Справа № 2а-2003/11
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2003/11
Номер рядка звіту 99
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2011 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Трілі Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова про перерахунок підвищення до пенсії дітям війни, -

в с т а н о в и в:

30 вересня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова, просить визнати дії відповідача протиправними щодо нарахування та виплати їй щомісячного підвищення до пенсії в розмірі меншому ніж 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з квітня по вересень 2011 року; зобов'язати відповідача нарахувати і виплати підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з квітня 2011 по вересень 2011р., з урахуванням виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона, відповідно до ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, являється дитиною війни. Згідно із статтею 6 цього ж Закону їй повинно виплачуватись щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак таке підвищення у спірний період виплачувалось не в повному обсязі.

Позивач в судове засідання зявилася, дала пояснення аналогічні фабулі адміністративного позову, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання з`явилася, подала суду письмове заперечення на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»передбачає підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком, дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, проте законодавством не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком»як розрахункової величини для такого підвищення. Таке твердження у ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, але застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених даним законом. Іншого нормативного акту на виконання норм Закону України „Про соціальний захист дітей війни принято не було, не визначено за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином обчислювати його розмір. У 2008 році шляхом внесення змін в ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачено, що дітям війни виплачується підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, що згідно ч.4 ст.14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту становить 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008р. внесення цих змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано такими, що не відповідають Конституції України. Разом з тим, з метою збереження соціального захисту окремих категорій громадян 28.05.2008 р. за №530 КМУ прийнято постанову „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян , відповідно до якої і здійснювалося обчислення пенсій та підвищень, передбачених Законом України „Про соціальний захист дітей війни. У Державному бюджеті України не було передбачено коштів на виплату підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, тому таке не виплачувалось. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»від 14.06.2011 р., який набрав законної сили 19.06.2011 р., встановлено, що у 2011 р. норми і положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011рік. Постановою ж Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745 визначено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,80грн. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася 25 листопада 1942 року та згідно ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни, що підтверджується пенсійним посвідченням, та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова.

Згідно ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком (в редакції станом на 2010-2011р.р. з врахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 р.). Мінімальний розмір пенсії за віком визначається відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме такий встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Із пояснень наданих представником відповідача вбачається, що підвищення до пенсії позивачу як дитині війни у період з квітня 2011 року до 22 липня 2011 року виплачувалося відповідно до постанови КМУ «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»№530 від 28.05.2008р.

Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, враховуючи пріоритетність законів над підзаконним актами, позивач має право на підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі, встановленому вищезгаданим Законом, а не постановою КМУ.

Разом з тим, пунктом 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»від 14.06.2011 р. (Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік»доповнено пунктом 4), який набрав законної сили 19.06.2011 р., встановлено, що у 2011 р. ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 р. З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання даної норми закону Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 р. прийнято постанову №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011 р.

Зокрема, п.6 даної постанови встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,80 грн.

Відтак, наявні два закони Закон України «Про соціальний захист дітей війни»та Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», які мають однакову юридичну силу, але по різному встановлюють розмір виплат дітям війни.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»прийнятий пізніше, є чинним та не визнавався неконституційним, а тому його норми мають пріоритет над нормами Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі ВАСУ від 22.07.2011 р., в якому зокрема розяснено, що до набрання чинності нормативно-правового акта КМУ, прийнятого на виконання вимог пункту 4 Прикінцевих положення Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік», тобто в даному випадку до 22 липня 2011 р., застосуванню підлягають положення Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про недопустимість застосування мінімального розміру пенсії за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та нарахування такого відповідно до постанови КМУ №530 від 28.05.2008 р., враховуючи відсутність встановленого законом іншого мінімального розміру пенсії за віком та пріоритетність законів над підзаконними актами. Крім цього, відсутність бюдженого фінансування на виплату, передбаченого Законом України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань.

Враховуючи наведене, вимоги позивача є підставними та підлягають до часткового задоволення, а доводи відповідача не ґрунтуються на вимогах закону. Зокрема, слід зобовязати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплатити підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з квітня 2011 р. і до 22 липня 2011 р. (до набрання постановою КМУ законної сили ) включно. В решті позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі ст.ст.1, 3, 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007р. №6-рп/2007 та від 22.05.2008р. №10-рп/2008, п.7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»від 14.06.2011 р., Постанови КМУ «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету»№745 від 06.07.2011 р., та керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 70, 71, 86, 94, 158-162 КАС України, с у д , -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова протиправними та зобов'язати нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за період з квітня 2011р. по 22 липня 2011р. включно підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з врахуванням абз. 1 ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету Сихівського району м.Львова на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3,40 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий:

Постанова є оригіналом, виготовлена в одному примірнику і зберігається у справі № 2а-2003/11 р.