Справа № 2-а-1569/11
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2011-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1569/11
ПОСТАНОВА

іменем України

25.03.2011 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства із позовом до відповідача ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є інвалідом ІІ групи захворювання, яке повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. На даний час вона отримує пенсію у розмірі 1248 грн. 53 коп. Ця сума складається з основної пенсії 934 грн., додаткової пенсії 150 грн. та підвищення за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю 5, 20 грн.

Згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право на отримання пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Тому вона звернулась із відповідною заявою від 15.12.2010 року до ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області, але листом від 21.12.2010 року ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області відмовило їй у здійсненні перерахунку пенсії.

Вважає дану відмову безпідставною, необгрунтованою, такою, що не відповідає чинному законодавству України.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області провести перерахунок та подальшу виплату пенсії по інвалідності з 01.08.2010 року відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач подав до суду заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що розмір мінімальної пенсії за віком визначався постановами Кабінету міністрів України, в яких зазначались обмеження щодо їх застосування при визначенні певних видів виплат. З 01.01.2008 року Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ч. 4 ст. 54, де визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, для учасників ліквідації наслідків на аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІ групі інвалідності 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 встановлено, що у всіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижче, зокрема, для учасників аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІ групі інвалідності 965 грн.

З 01.07.2008 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим таких розмірів, зокрема, в учасників ліквідації наслідків аварії у 1986 році інвалідів ІІ групи 1090 грн.

Розмір пенсій інвалідам І категорії ЧАЕС переглядався у відповідності до чинних нормативних актів.

З 01.01.2008 року за Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» розрахунок додаткової пенсії встановлено у відсотках до прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, що втратили працездатність.

Розрахунок указаних виплат, підвищень, доплат та додаткової пенсії проводиться на підставі нормативних актів, не суперечить директивним рішенням Пенсійного фонду України, відповідає повністю практиці органів Пенсійного фонду по всій Україні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, отримує пенсію по інвалідності. Є інвалідом 2-ї групи захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС, відповідно до витягу із акту огляду МСЕК до довідки серії КИО-1 № 156011 від 01.03.2001 року. Має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А № 142726 від 16 лютого 2009 року. Є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв`язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Встановлено, що при виплаті позивачу пенсії ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі керувалось нормами постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654, відповідно до норм яких, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах інвалідам II групи 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими 1090,00 грн.

Згідно ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема інвалідам 2 групи у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивачу здійснюється виплата пенсії у меншому розмірі ніж це передбачено вищевказаними нормами Закону. Ці виплати здійснюються відповідачем з розрахункової величини 19 грн. 91 коп. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету

Проте суд вважає, вказані дії відповідача неправомірними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у його рішенні від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Згідно вимог п. 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року визначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року основні державні соціальні гарантії, до яких відноситься, зокрема і мінімальний розмір пенсії за віком, встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

Виходячи із встановленого чинним законодавством України розміру мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, гарантовані особам, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 2-ї групи, ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року перевищує розмір пенсій зазначеній категорії осіб, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654.

Відтак, виходячи з вищенаведого та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору застосуванню підлягатимуть саме положення ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, які передбачають, що пенсії, які визначаються інвалідам 2-ї групи, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими за 8 мінімальних пенсій за віком, а відповідно до ст. 50 вказаного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам 2-ї групи, віднесеним до І категорії, виплачується у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а не норми постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та від 16.07.2008 року № 654.

Суд вважає, що позивач має право на отримання пенсії як інвалід 2-ї групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, які мають бути виплачені відповідачем відповідно до мінімальної пенсії за віком, розмір якої передбачений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не постановою Кабінету Міністрів України.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення вказаного спору, якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Зі змісту ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсій, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Не заслуговують на увагу положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та пенсії як інваліду 2-ї групи, захворювання якого пов'язано з Чорнобильською катастрофою, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За наведених обставин, орган державної влади, до компетенції якого віднесено здійснення виплат громадянам в порядку, передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язаний проводити зазначені виплати у спосіб та в розмірах, що встановлені законодавством, чинним на момент їх здійснення.

Право позивача на отримання належних йому виплат, розрахованих відповідно до мінімальної пенсії за віком, було порушено, тому необхідно зобовязати ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі здійснити позивачу перерахунок розміру державної пенсії як особі, віднесеної до І категорії, інваліду 2-ї групи, виходячи з того, що розмір державної пенсії повинен становити 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової 75 % мінімальної пенсії за віком, та задовольняючи вимоги в цій частині, зобовязує відповідача здійснити йому виплату пенсії у зазначеному розмірі, починаючи з 11.09.2010 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Проте, суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності із ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Враховуючи дату звернення позивача до суду 11.03.2011 року суд зобовязує відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача в період з 11 вересня 2010 року по 25 березня 2011 року, з врахуванням раніше здійснених виплат.

Вимоги позивача про зобовязання відповідача в подальшому проводити перерахунок пенсії не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законами України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, ст. ст. 99, 102, 183-2, 162-163 КАС України, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії посадових осіб ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії неправомірними.

Зобов'язати посадових осіб ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області зробити перерахунок і виплату ОСОБА_1 державної пенсії як інваліду 2-ї групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також зробити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період починаючи з 11 вересня 2010 року по 25 березня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат».

В решті позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом деяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.М. Ковальчук