Справа № 2а-3190/10/0770
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2016 р. м. Київ К/800/18350/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Лосєва А.М.

Маринчак Н.Є.

за участю секретаря: Мартиненка Г.В.

представників:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекція у м. Ужгороді Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.02.2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2015 року

у справі № 2а-3190/10/0770

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекція у м. Ужгороді Закарпатської області

про скасування податкових рішень та податкових повідомлень рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернулось з позовом до Державної податкової інспекція у м. Ужгороді Закарпатської області (далі по тексту - відповідач, ДПІ) про скасування податкових рішень та податкових повідомлень рішень.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.02.2012 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2015 року апеляційну скаргу ДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового. валютного та іншого законодавства ОСОБА_3 за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року, за результатами якої складено акт від 07.07.2010 року № 1546/17-319/.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не проведення через реєстратори розрахункових операцій готівкових коштів на суму 419 969,70 грн., статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» щодо донарахування до сплати податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності 77 107,50 грн., статті 3 Закону України від 23.03.1996 року № 98/96-ВР «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» з під став не придбання торгового патенту при здійсненні торгівельної діяльності за готівкові кошти в період з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки ДПІ прийнято рішення від 16.07.2010 року № , яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 2 046 848,50 грн., податкове повідомлення рішення від 16.07.2010 року № /0, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 77 107,50 грн., рішення від 02.09.2010 року № , яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 1 595,00 грн.

Колегія суду не може погодитись з висновком суду апеляційної інстанції вважаючи його передчасним та таким, що винесений з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Абзацом 5 статті 1 Указу виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахункові і рахунок або (та) в касу за здійснення операцій по реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). Тобто, застосовується касовий метод обчислення виручки, при якій враховуються всі надходження коштів, отримана на розрахунковий рахунок або (та) в касу.

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Згідно з абзацу 5 статті 7 вказаного Указу дія цього Указу не поширюється на фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 13 Декрету «Про прибутковий податок з громадян» оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Згідно з абзацом «з» пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід з джерелом його походження з України - будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді доходів від здійснення підприємницької діяльності, а також незалежної професійної діяльності на території України.

Відповідно до пункту 7.1 статті 7 вказаного Закону ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

Відповідно до пункту «в» статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платники податку зобов'язані подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим;

Крім того, відповідно до листів Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 25.04.2001 року № 4-3/7-402 та Державної податкової адміністрації України від 10.02.2005 року № 819/Д/31-0015 масла моторні відносяться до пально-мастильних матеріалів.

В свою чергу, слід зазначити, що рішення суду апеляційної інстанції мотивовано виключно правильністю застосування судом першої інстанції строку, встановленого статтею 250 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та не враховано, що адміністративно-господарські санкції у даному спорі є лише штрафи, застосовані на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Також, судом апеляційної інстанції не надано належної правової оцінки правомірності нарахування платнику податків податку з доходів фізичних осіб та застосування до нього штрафних санкцій з підстав не придбання торгового патенту; не виконано вимоги статті 195 КАС України.

Викладене свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 159 КАС України, якою передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною 2 статті 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати або визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція на підставі статті 227 КАС України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим

судове рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для достовірного з'ясування та правильного вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного, касаційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214-215, 220, 221, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекція у м. Ужгороді Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді А.М. Лосєв
Н.Є. Маринчак