Справа № 807/166/16
Суддя: Андрійцьо В.Д.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2016 рокум. Ужгород№ 807/166/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Андрійцьо В.Д.

при секретарі судового засідання - Пирожук Н.П.

за участю:

позивачі: не з'явилися ,

представник відповідача: не з'явився ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сектору містобудування та архітектури Свалявської РДА про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сектора містобудування та архітектури Свалявської РДА, якою просять:

1. Визнати протиправними дії сектору містобудання та архітектури Свалявськоі РДА Закарпатської області щодо відмови у видачу позивачам будівельних паспортів для будівництва зблокованого садового будинку та господарських будівель на земельних ділянках: загальною площею 0,12 га в урочищі «Біласовиця» Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва на право власності на земельну ділянку від 12.06.2011 р. та загальною площею 0,0662 га в урочищі «Біласовиця» Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва на право власності на земельну ділянку від 16.06.2014 р.

2. Зобов'язати сектор містобудування та архітектури Свалявської РДА Закарпатської області видати громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будівельний паспорт для будівництва зблокованого садового будинку та господарських будівель на земельних ділянках: загальною площею 0,12 га в урочищі «Біласовиця» Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва на право власності на земельну ділянку від 12.06.2014 р. та загальною площею 0,0662 га в урочищі «Біласовиця» Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва на право власності на земельну ділянку від 16.06.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 10.12.2015 року відповідачем було прийнято рішення про відмову у видачі позивачам будівельного паспорту з посиланням на те, що на даний час схема планування території с. Солочин діють за 1977 рік та видача будівельного паспорту можлива лише після розроблення та затвердження містобудівної документації.

Посилаючись на Порядок видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки, вважають, що підстави для такої відмови відповідачем не обґрунтовані, а тому ним безпідставно відмовлено у задоволенні заяв.

Позивачі в судове засідання не з'явились, однак 28.03.2016 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю та позивача ОСОБА_1, в якій останні зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд розгляд справи провести без їх участі за наявними матеріалами у справі.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, проте надіслав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких також просив розгляд справи здійснити за відсутністю представника сектору містобудування та архітектури Свалявської РДА. В письмових запереченнях, відповідач зазначає, що проектом планування та забудови с. Солочин, розробленим в 1977 році, не передбачено проведення будівництва садового будинку на земельних ділянках в урочищі Біласовиця, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2, так як дана територія не входить в межі генплану с. Солочин, а тому у зв'язку з невідповідністю намірів забудови земельної ділянки в урочищі Біласовиця села Солочин вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, підстави для видачі будівельного паспорта на будівництво садового будинку на вищевказаній земельні ділянці відсутні.

Відповідно до статті 47 КАС України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до статті 41 частини 1 КАС України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено та підтверджено Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для індивідуального садівництва (а.с.17).

Право власності на зазначену ділянку за ОСОБА_1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с.18).

Також, відповідно до наявного в матералах справи Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0662 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення - для індивідуального садівництва (а.с.19).

Право власності на зазначену ділянку за ОСОБА_2 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с.20).

03 грудня 2015 року позивачі звернуляся до завідувача сектору містобудування та архітектури райдержадміністрації Миговича Л.М. із окремими заявами про видачу будівельного паспорта для будівництва садового будинку.

Листами від 10 грудня 2015 за № 350/01-17 та № 349/01-17 відповідач повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повернення пакету документів для видачі будівельного паспорта, мотивуючи невідповідністю намірів забудови земельної ділянки в урочищі Біласовиця села Солочин вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, а підстави для видачі будівельного паспорта на будівництво садового будинку на вищевказаній земельній ділянці відсутні. Також зазначили, що проектом планування та забудови с. Солочин, розробленим в 1977 році, не передбачено проведення будівництва садового будинку на земельних ділянках позивачів в урочищі Біласовиця, оскільки такі не входять в межі генплану с. Солочин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Основними нормативно правовими актами, які регламентують порядок розроблення, узгодження, затвердження містобудівної документації є Закон України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року, Закон України «Про Генеральну схему планування території України», Закон України «Про архітектурну діяльність», Закон України «Про землеустрій» ,Земельний кодекс України, а також Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку розроблення містобудівної документації» від 16.11.2011 року.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, в свою чергу, детальний план території це містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Приписи ч.1 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачають, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Положення ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закріплюють, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Таким чином, факту забудови земельної ділянки передує факт отримання будівельного паспорту.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до п.п.1.3-1.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 року за №103 (далі - Порядок) параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Розроблення будівельного паспорта здійснюється за межами населених пунктів - відповідно до детальних планів територій та планувальних рішень проектів садівницьких та дачних товариств.

