Справа № 335/2643/16-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1 ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2643/16-а 2-а/335/96/2016
(в порядку скороченого провадження)
25 березня 2016 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого вказав, що у лютому 2009 р. йому було призначено пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». До 24 жовтня 2014 р. він продовжував працювати в органах прокуратури. З 1 липня 2012 р. в нього виникло право на перерахунок пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31 травня 2012 р. 24 жовтня 2014 р. він звільнився з органів прокуратури, внаслідок чого в листопаді 2014 р. було проведено перерахунок його пенсії. 8 лютого 2016 р. він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі вищевказаних вимог Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, до якої додав відповідні довідки. У перерахунку пенсії відповідач йому відмовив, про що надав лист від 17 лютого 2016 р., з якого позивач довідався про підстави відмови, а саме, що перерахунок йому було зроблено на підставі вищевказаного Закону з урахуванням змін, внесених Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні». Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки при здійсненні перерахунку пенсії має застосовуватися закон, що діяв на час її призначення. Просив поновити йому строк звернення до суду з вимогою про стягнення різниці у пенсії, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії в розмірі 90% від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії, зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з 1 березня 2015 р. у зазначеному вище розмірі та провести виплату недоотриманої пенсії за період з 1 березня 2015 р. по 29 лютого 2016 р., допустити негайне виконання рішення суду в частині здійснення перерахунку (арк. справи 17).
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 березня 2016 року відкрито скорочене провадження у даній справі.
24 березня 2016 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач із посиланням на норми чинного законодавства вказав, що виплата пенсії позивачу здійснюється у відповідності до вимог чинного законодавства, з огляду на що підстави для поновлення виплати пенсії відсутні. Також відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Просив відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.
При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя з 9 лютого 2009 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури, 23 жовтня 2014 р. позивача було звільнено з займаної посади у звязку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (арк. справи 1116).
8 лютого 2016 р. позивач звернувся до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку від 18 січня 2016 р. про складові розміру заробітної плати.
Листом від 17 лютого 2016 р. за № 26/П-9 відповідач повідомив позивача про те, що він після звільнення у листопада 2014 р. звернувся до Управління ПФУ із заявою про перерахунок, із наданням відповідних довідок, який позивачеві було проведено відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зі змінами, внесеними Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні». Довідка від 18 січня 2016 р. є ідентичною до раніше наданої довідки, з огляду на що дані, зазначені в ній, були враховані при проведенні перерахунку у листопаді 2014 р. На теперішній час пенсія розрахована відповідно до вимог діючого законодавства (арк. справи 9).
Не погоджуючись із зазначеною відповіддю, позивач 4 березня 2016 р. звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У позовній заяві позивач просить здійснити такий перерахунок та виплату пенсії з 1 березня 2015 р., в обґрунтування чого вказує, що звертався до відповідача із заявою про проведення перерахунку раніше, у листопаді 2014 р. після звільнення зі служби, що також визнається відповідачем та підтверджується заявою позивача від 20 листопада 2014 р. При цьому, позивач вказує, що про підстави та розмір зробленого перерахунку його відповідач належним чином не повідомив.
Дійсно, позивач, отримуючи пенсію з листопада 2014 р. був обізнаний про її розмір. Проте, інформацію стосовно правових підстав визначення цього розміру позивач отримав з листа відповідача від 17 лютого 2016 р. Відповідачем не було надано суду доказів, які б доводили про інформування позивача про такі підстави іншим шляхом, ніж це було зроблено у листі від 17 лютого 2016 р., або раніше. З наданого суду розпорядження відповідача про перерахунок пенсії від 24 листопада 2014 р. також не вбачається посилань на норм Закону, на підставі яких воно було прийняте, що, на переконання суду, також свідчить про не повідомлення позивача про підстави такого перерахунку.
Тому, оскільки позивач дізнався про підстави перерахунку пенсії лише 17 лютого 2016 р., суд доходить висновку, що позивач не пропустив в даному випадку строк звернення до суду з даним позовом, визначений ч. 2 ст. 99 КАС України.
Суд також звертає увагу, що шестимісячний строк, визначений вказаними положеннями закону, є строком звернення до суду, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а не є строком, який підлягає застосуванню при визначенні періоду проведення перерахунку та виплати пенсії. Зазначене також підтверджується і положеннями частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», якою визначено обмеження у перерахунку та виплаті пенсії працівникам прокуратури за минулий час 12-ма місяцями, в межах яких позивач і просить провести йому перерахунок та виплату пенсії.
