Справа № 2-а-11202/10/1570
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2012 р.Справа № 2-а-11202/10/1570

Категорія: 12.3Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління МВС України в Одеській області, Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області третя особа - ОСОБА_6 про скасування наказу в частині звільнення з органів внутрішніх справ України, зобов'язання поновити позивача на службі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановила:

В листопаді 2010 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Одеській області, Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області третя особа - ОСОБА_6 про скасування наказу Головного управління МВС України в Одеській області від 06.10.2010 року №506 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, зобовязання поновити позивача на службі в ОВС та стягнення з Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач та його представник адміністративний позов підтримали, на заявлених вимогах наполягали, оскільки службове розслідування було проведено неповно без присутності ОСОБА_5, під час звільнення він знаходився на лікарняному, з матеріалами службового розслідування він не був ознайомлений, йому не було надано наказ про звільнення, не обґрунтовано дискридитацію органів внутрішніх справ, за результатами проведеної прокуратурою перевірки факти за які його звільнено не підтвердились, а тому прокуратурою Овідіопольського району було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно нього.

Представник Головного управління МВС України в Одеській області проти задоволення позову заперечував з підстав викладених в запереченнях та поясненнях, оскільки позивач правомірно був звільнений з органів внутрішніх справ на підставі службової перевірки, якою підтверджено порушення позивачем діючого законодавства.

Представник Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Третя особа - ОСОБА_6, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином та завчасно.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Головного управління МВС України в Одеській області, Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області третя особа - ОСОБА_6 про скасування наказу в частині звільнення з органів внутрішніх справ України, зобов'язання поновити позивача на службі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу було відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, з посиланням на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання щодо скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової, якою: наказ начальника ГУМВС України в Одеській області № 506 о/с від 06.10.2010 року про звільнення ОСОБА_5 з посади начальника сектора карного розшуку відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУМВС України в Одеській області скасувати; поновити ОСОБА_5 на посаді начальника сектора карного розшуку відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУМВС України в Одеській області та допустити негайне виконання в цій частині, а також стягнути з відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУМВС України в Одеській області заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_5.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що позивач з 18.08.1997 року проходив службу в органах внутрішніх справ та на час звільнення проходив службу на посаді начальника сектора карного розшуку відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУМВС України в Одеській області, про що зазначено в трудовій книжці позивача (а.с. 9).

Прибувши 30 жовтня 2010 року додому з м. Києва, де брав участь у здачі державних іспитів, позивач отримав листа ГУ МВС України в Одеській області від 06.10.2010 року №9/4814. яким було повідомлено, що наказом начальника Головного управління МВС України в Одеській області від 06.10.2010 року №506 о/с ОСОБА_5 було звільнено з органів внутрішніх справ України (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника Головного управління МВС України в Одеській області №506 о/с майора міліції ОСОБА_5, начальника сектора карного розшуку відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУМВС України в Одеській області було звільнено у запас Збройних Сил України за п. 66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», затвердженого 29 липня 1991 року Постановою Кабінету Міністрів України №114 (за дискредитацію) (а.с. 22).

Вищезазначений наказ був винесений на підставі наказу Головного управління МВС України в Одеській області №1067 від 04.10.2010 року «Про покарання співробітників СКР ВМ на промринку ГУМВС»(а.с. 60-61).

Підставами для покарання ОСОБА_5 було проведення ВВБ в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України перевірки за скаргою ОСОБА_7 на неправомірні дії працівників ВМ на промтоварному ринку ГУМВС України в Одеській області, які в ніч з 4 на 5 вересня 2010 року вимагали від нього та ОСОБА_8 50 тис. доларів США та під психологічним тиском примусили їх сплатити 25 тис. доларів США.

Службовою перевіркою було встановлено, що 04 вересня 2010 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заступили на чергування по охороні складів по вул. Базовій, 8 на промринку 7 км Овідіопольської дороги та під час чергування побачили невідому особу на території складів, яка побачивши їх втекла кинувши ножиці для різки арматури, які підняв ОСОБА_7 До них підійшли працівники міліції та звинуватили їх в намаганні скоїти крадіжку та за непритягнення до кримінальної відповідальності вимагали 50 тис. доларів США. Під психологічним тиском вони погодились сплатити зазначену суму. ОСОБА_8 поїхав за грошима, а ОСОБА_7 очікував в автомобілі з працівником міліції. Працівники міліції отримати від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 25 тис. доларів США, а іншу частину суми необхідно було надати 05.09.2010 року. ОСОБА_8 їздив за грошима з ОСОБА_5 та працівником міліції на імя Гриша. Мати ОСОБА_8 підтвердила факт надання сину 15 тис. доларів США та приїзд сина разом з працівниками міліції до неї в ночі.

Працівники міліції заперечували зазначені факти та отримання грошей, при цьому підтвердили факт знаходження та території складів для перевірки інформації про скоєння крадіжки. Таким чином, працівники міліції, серед яких був ОСОБА_5, не доповіли про проведення відпрацювання складських баз, не повідомили про наявну інформацію відносно осіб, які скоїли злочин, або готують скоєння злочину, не повідомили про проведені ними заходи на наступний день, не записувались в журналі розташування сил та засобів ВМ на промринку, не отримували табельну зброю та спецзасоби.

Так, зазначені обставини стали підставою для покарання співробітників ВМ на промтоварному ринку 7 км. ГУМВС України в Одеській області, висновку відповідача щодо дискредитації органів внутрішніх справи та, як наслідок, підставою для їх звільнення, в тому числі позивача.

