)

01.10.2015р. ОСОБА_1 попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку із ліквідацією органу прокуратури (п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру») у разі неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14.12.2015 року (а.с.14). Наказом прокурора Сумської області № 1006к від 14.12.2015 року, ОСОБА_1 звільнено з займаної посади у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п.1ч.1ст.40 КЗпП України та п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру») (а.с.20). З наказом про звільнення ОСОБА_1 був ознайомлений 14.12.2015 року.

Як слідує із роз'яснень наданих Вищим адміністративним судом України у листі №753/11/13-10 від 26.05.2010 року "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадку, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин. Зазначену позицію також неодноразово висловлював Верховний Суд України в своїх рішеннях, зокрема в своїй постанові від 17 лютого 2015 року №21-8а/15 Верховний Суд України зазначив, що будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. Так, у часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, у просторі - територією, на яку поширюється, за колом осіб - колом осіб, на яких поширюється.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. В даному випадку позивач проходив публічну службу в органах прокуратури, а особливості проходження публічної служби в прокуратурі України та статусу прокурорів визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про прокуратуру".

Правові засади організації і діяльності органів прокуратури України, статус прокурорів, система та структура органів прокуратури України, в т.ч. порядок зайняття посади прокурора та звільнення з цієї посади, визначається Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697 (далі - Закон № 1697-VII).

Цей Закон набирає чинності з 15 липня 2015 року, крім пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу XIII цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; статей 21, 28 - 38, 42, 44 - 50, 62 - 63, 65 - 79 цього Закону, які набирають чинності 15 квітня 2016 року; статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року (п. 1 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII).

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Тобто, особливості проходження публічної служби позивача врегульовуються спеціальним законодавством, положення яких мають пріоритет у застосуванні перед загальними нормами трудового законодавства.

Суд вважає за необхідне відмітити те, що статтею 16 Закону України "Про прокуратуру" визначенні гарантії незалежності прокурорів, зокрема у п.1 ч.1 цієї статті передбачено, що незалежність прокурора забезпечується особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

При цьому слід зазначити, що із набуттям чинності новим Законом України "Про прокуратуру" запроваджено ряд принципово нових підходів до питань призначення на посади прокурорів місцевої прокуратури, основою якої є якісне оновлення керівного та кадрового складу. Такі підходи реалізовуються у тому, що добір кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим ч. 1 та 5 ст. 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1697-VII систему прокуратури України становлять:1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Згідно ст. 10 Закону № 1697-VII, у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя. У структурі регіональної прокуратури утворюються підрозділи управління та відділи.

Судом встановлено, що у зв'язку з набранням чинності 15.07.2015 Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VI, наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 №87ш внесені зміни до структури та штатного розпису прокуратури Сумської області внесено зміни та припинено діяльність, зокрема Шосткинської міжрайонної прокуратури Сумської області.

Згідно Додатку до Закону України «Про прокуратуру», було створено Шосткинську місцеву прокуратуру, юрисдикція якої розповсюджується на місто Глухів, Глухівський район, Кролевецький район, Середино-Будський район, місто Шостка, Шосткинський район, Ямпільський район. Згідно наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015 №90ш, встановлено у штатному розписі Шосткинської місцевої прокуратури 39,5 одиниць, у тому числі 7 - прокурорів прокуратури (а.с.15-17).

Таким чином, в зв'язку із припиненням діяльності Глухівської міжрайонної прокуратури, прокуратури Кролевецького, Середино-Будського, Ямпільського районів, Шосткинської міжрайонної прокуратури Сумської області (загальна кількість 46 прокурорів) відбулось утворення Шосткинської міжрайонної прокуратури Сумської області (загальна кількість 28 прокурорів), що дає підстави дійти висновку, що зміни в організації виробництва і праці у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників в прокуратурі дійсно мали місце.

Відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України та п. 5-1 Перехідних положень Закону №1697-VI, 01.10.2015 року позивача попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»); та повідомлено, що у разі успішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі.

