Справа № 816/265/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року 14:47м. ПолтаваСправа № 816/265/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2016 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - відповідач) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6865-25/1955 від 05 листопада 2015 року зі сплати єдиного внеску в сумі 2958,55 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскільки з 23 листопада 2013 року він є пенсіонером за віком, то він звільнений від сплати єдиного внеску. Вказував на помилково поданий звіт за № від 18 січня 2015 року, щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно якого самостійно задекларовано за 2014 рік ЄСВ в сумі 5071,80 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

11 серпня 2013 року набрав чинності Закон України від 04 липня 2013 року N406-VII "Про внесення Змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи", згідно якого функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснює Міністерство доходів і зборів України.

Відповідно до розділу II "Прикінцеві положення" зазначеного Закону Пенсійним фондом України передано центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, реєстр страхувальників.

Як зазначає позивач, він перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області, та на даний час перебуває на обліку у Кременчуцькій ОДПІ як платник єдиного внеску, який обрав спрощену систему оподаткування.

02 грудня 2014 року Полтавським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі №816/4155/14 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про стягнення надмірно сплачених коштів єдиного соціального внеску, зобов'язання вчинити певні дії, котра набрала законної сили 05 лютого 2015 року. При розгляді даної справи судом встановлено та підтверджено, що з 23 листопада 2013 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком довічно, а також, що позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Кременчуці Полтавської області, та на даний час перебуває на обліку у Кременчуцькій ОДПІ як платник єдиного внеску, який обрав спрощену систему оподаткування.

З матеріалів справи слідує, що з січня 2014 року по грудень 2014 року позивачем нараховувався єдиний соціальний внесок в розмірі 422,65 грн щомісячно, що підтверджується копією звіту за 2014 рік /а.с.36/.

05 листопада 2015 відповідачем винесено вимогу №Ф-6865-25/1955 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені за 2014 рік ОСОБА_1 в розмірі 2958,55 грн /а.с.9/.

14 листопада 2015 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача заяву про скасування вимоги та списання заборгованості, а також подання звіту (початкова та ліквідаційна звітність) /а.с.10-11/.

Не погодившись із зазначеною вимогою, позивач оскаржив її у адміністративному порядку. Зокрема, 18 листопада 2015 року звернувся до Головного управління ДФС у Полтавській області зі скаргою про узгодження вимоги про сплату боргу (недоїмки), додаючи до неї копію пенсійного посвідчення на підтвердження того, що він не є платником єдиного внеску, за результатами якої отримав рішення від 18 грудня 2015 року №863/В/16-31-10-04-11 про результати розгляду скарги, яким вимогу Кременчуцької ОДПІ залишено без змін, а у задоволенні скарги позивачу відмовлено /а.с.12-13, 14-16/.

В подальшому, 31 грудня 2015 року позивач оскаржив винесену відповідачем вимогу та рішення про результати розгляду первинної скарги від 18 грудня 2015 року винесеного Головним управлінням ДФС у Полтавській області до Державної фіскальної служби України /а.с. 17-20, 21-22/.

02 лютого 2016 року Державною фіскальною службою України винесено рішення №1048/В/99-99-10-01-07-25 про результати розгляду скарги, яким вирішено у задоволенні скарги позивача відмовити, а результати розгляду первинної скарги та вимогу Кременчуцької ОДПІ залишено без змін.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (чинного з 01.01.2011, далі - Закон №2464) платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Разом з тим частиною 4 статті 4 Закону №2464 передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, за змістом цієї норми фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком (незалежно від того чи досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням віку) та отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - №1058-IV) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) застосовуються, зокрема в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону №1788-ХІІ визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років). Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 Закону №1788-ХІІ та частиною першою статті 26 Закону № 058-IV.Таке право виникало у чоловіків після досягнення 60 років та за наявності відповідного стажу.

При цьому, пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону №1788-ХІІ передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - із зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, враховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, суд дійшов висновку, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ, не є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за себе згідно з частиною четвертою статті 4 Закону №2464-VI, так само як і особи, які є пенсіонерами за віком на загальних умовах, оскільки згадана норма не містить будь-яких винятків щодо пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 20 травня 2014 року.

Також, згідно положень статті 12 Закону №2464 передбачено, що особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач укладав договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 звільнений від сплати єдиного внеску з грудня 2013 року.

Як зазначає відповідач у своєму рішенні про результат розгляду скарги позивача, станом на 20 листопада 2015 року, згідно картки особового рахунку по єдиному внеску за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість 2958,55 грн, (залишок несплаченої суми ЄСВ із самостійно задекларованої у подальшому звіті по єдиному внеску за 2014 рік від 18 січня 2015 року). Оскільки в КОР платника рахувалася недоїмка з ЄСВ в сумі 2958,55 грн, то Кременчуцькою ОДПІ, відповідно до п.4 ст. 25 Закону №2464 та Інструкції №449, сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафу та пені №Ф-6865-25/1955 від 05 листопада 2015 року та направлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 14-16/.

Разом з тим, Головне управлінням ДФС у Полтавській області у своєму рішенні про результат розгляду скарги зазначає, що у платника завжди є право на виправлення помилок допущених при поданні звітності. Відповідно до пунктом 5.1 розділу V Порядку №454 встановлено, що у разі виявлення помилки у звіті страхувальник має право до закінчення терміну подання цього звіту повторно сформувати та подати звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем взяття на облік. Чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення термінів подання звітності, визначених цим Порядком. Також, посилається на підпункт 2.17 пункту 2 розділу ІІ Порядку №454, яким визначено, що відповідальним за правильність заповнення звіту є страхувальник. Також, відповідач у своєму рішенні про результат розгляду скарги стверджує, що враховуючи вимоги Порядку №454 та те, що позивачем подано звіт 18 січня 2015 року, у нього був час до 10 лютого 2015 року для подання уточнюючого звіту з "нулями", тож у Головного управління ДФС у Полтавській області були законні підстави для відмови у задоволенні скарги про скасування вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч.2 ст.114 КАС України у разі несвоєчасного надання витребуваних судом доказів та пояснень (без поважних причин), зазначені докази (пояснення) судом не приймаються та справу може бути вирішено на підставі наявних доказів відповідно до ч.6 ст.71 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, суд звертає увагу, що відповідачем вимоги ухвали про відкриття провадження в частинні надання заперечення на адміністративний позову до суду, у разі заперечення проти позову, не виконано. Жодних заперечень проти позову не надано, будь-яких матеріалів на підставі яких ним було прийнято оскаржуване рішення - не надано.

В той же час, в ході судового розгляду встановлено, що позивачем помилково подано звіт до Кременчуцької ОДПІ відносно нарахування з січня по грудень 2014 року єдиного соціального внеску /а.с.24-25/. В зв'язку з чим, він 30 грудня 2015 року неодноразово подавав уточнюючий звіт, котрий жодного разу не був прийнятий податковим органом, що підтверджується електронними протоколами від 30 грудня 2015 року /а.с. 23, 26, 29, 32/, а також неодноразово зазначав про це у своїх скаргах направлених до відповідача.

В той же час, у зв'язку з призначенням ОСОБА_1 на підставі статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 23 листопада 2013 року пенсії за віком довічно, відсутні підстави для винесення відповідачем вимоги №Ф-6865-25/1955 від 05 листопада 2015 року про сплату боргу зі сплати єдиного внеску за 2014 рік в сумі 2958,55 грн, у зв'язку з чим позовні вимоги про скасування вказаної вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що спірна вимога про сплату боргу є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-6865-25/1955 від 05 листопада 2015 року.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 05 листопада 2015 № Ф-6865-25/1955.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 29 березня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський