Справа № 2а-4171/09/1370
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Справа № 2а-4171/09/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

представник позивача Шабовта О.В.,

представник відповідача Міклюш Т.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Закритого акціонерного товариства «Львівський жиркомбінат» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова (правонаступник ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області) про визнання нечинними податкових повідомлень- рішень, -

в с т а н о в и в :

Закрите акціонерне товариство «Львівський жиркомбінат» (правонаступник - публічне акціонерне товариство «Львівський жиркомбінат») звернулося до суду із позовом до ДПІ у Залізничному районі м. Львова, в якому просить визнати нечинними податкові повідомлення рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова № /0/28960 від 01.10.2008 року, № /1/36783 від 10.12.2008 року, № /2/3314 від 05.02.2009 року, № /3/9902 від 07.04.2009 року, № /4/16420 від 16.06.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в оскаржених податкових повідомленнях-рішеннях та Акті перевірки зазначено, що ЗАТ «Львівський жиркомбінат» порушено п.п.7.4.1 та 7.4.4 п.7.4., п.п. 7.2.1., 7.2.3 та 7.2.6 п. 7.2. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ, в результаті чого встановлено заниження ПДВ на суму 2133070,95 грн. Крім цього, порушено вимоги п.п. 5.2.1. п. 5.2 та п.п. 5.4.4 п. 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Зазначає, що згідно з п.п. 5.4.4 п. 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються витрати платника податку на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів, що продаються таким платником податку. ДПІ обґрунтовує свою позицію тим, що ЗАТ «Львівський жиркомбінат» товар реалізується переважно одному оптовому покупцю тим самим встановлюючи не передбачені чинним законодавством обмеження в рамках дії Закону про прибуток. Проведена рекламна акція направлена на залучення нових покупців, тобто для розширення ринку збуту, однак це не означає що все повинно відбутись негайно. Щодо зв'язку рекламної акції з операціями з надання торгової марки «Щедро» в ліцензійне користування АТЗТ «Харківський жиркомбінат», то рекламувалась не торгова марка «Щедро», а чітко визначений окремий товар майонез «Провансаль» виробництва ЗАТ «Львівський жиркомбінат». АТЗТ «Харківський жиркомбінат» мав лише право користуватися торговою маркою «Щедро». Крім цього, реклама товару і торгова марка є різними предметами. Щодо завищення суми податкового кредиту на 2133070,95 грн., то Законом України «Про податок на додану вартість» встановлено умови, при дотриманні яких платник податку має законне право на збільшення податкового кредиту звітного періоду і відповідно на зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, що було дотримано ЗАТ «Львівським жиркомбінат». Таким чином, просив адміністративний позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав аналогічних викладеним у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

Судом відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративно судочинства України допущено заміну відповідача правонаступником - Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної Фіскальної Служби у Львівській області та роз'яснено, що усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для правонаступника в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, що викладені у письмових запереченнях долучених до матеріалів справи, в яких зазначено, що витрати на розміщення реклами понесені ЗАТ «Львівський жиркомбінат», здійснені не для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Стверджує, що останні понесені ЗАТ «Львівський жиркомбінат» в 1066 разів (10665354,73 грн./10000,00 грн.) перевищують дохід отриманий ЗАТ «Львівський жиркомбінат» за надання прав на використання торгової марки «Щедро», тому проведену рекламу не можна вважати такою, що здійснена для потреб власної господарської діяльності та для отримання доходу. Щодо порушення ЗАТ «Львівський жиркомбінат» п.п.7.2.1., 7.2.3., 7.2.6. п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», то підприємством зайво віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість в розмірі 2133070,95 грн. по податкових накладних, заповнених з порушенням Порядку заповнення податкової накладної. Відтак, вважає, що висновки відповідають встановленим фактичним обставинам, порушень прав позивача при проведенні перевірки та оформленні її результатів не допущено, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Посадовими особами відповідача проведено виїзну планову документальну перевірку ЗАТ "Львівський жиркомбінат" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року

За наслідками проведеної перевірки складено Акт №1767/23-2/00333598 від 15.09.2009 року, в якому встановлено порушення п.п.7.4.1., 7.4.4. п.7.4. ст.7, п.п.7.2.1., 7.2.3., 7.2.6 п.7.2. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

На підставі вказаного Акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 01.10.2008 року № /0/28960, яке оскаржено позивачем в адміністративному порядку до ДПІ у Залізничному районі м. Львова, ДПІ м. Львова, ДПА у Львівській області та ДПА України.