По суті позовних вимог суд зазначає наступне.
Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті неодноразово змінювалась.
Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачеві, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.
Зокрема, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.
Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).
Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 р. № 213-VII, ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 р. № 1697-VII зі змінами, внесеними 1 січня 2016 р., а також на частину першу статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», які стосуються пенсій працівникам прокуратури, які були призначені після набрання чинності цими законами, а не перерахунку раніше призначених пенсій до набрання чинності цими законами.
Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача у листі від 17 лютого 2016 р. на зміни, внесені до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання держави» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII, оскільки ці зміни стосувались частин другої, пятої та шістнадцятої статті 50-1 вказаного Закону та, зокрема, встановлювали відсоток від місячної заробітної плати для визначення розміру при призначенні пенсії.
Підсумовуючи наведене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законом № 3668-VІ та іншими законами зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Крім того, вищезазначені висновки суду в даній справі відповідають правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 грудня 2013 р. № 21-445а13, яка є обовязковою для суду в силу вимог частини першої статті 244-2 КАС України. В цій постанові Верховний Суд України також констатував, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Внесення вищевказаних змін до Закону України «Про прокуратуру», на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, істотно звужують права позивача, а тому в цьому разі підлягає застосуванню Закон, чинний на час призначення пенсії, з урахуванням положень статті 22 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії.
Відтак, позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90 % від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
Стосовно вимог про право позивача на отримання різниці пенсії за минулий час, яку йому може бути виплачено не більш як за 12 місяців, суд зазначає наступне.
Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, який був чинним на час звільнення позивача з органів прокуратури 23 жовтня 2014 р. та на час його звернення за перерахунком пенсії у листопаді 2014 р. При цьому, при проведенні перерахунку пенсії в листопаді 2014 р. зазначені норми були застосовані відповідачем з урахуванням Закону України від 27 березня 2014 р. № 1166-VII, що, як встановлено судом вище, було зроблено протиправно. До часу звернення до суду зазначене порушення прав позивача не було усунуто, відтак, є триваючим.
Відтак, позивач обґрунтовано заявляє вимоги про зобовязання відповідача здійснити йому виплату пенсії за минулий час, тобто з 1 березня 2015 р. по 29 лютого 2016 р.,тобто в межах 12-ти місяців (з урахуванням звернення позивача із заявою про перерахунок 8 лютого 2016 р.).
Поряд із цим, зазначаючи у позовній заяві суму вказаної різниці 44 228,54 гривні, позивач не наводить її розрахунок. В цей же час, визначення розміру пенсії та її нарахування і виплата є повноваженням органів Пенсійного фонду України, які не можуть бути підмінені судом.
Тому, суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС України, вважає за можливе ці вимоги позивача задовольнити частково, зобовязавши відповідача здійснити нарахування та виплату різниці у сумі пенсії за період з 1 березня 2015 р. по 29 лютого 2016 р.
В даному випадку, справа розглянута судом в порядку скороченого провадження. Пункт 1 частини першої статті 256 КАС України, на який посилається позивач в обґрунтування вимог про допуск постанови до негайного виконання в межах стягнення суми пенсії за 1 місяць, стосується стягнення сум пенсії, а не зобовязання УПФУ вчинити дії щодо її перерахунку та виплати, що є різними способами захисту порушеного права.
Крім того, в абз. 2 частини першої статті 256 КАС України визначені постанови, прийняті в порядку скороченого провадження, які можуть бути допущені до негайного виконання, а саме це постанови у справах, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 183-2 КАС України. В цей же час, справи, повязані з перерахунком та виплатою пенсій, передбачені у пункті 2 частини першої статті 183-2 КАС України. Тому, в суду, з урахуванням приписів п. 8 частини шостої статті 183-2 КАС України, відсутні підстави для допуску негайного виконання даної постанови, як про це просить позивач.
Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково.
Враховуючи, що позивачем заявлялись вимоги немайнового характеру, які суд задовольняє частково, а також з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку, що з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 102,42 гривні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 1 березня 2015 р. у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 виплату недоотриманої різниці у пенсії за період з 1 березня 2015 р. по 29 лютого 2016 р.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 42 коп.
Постанову прийнято в порядку скороченого провадження та складено у повному обсязі 25 березня 2016 року.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя А.В. Шалагінова