Позивач заперечував проти такого висновку та вважав наказ про звільнення незаконним, оскільки зазначені факти не знайшли свого підтвердження, відсутній факт дискредитації органів внутрішніх справи, а прокуратурою Овідіопольського району Одеської області при перевірці цих фактів відмовлено в порушення кримінальної справи за фактом отримання хабара та зловживання владою.

Судом 1-ї інстанції було встановлено, що за результатами перевірки за матеріалами ВВБ в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України за заявою ОСОБА_7 на дії працівників ВМ на промтоварному ринку 7 км. ГУМВС України в Одеській області (а.с. 106-139) прокуратурою Овідіопольського району Одеської області 20.10.2010 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками складу злочинів, передбачених ст. 364, 368 КК України.

Разом з цим, з зазначеної постанови вбачається, що прокуратурою Овідіопольського району було відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом отримання хабара з підстав відсутності достатніх даних, які вказують на ознаки злочину, оскільки факт отримання хабара не задокументований, помітка грошей не проводилась, гроші у працівників міліції не вилучались.

Однак, з матеріалів перевірки вбачається та позивачем не заперечується факт знаходження працівників міліції на території складів та не повідомлення керівництва про вищезазначену пригоду про наявну інформацію про скоєння крадіжок на території складів та відпрацювання цієї інформації.

Зазначений факт підтверджується також наявними в матеріалах перевірки рапортами начальника ВМ на промринку 7 км. ГУМВС України в Одеській області та його заступника про відсутність їх вказівок на відпрацювання складських баз та неповідомлення ОСОБА_5 про інформацію про скоєння або підготовку злочину, її перевірку в ніч з 4 на 5 вересня 2010 року.

Так, позивачем було порушено ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого 22 лютого 2006 року Законом України № 3460-IV щодо обов'язку особи рядового або начальницького складу у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповіді про це безпосередньому або старшому прямому начальникові та порушено п.п. 2.2.10 «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про злочини, інші правопорушення та події», затвердженої 04.10.2003 року Наказом МВС України №1155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 березня 2004 року за № 259/8858, якою передбачено, що працівник органів внутрішніх справ на території України незалежно від посади, яку він обіймає, місцезнаходження і часу, у разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою, повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний негайно сповістити про ці події будь-якими каналами зв'язку до найближчої чергової частини органу внутрішніх справ та ужити заходів щодо попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події тощо.

Факт наявності зазначеного дисциплінарного проступку в діях, в тому числі, ОСОБА_9 знайшов своє підтвердження під час перевірки проведеної прокуратурою Овідіопольського району Одеської області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про те, що незважаючи на зазначені висновки в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи вона в цій частині оскаржена не була.

Поняття «дискредитація»передбачає вчинення особою вчинку, який ганьбить органи внутрішніх справ України в очах громадськості та який не сумісний з подальшим проходженням служби.

Суд 1-ї інстанції дійшов до обґрунтованих висновків, що проведення оперативно-розшукових заходів без відома та дозволу керівництва, не повідомлення до чергової частини про факт виявлення та затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8, наявний факт вступу в неділові стосунки з ними, не повідомлення на наступний день про зазначену пригоду дискредитує органи внутрішніх справ, підриває авторитет та довіру до них.

Відповідно до п. 66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», затвердженого 29 липня 1991 року Постановою Кабінету Міністрів України №114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Суд 1-ї інстанції вірно визнав, що наказ №506 о/с від 06.10.2010 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідає вимогам діючого законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

Крім того, зазначений наказ був винесений на підставі наказу №1067 від 04.10.2010 року «Про покарання співробітників СКР ВМ на промринку ГУМВС», який позивачем в судовому засіданні не оскаржувався.

Суд 1-ї інстанції правомірно не прийняв твердження позивача щодо не ознайомлення з матеріалами службової перевірки та наказами про покарання та звільнення, оскільки в матеріалах справи міститься акт відмови від ознайомлення та підпису матеріалів про звільнення з органів внутрішніх справ від 05.10.2010 року підписаний працівниками ВМ на промтоварному ринку ГУМВС України в Одеській області (а.с. 59), а наказ про покарання №1067 та наказ про звільнення №506 о/с містить відмітку про ознайомлення з ним та підпис позивача 24.11.2010 року. Суд 1-ї інстанції вірно вважає, що ці обставини не можуть бути підставою для скасування наказу про звільнення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, апелянт надав довідку Одеської міської інфекційної лікарні від 05.10.2010 року про його знаходження на лікуванні з 14.09.2010 року по 05.10.2010 року, так як копія знаходилась у його брата, який знайшов її після подання апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає необґрунтованим неподання зазначеної довідки позивачем до суду 1-ї інстанції. Колегія суддів також вважає, що таке свідчить про недобросовісну поведінку ОСОБА_5 у суді 1-ї інстанції. На думку колегії суддів перше правило ч. 2 ст. 195 КАС України саме й спрямоване на те, щоб особи, які приймають участь у справі, добросовісно ставилися до розгляду справи у суді та не приховували докази, «приберегаючи»їх для суду апеляційної інстанції.

Згідно із п. 24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», затвердженого 29 липня 1991 року Постановою Кабінету Міністрів України №114 у разі незаконного звільнення особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді), а у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки судом 1-ї інстанції не встановлено підстав для визнання незаконним звільнення повивача з органів внутрішніх справ вимоги щодо поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління МВС України в Одеській області, Відділу міліції на промтоварному ринку 7 км. ГУ МВС України в Одеській області третя особа - ОСОБА_6 про скасування наказу в частині звільнення з органів внутрішніх справ України, зобов'язання поновити позивача на службі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3