Згідно п.2.1 Порядку будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

- заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

- засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

- ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об'єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об'єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо);

- проект будівництва (за наявності);

- засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Згідно з п.п.2.3-2.4 Порядку уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав:

- неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу;

- невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

При цьому в листах відповідача від 10.12.2015 року за № 350/01-17 та № 349/01-17 відмічено, що на земельних ділянках позивачів в урочищі Біласовиця не передбачено проведення будівництва садового будинку, так як такі земельні ділянки не входять в межі генплану с. Солочин, а тому, суд робить висновок, що планувальних рішень проектів садових та дачних товариств, а також детального плану території, на якій розташовані земельні ділянки позивачів, уповноваженими на те органами не розроблено (тобто такі не існують).

Так, відповідно до ч.2-3 ст.19 Закону №3038-VI детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів.

Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації.

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід'ємною частиною детального плану території.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд робить висновок про те, що підставою для відмови у видачі будівельного паспорту є саме невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Однак, оскільки планувальних рішень проектів садових та дачних товариств, а також детального плану території, на якій розташовані земельні ділянки позивачів, не розроблено, невідповідність таким встановити неможливо.

При цьому, такої підстави відмови у видачі будівельного паспорту, як відсутність затвердженого детального плану забудови території або планувальних рішень проектів садових та дачних товариств, законодавством не передбачено.

Позивачі володіють вказаними земельними ділянками на законних підставах, цільове призначення землі не змінювалось. В даний час позивачі мають намір побудувати садові будинки. Для здійснення будівництва позивачам необхідно отримати будівельні паспорта, однак таким було відмовлено, що на думку суду є порушенням прав позивачів, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно з нормою ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, Конституційний суд України в своєму рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, зазначив, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Із системного аналізу вбачається, що людина не може залежати від невизначеності у законі всіх її прав чи неякісних законів.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність відмови позивачам у видачі будівельного паспорту та повернення їм пакету документів.

Всупереч положенням ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем, який є суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його дій, що оскаржуються.

Статтею 162 КАС України визначені повноваження суду при вирішенні справи. Відповідно до частини другої цієї статті у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будівельні паспорта забудови земельної ділянки. При цьому суд звертає увагу позивачів на необхідність подання ними відповідачу для здійснення такої дії документів, які були повернуті їм разом з листами від 10.12.2016 року за № 350/01-17 та № 349/01-17.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд звертає увагу на те, що позивачем - ОСОБА_1 при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 551,21 грн., хоча відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання даної позовної заяви слід було сплатити його в розмірі 551,20 грн.

Позивачем - ОСОБА_2 при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 551,21 грн., хоча відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання даної позовної заяви слід було сплатити його в розмірі 551,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить 1102,40 грн.

При цьому суд звертає увагу позивачів на те, що решта сплаченої суми судового збору (0,01 грн.) може бути їм повернута лише у разі подання ними відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, до Сектору містобудування та архітектури Свалявської РДА про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії сектору містобудування та архітектури Свалявської РДА Закарпатської області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорту для будівництва зблокованого садового будинку та господарської будівлі на земельній ділянці загальною площею 0,12 га в урочищі "Біласовиця" Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва на право власності на земельну ділянку від 12.06.2014 року.

Визнати протиправними дії сектору містобудування та архітектури Свалявської РДА Закарпатської області щодо відмови у видачі ОСОБА_2 будівельного паспорту для будівництва зблокованого садового будинку та господарської будівлі на земельній ділянці загальною площею 0,0662 га в урочищі "Біласовиця" Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва на право власності на земельну ділянку від 16.06.2014 року.

Зобов'язати сектор містобудування та архітектури Свалявської РДА Закарпатської області видати ОСОБА_1 будівельний паспорт для будівництва зблокованого садового будинку та господарської будівлі на земельній ділянці загальною площею 0,12 га в урочищі "Біласовиця" Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва на право власності на земельну ділянку від 12.06.2014 року.

Зобов'язати сектор містобудування та архітектури Свалявської РДА Закарпатської області видати ОСОБА_2 будівельний паспорт для будівництва зблокованого садового будинку та господарської будівлі на земельній ділянці загальною площею 0,0662 га в урочищі "Біласовиця" Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, згідно Свідоцтва на право власності на земельну ділянку від 16.06.2014 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Сектору містобудування та архітектури Свалявської РДА Закарпатської області ().

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Сектору містобудування та архітектури Свалявської РДА Закарпатської області ().

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяВ.Д. Андрійцьо