Тобто, відповідач вказав позивачу на його можливе, а не обов'язкове (безальтернативне), наступне звільнення у зв'язку з скороченням посад та ліквідацією прокуратури Шосткинської міжрайонної прокуратури Сумської області з 14 грудня 2015 року, яке відбудеться за наявності зазначених вище умов. Наведене фактично свідчить про те, що позивачу була запропонована інша посада в новоутвореній місцевій прокуратурі, обійняти яку він мав можливість лише за результатами об'єктивного оцінювання, яке буде проводитись знову ж таки не відповідачем як роботодавцем, а незалежним органом, який із цією метою було утворено.

Відповідно до п. 5-1 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 1697-VII до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються: прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначаються Порядком проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 20.07.2015 № 98 (далі - Порядок № 98). Згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті Верховної ради України в розділі «Законодавство України», зазначений наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 липня 2015 р. за № 928/27373. Аналогічні відомості щодо реєстрації вказаного наказу в Мін'юсті містяться також в інформаційно-правовій системі «Ліга-Закон».

Таким чином посилання позивача на те, що даний наказ не набрав чинності в зв'язку із не реєстрацією в Мінюсті є необґрунтованим.

Відповідно до п. 1.2. Порядку № 98, на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування. Тестування забезпечує умови для об'єктивного і неупередженого з'ясування спроможності кандидатів за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов'язки на посадах прокурорів місцевих прокуратур (п. 1.3. Порядку №98).

Пункт 1.4. Порядку №98 визначає, що прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють. Тобто, позивач згідно з умовами Порядку міг претендувати тільки на посаду в Шосткинській місцевій прокуратурі Сумської області.

Згідно п. 4.1. Порядку №98 основними етапами відбору кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури є: прийом документів; тестування на знання законодавчої бази (професійний тест); тестування на загальні здібності; формування рейтингу кандидатів. Відповідно до п. 5.2. Порядку № 98, працівник, який на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

Згідно п. 9.1. Порядку № 98, рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності. Пункт 9.5. Порядку № 98 визначає, що керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Пункт 3.16 Порядку визначає, що на підставі відомостей про результати тестування, робоча група регіонального центру формує рейтинговий список, форма якого наведена у додатку 2 Порядку, по кожній місцевій прокуратурі окремо. Рейтинговий список кандидатів оприлюднюється на офіційному веб-сайті відповідної регіональної прокуратури після закінчення тестування (п.3.18 Порядку). Рішення щодо результатів тестування може бути оскаржене до робочої групи, а рішення робочої групи може бути оскаржене до суду (п.8.1-8.7 Порядку).

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем не було 05.09.2015р. пройдено тестування в Харківському регіональному центрі в зв'язку із проходженням лікування, про що подано відповідний рапорт від 07.09.2015р. (а.с.60). В подальшому позивачем повторно подано рапорт від 01.10.2015р. в якому ОСОБА_1 зазначив, що на тестування 26.09.2015р. він не з'явився, оскільки знаходився на лікуванні (а.с.63).

Згідно рейтингового списку кандидатів на зайняття посад прокурорів Шосткинської місцевої прокуратури, надісланого робочою групою Харківського регіонального центру до прокуратури Сумської області, прізвище ОСОБА_1 було відсутнє (а.с.18-19).

В судовому засіданні позивач не заперечував ту обставину, що ним не було пройдено тестування на посаду прокурора Шосткинської місцевої прокуратури, результати тестування позивачем не оскаржувалися.

Стосовно посилання позивача про те, що відповідач не запропонував йому посади, які були вакантними на момент звільнення, в тому числі не пов'язані з посадою прокурора, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з положеннями частини 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