За результатами розгляду скарг відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № /1/36783 від 10.12.2008 року, № /2/3314 від 05.02.2009 року, № /3/9902 від 07.04.2009 року, № /4/16420 від 16.06.2009 року.

З матеріалів справи встановлено, що 06.08.2007 року між ЗАТ «Львівський жиркомбінат» та ТзОВ «Медіа-Актівіті» укладено договір № 21р/07 та договір № 1 с/08 від 25.01.2008 року про надання рекламних послуг, за результатами надання яких складені Акти здачі-приймання робіт (надання послуг), які відповідають вимогам п. 2.4. Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» та п.9.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять всі необхідні реквізити первинного документа.

Відповідно до п.п.5.4.4. п. 5.4. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до валових витрат включаються витрати платника податку на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

Згідно з п. 5.11 статті 5 цього Закону, установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу», реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь - якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. Споживачами реклами є невизначене коло осіб, на яких спрямовується реклама.

На підставі вищенаведеного та враховуючи те, що рекламувався товар майонез «Провансаль», що виробляється та реалізується ЗАТ «Львівський жиркомбінат», вказана реклама здійснювалась для обізнаності споживачів про відповідний товар відповідного виробника, тобто була спрямована на стимулювання збуту продукції ( збільшення доходу підприємства), що в свою чергу прямо пов'язує її з господарською діяльністю підприємства.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Пунктом 1.32 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що, господарська діяльність це будь - яка діяльність особи направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Укладення договорів про надання послуг рекламного характеру свідчить про направленість діяльності підприємства на просування продукції, яка виробляється, внаслідок цього отримання доходу шляхом збільшення обсягів реалізації.

Згідно з довідкою ЗАТ «Львівський жиркомібант» від 25.09.2009 року № 2204/7, обсяг реалізованої продукції майонезу «Провансаль» ТМ «Щедро» в 2007 році у порівнянні з 2006 року збільшився на 18,5%, а в ІV кварталі 2007 року у порівнянні з ІV кварталом 2006 року на 65,3%.

Послуги з рекламування товару, що надавалися позивачу ТзОВ «Медіа - Актівіті» в межах укладених договорів, пов'язані з продажем продукції позивача та стосувалися продукції (товару), постачання якої є господарською діяльністю позивача, що давало підстави віднести їх вартість до складу валових витрат підприємства, а суми сплаченого ПДВ у складі вартості послуг - до податкового кредиту.

Суд критично оцінює покликання ДПІ на те, що товар ЗАТ «Львівський жиркомібант» реалізується переважно одному оптовому покупцю ТзОВ «Маргаринторг», тому вказана обставина не впливає на проведення рекламних заходів і обізнаність споживачів про товар, що реалізується та виробляється ЗАТ «Львівський жиркомбінат».

Крім того, ДПІ в Залізничному районі у своїх запереченнях на позовну заяву та в Акті перевірки, посилається на зв'язок рекламної акції з операціями з надання торгової марки «Щедро» в ліцензійне користування АТЗТ «Харківський жиркомбінат».

Судом встановлено, що між ЗАТ «Львівський жиркомбінат» та АТЗТ «Харківський жиркомбінат» укладено ліцензійні договори № 2208У-Юр від 21.11.2007 року та № 2051 У-Юр від 26.12.2006 року відповідно до яких, АТЗТ «Харківський жиркомбінат» мав право лише користування торговою маркою «Щедро» для виробництва та реалізації відповідної продукції. Вказаними ліцензійними договорами не передбачено будь яких умов щодо проведення спільної рекламної акції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що немає підстав для порівняння ліцензійних платежів із вартістю реклами, а тому покликання ДПІ в Залізничному районі м. Львова на те, що ЗАТ «Львівський жиркомбінат» неправомірно віднесено до валових витрат витрати на рекламу є безпідставним

