Справа № 826/20447/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Київ К/800/40816/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберон-Трейд» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.11.2013 року № 100250000/2013/600933/2, стягнення суми надмірно сплаченого мита в розмірі 14183,58 грн. та податку на додану вартість у розмірі 43361, 22 грн.,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ТОВ «Оберон-Трейд» звернулося до окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13 листопада 2013 року№ 100250000/2013/600933/2, стягнення суми надмірно сплаченого мита в розмірі 14183,58 грн. та податку на додану вартість у розмірі 43361, 22 грн..

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2014 року адміністративний позов ТОВ «Оберон-Трейд» було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 13.11.2013 року № 100250000/2013/600933/2 Київської регіональної митниці, правонаступником якої є Київська міжрегіональна митниця Міндоходів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 року апеляційну скаргу Київського міжрегіональної митниці Міндоходів було залишено без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2014 року - залишено без змін.

У касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Київської міжрегіональної митниці Міндоходів задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що між ТОВ «Оберон-Трейд» та QINGDAO DOUBLESTAR TIRE INDUSTRIAL CO., LTD, (Китай) укладено зовнішньоекономічний контракт № DS130515-1 від 15.05.2013 року, відповідно до умов якого QINGDAO DOUBLESTAR TIRE INDUSTRIAL CO., Ltd зобов'язується продати, а ТОВ «Оберон-Трейд» зобов'язується прийняти та оплатити товар, кількість, асортимент та ціна, яких зазначені у специфікаціях, що складають невід'ємну частину Договору.

На підставі вказаного контракту позивачем придбано товар: шини гумові, пневматичні для вантажних автомобілів всесезонні з універсальним протектором, безкамерні, нові, торговельна марка AOSEN, країна виробництва: СН, виробник Qingdao Doublestar Tire Industrial Co., Ltd.

Для митного оформлення товару позивачем до митного органу подано митну декларацію № 100250000/2013/076715 та надано товаросупровідні документи відповідно до умов контракту, митна вартість товару заявлена за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду первинних документів, наданих позивачем до митного оформлення імпортованих товарів, митним органом встановлено наступні розбіжності: відповідно до пункту 8.3 Контракту, оригінал інвойсу має бути англійською мовою, але наданий до митного оформлення інвойс складений російською; згідно пункту 3.1.1 Договору про транспортно-експедиційне обслуговування №29/01/13-1 ставка фрахту та вартість послуг по транспортно-експедиторському обслуговуванні оформлюються сторонами в додатках до договору, що є його невід'ємною частиною, згідно пункту 3.1 зазначеного договору, замовник відшкодовує виконавцю витрати, які виникають при перевезенні вантажів замовниками, а також сплачує винагороду експедитору у відповідності до наданих рахунків, але вищезазначені додатки до договору та рахунки не надано до митного оформлення; довідка про транспортні витрати від 12.11.2013 року № 3101/08-09 містить відомості про банківські реквізити виконавця International Cargo Service H.D., які відмінні від банківських реквізитів зазначених у договорі про транспортно-експедиторське обслуговування від 29.01.2013 року № 29/01/13-1.

У зв'язку з наявністю сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованих товарів, відповідачем проведено процедуру консультацій, позивачу було запропоновано надати додаткові документи а саме: рахунок проформу; додатки до контракту (за наявності) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення, виписка з бухгалтерської документації, висновок про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника, інші документи за бажання декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.

У зв'язку з неподанням декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів відмовив у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Враховуючи, що позивачем надано митному органу для митного оформлення товару необхідні основні документи із дотриманням вимог статті 53 Кодексу, та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суди дійшли вірного висновку, визнавши протиправним та скасувавши рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 13.11.2013 року № 100250000/2013/600933/2.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберон-Трейд» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13 листопада 2013 року №100250000/2013/600933/2 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз