Справа № 825/382/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м.Чернігів Справа № 825/382/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача Курячого О.П.,

представника відповідача Приходько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Семенівська мануфактура" до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Приватне підприємство "Семенівська мануфактура" (далі - ПП "Семенівська мануфактура", позивач) до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби (далі-Чернігівська митниця, відповідач), в якому просить суд скасувати рішення Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 08.02.2016 № 102000010/2016/000020/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110002/2016/00055.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів. На підтвердження відомостей про митну вартість товарів позивач подав до Чернігівської митниці всі необхідні документи. Разом з тим, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000020/2 від 08.02. 2016, яким позивачу збільшено митну вартість. Крім того зазначив, що приписи Митного кодексу України зобов'язують Чернігівську митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки. Проте приймаючи оскаржувані рішення відповідачем не було вказано, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливо встановити дані складових та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Враховуючи вказані обставини, прийняті відповідачем рішення не можна вважати такими, які прийняті з додержанням положень чинного законодавства України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Чернігівської митниці заперечував проти позову з підстав наведених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи. Просив у задоволенні вимог позивачу відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника Чернігівської митниці, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ПП "Семенівська мануфактура" та CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD (далі за тестом - постачальник) укладено Контракт № ВАSМ10/09/14 від 10.09.2014р., (далі за текстом - Контракт).

Згідно умов Контракту постачальник взяв на себе зобов'язання поставити позивачу товари в асортименті, а позивач зобов'язався оплатити товар згідно з умовами даного Контракту.

Зі змісту ст. 2 Контракту видно, що загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Виходячи з інформації, зазначеної в Інвойсі та пакувальному листі до зазначеного Інвойсу, партія товару, яка підлягає поставці складається з тканини та ворсових поперечно в'язаних полотен встановленої кількості та загальною вартістю 24555,99 доларів США.

Товар, визначений Інвойсом, було передано перевізнику MEDITERRANEAN SHIPPING COMPANY S.A., що підтверджується коносаментом №MSCUEY786591 від 29.12.2015, в якому вказується, що товар прибуде у місце призначення контейнером TGHU7822064, як і вказано в Інвойсі та пакувальному листі до нього.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною №463 від 25.12.2015.

На підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом разом з митними деклараціями від 14.12.2015 № 100260001/2015/152142, від 16.09.2015 № 100270003/2015/282428, від 30.01.2016 № 100270002/2016/277311, від 26.08.2015 № 805130000/2015/10611, від 04.02.2016 № 807100001/2016/330 подано відповідачу копії документів:

Контракт №ВАSМ 10/09/14 від 10.09.2014;

Інвойс №ВТСN2015463 від 29.12.2015;

Пакувальний лист до інвойсу №ВТСN2015463 від 29.12.2015;

Видаткова накладна №463 від 25.12. 2015;

Відвантажувальна специфікація №ВТСN2015463/190-7 від 30.12.2015;

Також додатково подано: міжнародні товарно-транспортні накладні, коносаменти, калькуляції, звіт про оцінку майна, листи постачальника та позивача, прайс-лист та інші документи.

За результатами поданих до митного оформлення документів, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 102000010/2016/000020/2 від 08.02.2016, яким збільшив суму митних платежів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110002/2016/00055.

В наведених рішеннях відповідачем зазначено, що звіт про оцінку майна від 05.02.2016 № 05-04/02/16 не містить інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України; перевірити перерахування коштів на дану поставку товару згідно платіжного доручення від 17.12.2015 №44 неможливо. Неподання до митного оформлення рахунку для здійснення попередньої оплати. Надана калькуляція собівартості на товари від 11.01.2016 № ВТСМ2015463/01 дійсна на період з 10.10.2015 по 10.12.2015, в той час як завантаження товару здійснено 29.12.2015 згідно інвойсу від 29.12.2015 № ВТСМ2015463; прайс-лист від 23.12.2015 № 90190-8 не містить інформації щодо періоду дії цін та країн на які поширюється дана цінова пропозиція; подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У митного органу наявна цінова інформація на подібні товари: митні декларації від 14.12.2015 № 100260001/2015/152142, від 16.09.2015 № 100270003/2015/282428, від 30.01.2016 № 100270002/2016/277311, від 26.08.2015 № 805130000/2015/10611, від 04.02.2016 № 807100001/2016/330. За таких обставин митну оцінку товару здійснено за резервним методом.

Не погоджуючись з рішеннями митного органу позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд виходить із наступного.

Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу вказаної норми вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Верховний суд України у постанові від 31.03.2015 (справа № 21-127а15), надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначив: "…Аналіз ч. 3 ст. 53 МК України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. "

Як вже встановлено судом, позивачем митному органу разом з митними деклараціями надано:

Контракт №ВАSМ 10/09/14 від 10.09.2014;

Інвойс №ВТСN2015463 від 29.12.2015;

Пакувальний лист до інвойсу №ВТСN2015463 від 29.12.2015;

Видаткова накладна №463 від 25.12. 2015;

Відвантажувальна специфікація №ВТСN2015463/190-7 від 30.12.2015;

Крім того, подано копії додаткових документів, на підтвердження заявленої митної вартості, зокрема: міжнародні товарно-транспортні накладні, коносаменти, калькуляції, звіт про оцінку майна, листи постачальника та позивача, прайс-лист та інші документи.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1- 4 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті.

При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Отже аналізуючи наведені вище норми, суд приходить до висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що митний орган вправі вимагати від декларанта надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, визначеної в митній декларації та перелік яких наведено в ч. 3 ст. 53 МК України, за наявності обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Підставами для витребування у декларанта додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару ч. 3 ст. 53 МК України визначає випадки, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак суд звертає увагу, що митну вартість підтверджують саме основні документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України, які містять відомості про ціну товару, та на підставі яких позивачем визначалась митна вартість, до яких у митного органу відсутні будь-які зауваження.

Щодо зауважень до калькуляції на товар, то остання містять розшифровку витрат, пов'язаних зі збутом товарів постачальника, зокрема, до вказаних витрат включаються адміністративні витрати до яких, як відомо, включаються витрати на зберігання товарів до моменту їх реалізації контрагенту. При цьому калькуляції не містять періоду дії, в них лише зазначається, що вказана ціна є дійсною щодо товарів, які було виготовлено у зазначений період.

Прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру для визначення складових митної вартості товару та не є документом, що підтверджуєте митну вартість товару, тому може прийнятий митним органом як додаткове джерело підтвердження митної вартості.

З приводу платіжного доручення № 44 від 17.12.2015, то у ст. 5 Контракту вказано, що сплата товару здійснюється на наступних умовах: сума передоплати відповідно до рахунку-фактури про передоплату, залишок суми від повної вартості товару сплачується впродовж 3-х місяців з фактичної дати поставки.

У відповідності до ст. 3 Контракту умови поставки визначаються та погоджуються сторонами для кожної окремої партії товару та вказуються в інвойсі. Як вбачається з інвойсу №BTCN2015463/01 від 11.01.2016, попередня оплата за даною поставкою не погоджувалась та не проводилась. У зв'язку з викладеним до митного оформлення не подавався рахунок для здійснення попередньої оплати.

Щодо експертного висновку, то суд зазначає, що Чернігівська регіональна торгово-промислова палата є спеціалізованою організацією та діє на підставі Закону України "Про торгово-промислові палати України", а відтак має право проводити експертизи товарів та складати висновки.

За таких обставин суд вважає, що експертний висновок додатково підтверджує правомірність заявленої декларантом митної вартості товару за основним методом, що однак безпідставно не враховано відповідачем.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що не завжди ненадання на вимогу відповідача вказаних ним документів надає право органу доходів і зборів визначити митну вартість товару за іншим методом. Визначені Чернігівською митницею, як обов'язкові для надання додаткових документів, залежить також від можливості їх надання декларантом. Тобто законодавство не пов'язує та не встановлює безмежне право митного органу в результаті неподання певних документів, визначати митну вартість товару за іншим методом, а не за ціною придбаного товару.

Суд також зазначає, що Митним кодексом України надано право митному органу з метою встановити характеристики, визначальні для перевірки задекларованої митної вартості товарів у рамках процедури митного контролю та митного оформлення, проводити відповідні дослідження (аналіз, експертизи) товарів і саме на підставі таких досліджень визначити митну вартість поставленого товару. Чернігівською митницею не надано доказів, які свідчать про використання своїх повноважень, передбачених у главі 50 "Митні експертизи" Митного кодексу України. Вказане свідчить про те, що коригування митної вартості названого товару митним органом за резервним методом проведене з порушенням вимог частини 9 статті 58 Митного кодексу України, тобто не на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

В силу приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

У картці відмови № 102110000/2015/00347 причиною відмови вказано порушення вимог ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, а саме заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено не повні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Разом з тим, відповідач не вказав, які саме складові, вартісні показники та числові значення заявленою митної вартості є непідтвердженими, а також не заначено чому саме документи , які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що висновок митного органу про неможливість обчислення митної вартості за основним методом є протиправним, а відтак у останнього відсутні правові підстави для застосування до позивача резервного методу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати Рішення Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 08.02.2016 № 102000010/2016/000020/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102110002/2016/00055.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці Державної фіскальної служби судові витрати в розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. на користь Приватного підприємства "Семенівська мануфактура" ().

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко