Справа № 361/5192/2015-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/5192/2015-а Головуючий у 1-й інстанції: Пухна О.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо необґрунтованої та безпідставної відмови в задоволенні клопотання позивача про надання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром не більше 0,25 га в адміністративних межах села Княжичі Броварського району Київської області;

- скасувати рішення 35-ї сесії Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 24.06.2015 р. № 744 «Про відмову в наданні земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянам»;

- зобов'язати відповідача повторно винести на засідання чергової сесії, розглянути по суті та прийняти обґрунтоване і вмотивоване рішення за результатами розгляду клопотання позивача про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,25 га в межах села Княжичі Броварського району Київської області, відповідно до чинного законодавства, і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про задоволення позовних вимог, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу у власність земельної ділянки було додано графічні матеріали без конкретного місця розташування земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( далі - Закон № 280/97-ВР ).

Так, згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Порядок та підстави набуття громадянами права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності визначений Земельним кодексом України.

Статтею 5 ЗК України передбачено, що земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних завданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Аналогічна правова норма закріплена в ч. 1 ст. 122 ЗК України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 401-XIV місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру виділення у власність громадян земельних ділянок, початковим етапом якої є прийняття компетентним органом місцевого самоврядування рішення щодо надання заявнику дозволу на розроблення відповідного проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

При цьому, слід враховувати, що перелік підстав для відмови у наданні особі такого дозволу, визначений у ч. 7 ст. 118 ЗК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічний правовий підхід викладено в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 29.01.2015 р. № К/800/38993/14 та від 29.09.2015 р. № К/800/31171/15.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що 10.04.2015 р. позивач звернувся до відповідача з клопотанням в порядку ст. 118 ЗК України, в якому просив визначити та виділити йому земельну ділянку орієнтовним розміром 0,25 га в межах с. Княжичі Броварського р-ну Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, надати йому дозвіл на розробку відповідного проекту землеустрою, розглянути це клопотання на сесії ради та повідомити його про прийняте рішення. До клопотання позивачем було додано: графічні матеріали, копію паспорта та ідентифікаційного коду і копію договору доручення / а.с. 6-9 /.

Листом Княжицької сільської ради від 30.04.2015 р. № 200 позивача було повідомлено про те, що його звернення буде розглянуто на сесії сільської ради в червні місяці 2015 року / а.с. 10 /.

Листом Княжицької сільської ради від 06.05.2015 р. № 211 позивача було повідомлено, що строк розгляду його звернення подовжено на 20 днів /а.с. 11/.

24.06.2015 р. на 35-й сесії Княжицької сільської ради було прийнято рішення № 744 «Про відмову в наданні земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянам», відповідно до якого позивачу було відмовлено в задоволенні його клопотання у зв'язку з відсутністю земельних ділянок запитуваної категорії / а.с. 29 /.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що підстава, з якої відповідачем було відмовлено позивачу в задоволенні його клопотання (відсутність земельних ділянок запитуваної категорії) та прийнято відповідне рішення від 24.06.2015 р. № 744 не входить до переліку підстав, вичерпний перелік яких закріплено в ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ані до суду першої інстанції, ані на вимогу апеляційного суду відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували обставини щодо відсутності на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області земельних ділянок запитуваної позивачем категорії.

При цьому, лист відповідача від 25.03.2016 р. вх. 8183, наданий ним на виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року, про відсутність у межах Княжицької сільської ради земельних ділянок за призначенням під забудову житла та щодо проведення інвентаризації земель в адмінмежах даної ради не є належним і допустимим доказом, у розумінні ст. 70 КАС України, який би підтверджував обставини, що у відповідності до оскаржуваного рішення відповідача, стали підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача.

Більш того, у зазначеному листі відповідач посилається також на те, що позивачем при зверненні до ради не було додано до заяви доказів того, що раніше ним не було отримано безоплатно у власність земельної ділянки (витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно), однак, такі доводи відповідача є не обґрунтованими і не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, по-перше, у відповідності до оскаржуваного рішення від 26.04.2015 р. № 744, підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача стали не ці обставини, а зовсім інші, про що зазначено вище, а по-друге, у ч. 6 ст. 118 ЗК України, серед переліку документів, які мають бути додані до клопотання особи, яка звертається з приводу виділення їй земельної ділянки, не вказано витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно, як на тому наполягає відповідач.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, у відповідності до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 24.06.2015 р. № 744 у частині щодо відмови позивачу в наданні земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, будівель та споруд в селі Княжичі прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ч. 7 ст. 118 ЗК України, та є протиправним.

Разом з тим, оскільки в адміністративному позові позивач заявляє позовні вимоги лише щодо скасування вказаного рішення відповідача, то колегія суддів, у відповідності з приписами ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 195 КАС України, з метою повного і всебічного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати оскаржуване рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 24.06.2015 р. № 744 «Про відмову в наданні земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянам» в частині щодо позивача, а також зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 10.04.2015 р. та додані до нього документи і прийняти відповідне рішення за результатами їх розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення.

Водночас, колегія суддів відзначає, що задоволення позовних вимог у такий спосіб є достатнім для повного і всебічного захисту та відновлення прав позивача, які були порушені при прийнятті відповідачем рішення від 24.06.2015 р. № 744 в частині щодо позивача, і задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо необґрунтованої та безпідставної відмови в задоволенні клопотання позивача та інших позовних вимог саме у спосіб, як про таке просить позивач, є недоцільним і такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 24.06.2015 р. № 744 «Про відмову в наданні земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянам» в частині щодо відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 10.04.2015 р.

Зобов'язати Княжицьку сільську раду Броварського району Київської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 10.04.2015 р. та додані до нього документи і прийняти відповідне рішення за результатами їх розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів з дня направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.