Справа № 813/6104/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року № 813/6104/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Іванес Х.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача не прибув,

треті особи не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ «ВіЕсБанк» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2М.) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ «ВіЕсБанк», в якому просить суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Турко Наталії Олександрівни при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-302/11, виданого 17.06.2014 Шевченківським районним судом м. Львова (виконавче провадження № 47343952) щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом її примусової реалізації на електронних торгах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що квартира площею 137,0 кв.м по АДРЕСА_1 в м. Львові є спільною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Як спільна власність колишнього подружжя квартира по АДРЕСА_1 є об'єктом поділу між позивачем і ОСОБА_3 в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що розглядається в Шевченківському районному суді м. Львова. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2012, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09.04.2012, в порядку забезпечення позову судом, серед іншого, був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2. Також звертає увагу, що листом ТОВ «Трибьют-Консалтинг» від 29.09.2015 було повідомлено державного виконавця Турко Н.О. про проведення 29.09.2015 рецензування звіту про оцінку квартири у м. Львові по АДРЕСА_1, однак всупереч вимогам абз. 3 п. 2 розділу II Тимчасового порядку державний виконавець не дочекавшись закінчення 10-денного строку на оскарження в судовому порядку оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту, та 29.09.2015 підготував та передав визначені абз. 1 п. 2 розділу II Тимчасового порядку документи для проведення реалізації на електронних торгах вищевказаної квартири. При цьому боржником, ОСОБА_3, було оскаржено в судовому порядку звіт про оцінку квартири за адресою м. Львів, АДРЕСА_1 та зазначена справа за участю державного виконавця Турко Н.О. розглядається Шевченківським районним судом м. Львова. Також вказує, що всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» державним виконавцем не взято до уваги, що борг, який стягується у виконавчому провадженні з боржника - ОСОБА_3 є сумою боргу за споживчим кредитом відповідно до договору № КF 45275 від 26.10.2007, укладеного з ПАТ «Фольксбанк», в забезпечення якого в іпотеку була передана квартира по АДРЕСА_1 в м. Львові загальною площею 137,0 кв.м, яка на даний час є єдиним місцем постійного проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та двох неповнолітніх дочок. Вважає, що державним виконавцем при вчиненні дій щодо звернення стягнення на квартиру по АДРЕСА_1 в м. Львові шляхом її примусової реалізації на електронних торгах порушено вимоги ч. 5 ст. 124 Конституції України, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав та інтересів позивача як співвласника квартири по АДРЕСА_1 в м. Львові.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Треті особи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності відповідача та третіх осіб на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 71, 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.05.2012 у справі 2-302/11, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04.02.2014, вирішено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно в користь публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» (79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11, , МФО 325213, р/р № 0 в ЛГУ НБУ м. Львова) заборгованість за кредитним договором від 26.10.2007 № КF 45275 в розмірі 16887 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) доларів США 36 центів відсотків, 3691 (три тисячі шістсот дев'яносто один) долар США 71 цент пені.

17.06.2014 Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 2-302/11 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно в користь публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором від 26.10.2007 № КF 45275 в розмірі 16887 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) доларів США 36 центів відсотків, 3691 (три тисячі шістсот дев'яносто один) долар США 71 цент пені.

22.04.2015 ПАТ «ВіЕсБанк» (правонаступник ПАТ «Фольксбанк») до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було подано заяву про відкриття виконавчого провадження.

24.04.2014 державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Турко Наталією Олександрівною відкрито виконавче провадження № 47343952 з виконання виконавчого листа № 2-302/11, виданого 17.06.2014 Шевченківським районним судом м. Львова.

24.04.2015 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Турко Наталією Олександрівною винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_5

Постановою державного виконавця від 19.06.2015 у виконавчому провадженні № 47343952 призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ОСОБА_6, якому постановлено надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань встановлення початкової вартості майна боржника, а саме квартири загальною площею 137 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1, для подальшої реалізації через систему електронних торгів арештованим майном.

Згідно висновку експерта вартість описаного та арештованого майна, а саме квартири загальною площею 137 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1 становить 3902719 гривень.

ОСОБА_3 оскаржено в судовому порядку дії державного виконавця Турко Н.О. у виконавчому провадженні № 47343952 щодо визначення вартості квартири загальною площею 137 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1 згідно з висновком та звітом про оцінку ПП «Оціночна компанія «Лемберг» від 14.07.2015 та рецензією на звіт про оцінку майна ТОВ «ТРИБ'ЮТ - КОЛСАЛТИНГ» від 29.09.2015.

Спірне майно передано на реалізацію на електронних торгах відповідно до заявки на реалізацію арештованого державним виконавцем майна.

Згідно з Протоколом від 04.12.2015 № 132105 реалізація предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів відбудеться 04.12.2014.

