Справа № 822/367/16
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/367/16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Ковальчук А.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов"язання відповідача здійснити виплату коштів за час відрядження, -

ВСТАНОВИВ :

позивач звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить зобов`язати відповідача здійснити йому виплату добових за час відрядження в розмірі 2310 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2015 року №4 він був відряджений у ВЧ НОМЕР_2 (с.Нова Любомирка, Рівненська область) на 30 діб для виконання завдань за посадами. В подальшому термін його відрядження подовжувався у зв`язку із чим до постійного місця проходження військової служби з відрядження прибув 25 березня 2015 року. Тривалість безперервного відрядження склала 77 діб.

Однак по прибуттю до пункту постійної дислокації його повідомили, що оплату добових йому здійснювати не будуть в зв`язку з відсутністю підстав.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 6 ст. 128 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається, розгляд справи проводиться в письмовому провадженні.

Суд дослідивши докази по справі, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №126 від 09.03.2016 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2015 року №4 ОСОБА_1 відряджений у ВЧ НОМЕР_2 (с.Нова Любомирка, Рівненська область) на 30 діб для виконання завдань за посадами.

В подальшому, термін відрядження ОСОБА_1 продовжувався - на 30 діб з 23.02.2015 по 24.03.2015 (наказ №41 від 23.02.2015). Інших наказів про продовження строку відрядження позивача суду надано не було.

При цьому, згідно наказу командира військової частини військової частини НОМЕР_1 №65 від 25.03.2015 року, позивач прибув з відрядження з військової частини НОМЕР_2 і приступив до виконання службових обов`язків.

Позивачу було відмовлено в проведенні оплати добових за час відрядження, безперервний строк якого складав 77 діб.

Факт перебування позивача у відрядженні з 08.01.2015 року по 25.03.2015 року у військовій частині НОМЕР_2 підтверджується довідкою від 09.03.2016 року за №125, витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 №4 від 08.01.2015 року, №41 від 23.02.2015 року, копією посвідчення про відрядження №45 від 08.01.2015 року, копією книги обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закону №2011-XII при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно п.13 Постанови Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 02.02.2011 № 98 визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, а осіб начальницького складу Державної фельд`єгерської служби - Міністерством інфраструктури, працівників дипломатичної служби України, направленим у довготермінове відрядження, - Міністерством закордонних справ

Так, згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.08.2011 року № 530 (далі - Інструкція) визначено, що службовим відрядженням вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням командира або начальника на певний строк в іншу місцевість для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), у якій військовослужбовець проходить службу.

Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюються виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення, а також на проїзд до місця відрядження та назад.

Пунктом 1.11 Інструкції встановлено, що виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення проводяться за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них). Відмітки завіряються: у військових частинах - підписом командира військової частини або начальника штабу, а в установах, на підприємствах і в організаціях та інших органах виконавчої влади - підписом посадової особи, на яку покладено обов`язок відмічати посвідчення про відрядження.

При цьому, згідно з п.1.4 Інструкції забороняється провадити виплату добових та відшкодовувати витрати на наймання житлового приміщення за посвідченнями про відрядження, виданими з порушенням порядку їх оформлення, встановленого законодавством України.

Так, за відсутності в посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них) добові не виплачуються (п.1.12 Інструкції).

Посвідчення про відрядження позивача відповідає вимогам Інструкції, відхилень від порядку його оформлення судом не встановлено.

Відповідно до п.1.16 Інструкції військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), направленим у відрядження одиночним порядком, крім відряджень, зазначених у пунктах 1.23 і 1.24 цієї Інструкції, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 1.5 цієї Інструкції, і за час перебування в дорозі виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1.5 Інструкції відрядження, у тому числі для інспектування військ, проведення ревізій та перевірок господарської та фінансової діяльності військових частин, призначається на строк не більше 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі.

Позивач був відряджений з 08.01.2015 по 06.02.2015, при цьому строк відрядження в подальшому продовжувався, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, як зазначалось, у період з 23.02.2015 по 24.03.2015 відрядження продовжувалось позивачу наказами у межах 30-денного строку.

Відповідно до додатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" сума добових витрат на відрядження в межах України затверджена в розмірі 30 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач мав виплатити ОСОБА_1 добові за час відрядження в сумі 2310 грн. (77 діб відрядження х 30,00 грн. = 2310 грн.), оскільки позивач фактично перебував у відрядженні з 08.01.2015 року по 25.03.2015 року.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте всупереч наведеним положенням, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність його бездіяльності, що оскаржується.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

позов ОСОБА_1 задоволити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 виплату добових за час відрядження 2310 (дві тисячі триста десять) грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя А.М. Ковальчук