Відповідачем в Акті перевірки зазначено, що ЗАТ «Львівський жиркомбінат» порушено вимоги п.п.7.2.1,7.2.3, 7.2.6 п.7.2. та п.п.7.4.1., 7.4.4 п.7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість, що призвело до завищення суми податкового кредиту на 2133070,95 грн. Однак, в ході дослідження доказів по справі, вказане порушення не знайшло свого підтвердження. Судом встановлено зв'язок між понесеними позивачем витратами на рекламу товару, який виробляється та виготовляється позивачем, що пов'язано з його господарською діяльністю; настання дати виникнення права на податковий кредит по рекламних послугах визначена ЗАТ «Львівський жиркомбінат» правомірно; наявність податкових накладних постачальника підтверджується сумою податкового кредиту. Відповідачем не надано доказів того, що ЗАТ «Львівський жиркомбінат» неправильно чи з порушенням визначено дату виникнення права на податковий кредит та доказів, які б свідчили про неналежне оформлення податкових накладних.

Крім того, судом встановлено, що предметом спору була пов'язаність наданих ТОВ «Медіа-актівіті» в рамках договорів №21р/07 віл 06.08.2007 року та № 1с/08 від 25.01.2008 року з господарською діяльністю позивача, а не їх реальність. Факт надання рекламних послуг ТОВ «Медіа-актівіті» відповідачем не заперечувався, що підтверджується Актом перевірки.

Позивачем зазначено, що умовами договорів №21р/07 віл 06.08.2007 року та № 1с/08 від 25.01.2008 року не передбачено складання інших, окрім Актів наданих послуг документів. Крім того, жодним чинним нормативним актом не передбачено обов'язковість складання ефірних довідок. Закон України про ПДВ також не ставив в залежність право на формування платником податків податкового кредиту від наявності ефірних довідок.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем надано Акти здачі-приймання робіт, зокрема №0000219 від 31.10.2007 року, № 0000224 від 31.10.2007 року, №000250 від 30.11.2007 року, №0000251 від 30.11.2007 року, №0000266 від 31.12.2007 року, №0000002 від 31.01.2008 року, №0000003 від 31.01.2008 року №0000016 від 29.02.2008 року, якими встановлено факт наданих послуг та їх реальність, відсутність зауважень щодо якості та вартості наданих послуг.

Вказані акти виконаних робіт відповідають вимогам п 2.4 Наказу МФУ від 24.05.1995 року № 88 «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» та п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позаяк такі містять всі необхідні реквізити первинного документа.

Суми податкового кредиту підтверджено податковими накладними, зокрема №242 від 19.09.2007 року, №258 від 15.10.2007 року, №271 від 31.10.2007 року №280 від 15.11.2007 року, №7 від 31.01.2008 року, №15 від 18.02.2008 року, які були надані позивачем до перевірки, і щодо яких у відповідача зауваження відсутні.

Отже, із наявних у матеріалах справи документів та Акту перевірки №1767/23-2/00333598 від 15.09.2008 року суд дійшов висновку про реальність господарських операцій згідно укладених позивачем договорів про надання рекламних послуг із ТОВ «Медіа - Актівіті».

Крім того, до матеріалів справи долучено звіт у формі ефірної довідки (т.3), в якому міститься інформація про телеканали на яких здійснювалась трансляція рекламних роликів, дату, час їх виходу.

Також позивачем у судовому засіданні надано пояснення з урахуванням Ухвали ВАС України від 19.10.2015 року, щодо податкового повідомлення-рішення про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 10931690,73 та зазначено, що ДПІ у Залізничному районі м. Львова за результатами планової виїзної документальної перевірки ПАТ «Львівський жиркомбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.03..2008 року за наслідками якої складено Акт перевірки від 15.09.2008 року, не приймалось податкових повідомлень-рішень про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на вказану суму.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Вищенаведені встановлені судом фактичні обставини справи та норми податкового законодавства вказують на обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 3,40 грн., такий відповідно до ст. 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова (правонаступник ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області) № /0/28960 від 01.10.2008 року, № /1/36783 від 10.12.2008 року, № /2/3314 від 05.02.2009 року, № /3/9902 від 07.04.2009 року, № /4/16420 від 16.06.2009 року.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства "Львівський жиркомбінат"(м. Львів вул. Городоцька 132, ) судовий збір в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2016 року.