Позивач вважає, що порушення вчиненні державним виконавцем щодо звернення стягнення на квартиру по АДРЕСА_1 в м. Львові шляхом її примусової реалізації на електронних торгах вимог, призвело до порушення її прав та інтересів як співвласника квартири АДРЕСА_1 в м. Львові, тому звернулась до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не є боржником у виконавчому провадженні № 47343952, відтак дана справа розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 21.04.1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» із наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-ХІV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому ж Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим же Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього ж Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 606-ХІV, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як передбачає частина 2 ст. 11 Закону України № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ст. 52 Закону України № 606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 вказаного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частина 1 ст. 63 Закону України № 606-ХІV передбачає, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 58 Закону України № 606-XIV, державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Згідно з п. 1 Розділу ІІ «Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5 (далі - Порядок № 656/5) реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку № 656/5 державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує і направляє до відповідного структурного підрозділу головного територіального управління юстиції у місті Києві та областях, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби (далі - регіональний орган державної виконавчої служби), для проведення реалізації майна такі документи: 1) копію виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідку державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; 2) копію акта опису й арешту майна; 3) копії документів, що характеризують майно, та копії правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності або право користування майном; 4) копії документів, що підтверджують вартість майна (експертний висновок, акт оцінки майна); 5) у разі продажу майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, - довідку про розмір частки державної власності в статутному фонді підприємства-боржника та копію повідомлення Фонду державного майна України про накладення арешту на майно такого боржника; 6) інші необхідні документи, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

У разі проведення рецензування звіту про оцінку майна зазначені документи готуються та направляються (передаються) не пізніше трьох робочих днів з дня закінчення 10-денного строку на оскарження у судовому порядку сторонами виконавчого провадження оцінки, визначеної за результатами рецензування такого звіту (абз. 3 . 2 розділу ІІ Порядку № 656/5).

Як встановлено вище, в провадженні Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 47343952 з виконання виконавчого листа № 2-302/11 виданого 17.06.2014 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно в користь публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором від 26.10.2007 № КF 45275 в розмірі 16887 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) доларів США 36 центів відсотків, 3691 (три тисячі шістсот дев'яносто один) долар США 71 цент пені.

Листом ТОВ «Трибьют-Консалтинг» від 29.09.2015 вих. № 2909-1/15 було повідомлено державного виконавця Турко Н.О. про проведення 29.09.2015 рецензування звіту про оцінку квартири № 9 у м. Львові по вул. Кубанській, 1.

Державний виконавець 29.09.2015 підготував та передав визначені абз. 1 п.2 розділу II Тимчасового порядку документи для проведення реалізації на електронних торгах вищевказаної квартири.

Згідно з розпискою на супровідному листі від 02.10.2015 копію рецензії ОСОБА_3 отримано 05.10.2015.

Боржник у виконавчому провадженні № 47343952 ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою від 13.10.2015 на дії державного виконавця.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.10.2015 у справі № 466/8673/15-ц прийнято та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Турко Н.О., у виконавчому провадженні № 47343952, щодо визначення вартості двохкімнатної квартири загальною площею 137 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1 згідно з висновком та звітом про оцінку ПП «Оціночна компанія «Лемберг» від 14.07.2015 та рецензією на звіт про оцінку майна ТОВ «ТРИБ'ЮТ - КОЛСАЛТИНГ» від 29.09.2015.

Отже, державним виконавцем у порушення вимог абз. 3 п. 2 розділу II Тимчасового порядку передано на реалізацію на електронних торгах квартиру по АДРЕСА_1 в м. Львові за оцінкою, яку оскаржено в судовому порядку.

Також, судом встановлено, що квартира площею 137,0 кв.м по АДРЕСА_1 в м. Львові як спільна власність колишнього подружжя є об'єктом поділу між позивачем і ОСОБА_3 в цивільній справі № 2-3457/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що розглядається в Шевченківському районному суді м. Львова.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2012 в цивільній справі № 2-3457/11, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09.04.2012, в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру на АДРЕСА_1 в м. Львові.

Отже, накладений судом арешт на квартиру по АДРЕСА_1 в м. Львові, як захід забезпечення позову передбачає заборону здійснення її відчуження всіма суб'єктами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач при реалізації у спірних правовідносинах владної управлінської функції не забезпечив її обґрунтованості, адже здійснив звернення стягнення на квартиру по АДРЕСА_1 в м. Львові шляхом її примусової реалізації на електронних торгах, співвласником якої є ОСОБА_2 і на яку відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2012 в цивільній справі № 2-3457/11 в порядку забезпечення позову накладено арешт.

Крім того, квартира по АДРЕСА_1 в м. Львові була отримана Іпотекодержателем в іпотеку у забезпечення кредитного договору від 26.10.2007 № КF валютою у якою є долари США, що суперечить ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» якою передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Таким чином, дії стосовно реалізації вищевказаного нерухомого майна відбулись під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», хоча вказана квартира була передана у забезпечення кредитного договору від 26.10.2007 № КF, валютою кредитування якого є долари США.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Турко Наталії Олександрівни при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-302/11, виданого 17.06.2014 Шевченківським районним судом м. Львова у виконавчому провадженні № 47343952 щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом її примусової реалізації на електронних торгах є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У силу вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатами судового розгляду справи відповідачем не подано доказів, які б спростовували позовні вимоги та встановлені судом обставини, не доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, обгрунтовано та розсудливо, з урахуванням всіх необхідних обставин.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Турко Наталії Олександрівни при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-302/11, виданого 17.06.2014 Шевченківським районним судом м. Львова у виконавчому провадженні № 47343952 щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом її примусової реалізації на електронних торгах.

3. Стягнути з Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (м. Львів, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.