В судовому засіданні представники відповідача підтвердили, що під час попередження позивача про наступне вивільнення станом на 01.10.2015р. та станом на день вивільнення в прокуратурі Сумської області були відсутні вакантні посади. Вакантні посади з'явилися після 02.11.2015р., і на дані посади було переведено осіб, які мали переважне право відносно позивача, враховуючи їх досвід роботи на керівних посадах, у позивача такий стаж був відсутній, позивач неналежно виконує свої посадові обов'язки. Разом із цим, представники відповідача наполягали на тій обставині, що зауваження до роботи позивача не були підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади. Звертали увагу суду на те, що при звільненні позивача із займаної посади прокуратура області була зобов'язана запропонувати посаду позивачу в Шосткинській місцевій прокуратурі, що нею і було зроблено. Законом України №1697-VII та Порядком визначено умову призначення прокурора на посаду в реорганізовану прокуратуру успішне проходження тестування. Оскільки така умова позивачем не виконана, представники відповідач зазначили, що керівник прокуратури Сумської області був позбавлений правових підстав на переведення ОСОБА_4 на іншу посаду в новоутвореній місцевій прокуратурі.

Слід зазначити, що органи прокуратури складаються не тільки з прокурорів, а й з державних службовців, які працюють в апаратах органів прокуратури (начальники управлінь, відділів тощо), на яких не поширюються положення статті 16 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру".

Заміщення вакантних посад провідних спеціалістів місцевих прокуратур має відбуватись через відкриту конкурсну процедуру відбору, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.1994 №423 «Про деякі питання застосування статей 4,15 і 27 Закону України «Про державну службу», яка не передбачає переведення особи з прокурорської посади на посаду спеціаліста.

Слід зазначити, що позивачу не пропонувалися вакантні посади у зв'язку із їх відсутністю через скорочення чисельності працівників органів прокуратури та ліквідацією відповідного органу прокуратури. Позивач згідно з умовами Порядку №98 міг претендувати тільки на посаду прокурора в Шосткінській місцевій прокуратурі.

Зважаючи на норми ст. 28 Закону №1697-VII на викладене та враховуючи, що добір кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури здійснюється виключно на конкурсних засадах, а позивач взагалі не пройшов відповідний конкурс, відсутній у рейтинговому списку, дані обставини не надають права претендувати на одну із посад в Шосткинській місцевій прокуратурі Сумської області, тому відповідач був позбавлений правових підстав на призначення ОСОБА_1 на відповідну посаду за результатами не проходження позивачем тестування. Позивач був своєчасно попереджений про заплановане звільнення і взяв участь у конкурсі на заміщення посад керівника місцевої прокуратури, але за результатом конкурсу не був рекомендований конкурсною комісією на жодну із зазначених посад. Заяв на заміщення інших посад у Шосткінській місцевій прокуратурі чи інших місцевих прокуратурах Сумської області не подавав. Таким чином, його повноваження як прокурора повинні бути припинені на підставі положень 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що оскільки орган прокуратури в якому працював позивач реорганізований, усі штатні посади цієї прокуратури є ліквідованими, а можливість працевлаштування в новоутвореній місцевій прокуратурі виключається у зв'язку з непроходженням тестування, відсутні дані щодо позивача у рейтинговому списку кандидатів, тому звільнення позивача із займаної посади ґрунтується на вимогах закону, посилання позивача про те, що він має пріоритетне право на залишенні на посаді не можуть бути взяті судом до уваги.

Посилання позивача на порушення відповідачем положень ст. 40 Кодексу законів про працю України при його звільненні, суд не приймає до уваги, оскільки зазначені положення передбачають звільнення працівника за відсутності можливості перевести його за згодою на іншу роботу, однак, порядок зайняття посади прокурора та звільнення з цієї посади визначається спеціальним, по відношенню до Кодексу законів про працю України, законом, тобто, Законом України «Про прокуратуру». Законом України «Про прокуратуру» встановлений особливий порядок призначення на адміністративні посади та посади прокурорів місцевих прокуратур та звільнення прокурорів.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про правомірність наказу прокурора Сумської області від 14.12.2015 року №1006к про звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури у зв'язку із реорганізацією та скороченням у структурі та штатному розписі прокуратури Сумської області за пунктом 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" та пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів осіб, які брали участь у справі, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення від 14.12.2015 року №1006к, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають. Як наслідок - задоволенню не підлягає і вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 86, 91, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 29.03.2016р.

Суддя С.М. Гелета