Справа № 821/97/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/97/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Котруци Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.01.2016 р. № , яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 6247,21 грн., з яких за основним платежем на 4589,77 грн., за штрафними санкціями на 1657,44 грн., рішення від 04.01.2016 р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1054,70 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2016 р. № Ф- у сумі 10617,60 грн.

Свої вимоги мотивує протиправністю оскаржуваних податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки вони прийняті упереджено, необґрунтовано, без з'ясування фактичних обставин справи та з порушенням чинного законодавства.

Протокольною ухвалою від 18.03.2016 р. на підставі ст.55 КАС України судом здійснено процесуальне правонаступництво: замінено відповідача з Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на Херсонську об'єднану державну податкову інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області).

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, визначених у позові.

Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, оскільки встановлені за наслідком перевірки порушення ФОП ОСОБА_3 вимог діючого законодавства є обґрунтованими, та як наслідок, прийняті на їх підставі спірні податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимога про сплату боргу (недоїмки) є законними. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 19.10.2015 р. по 30.10.2015 р. відповідачем проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт від 06.11.2015 р. № 923/21-03-17-03/НОМЕР_3.

У висновку акта перевірки вказано, що встановлено порушення (з урахуванням тих, які оскаржуються позивачем):

1. п.177.2, п.177.4 ст.177, пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, встановлено заниження ФОП ОСОБА_3 податку на доходи фізичних осіб за 2013 та 2014 рік в сумі 4589,77 грн.;

2. п.177.10 ст.177 РК України, Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затверджений наказом ДПА України від 24.12.2010 р. № 1025, п.6 ст.128 ГК України;

3. п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ - занижено суму єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за 2013 та 2014 рік на суму 10617,66 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 04.01.2016 р. № , яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 6247,21 грн., з яких за основним платежем на 4589,77 грн., за штрафними санкціями на 1657,44 грн., рішення від 04.01.2016 р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1054,70 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2016 р. № Ф- у сумі 10617,60 грн.

Оцінюючи правомірність прийняття оскаржуваних податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки), суд виходить з встановлених в ході розгляду справи фактичних обставин та їх узгодженості з положеннями Податкового кодексу України.

З акту перевірки та пояснень представника відповідача слідує, що підставою для винесення спірних рішень стали висновки контролюючого органу про завищення позивачем витрат за 2013 та 2014 роки на загальну суму 30598,47 грн. Дані висновки ґрунтуються на тому, що згідно книги доходів і витрат ФОП ОСОБА_3 у 2013 році віднесено до витрат придбання запчастин, страхування і ремонту автомобіля у сумі 11706,07 грн., послуг мобільного зв'язку у сумі 1035 грн., витрати із зазначенням "земельний податок" у сумі 5376,76 грн., "авансовий звіт" у сумі 398 грн., "банківська послуга" у сумі 1175,90 грн., "знос ОФ" у сумі 8249,24 грн., у 2014 році - придбання послуг мобільного зв'язку у сумі 407,40 грн., проте позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували їх використання для здійснення підприємницької діяльності.

Крім того, з посиланням на п.177.4 ст.177 ПК України, контролюючий орган вказує на те, що витрати, пов'язані з оплатою запчастин, страхування та ремонту автомобіля, мобільного зв'язку, земельного податку, авансового звіту та банківської послуги не передбачено як витрати, безпосередньо пов'язані з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування.

Внаслідок зазначених порушень, на думку відповідача, ФОП ОСОБА_3 занижено суму єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу на 10617,60 грн., що, в свою чергу, стало підставою для застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 1054,70 грн. та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) у сумі 10617,60 грн.

Між тим суд не погоджується з такими висновками відповідача з наступних підстав.

Перш за все суд звертає увагу на те, що вказуючи на порушення ФОП ОСОБА_3 порядку формування витрат, контролюючий орган посилається на п.177.4 ст.177 ПК України, викладаючи його зміст наступним чином:

"До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування , належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг".

Між тим у вказаній редакції п.177.4 ст.177 ПК України було викладено відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014, № 71-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 р.

Перевірка ФОП ОСОБА_3 проводилася за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., тобто, до набрання чинності вказаними змінами, а тому посилання відповідача на порушення п.177.4 ст.177 ПК України в редакції, яка не існувала на час виникнення спірних правовідносин, є безпідставними.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України для фізичних осіб-підприємців об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Положеннями пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п.177.4 ст.177 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

З даної правової норми слідує, що до витрат фізичної особи-підприємця відносяться документально підтверджені витрати, які включаються до витрат операційної діяльності відповідно до розділу ІІІ ПК України.

Положеннями п.138.1 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довічного управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Згідно п.138.8 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Приписами п.138.9 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до складу інших прямих витрат включаються всі інші виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені на конкретний об'єкт витрат, у тому числі внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього Кодексу, плата за оренду земельних і майнових паїв, кооперативні виплати фізичним особам - членам виробничого сільськогосподарського кооперативу, які не є підприємцями та які беруть трудову участь у діяльності такого сільськогосподарського кооперативу.

Відповідно до пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат включаються, зокрема: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); ґ) витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати); є) плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків; ж) інші витрати загальногосподарського призначення.

Згідно пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) інші операційні витрати, що включають, зокрема: в) інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно: суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в перелік податків та зборів, встановлених цим Кодексом), а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків та зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу; витрати на інформаційне забезпечення господарської діяльності платника податку, в тому числі з питань законодавства, на придбання літератури, оплату Інтернет-послуг і передплату спеціалізованих періодичних видань.

Приписами п.138.2 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Що стосується документального підтвердження витрат з придбання запчастин для автомобілів, страхування, ремонту транспортних засобів у сумі 11706,07 грн.

Згідно з реєстраційними даними видами діяльності ФОП ОСОБА_3 є: 45.33.23 - газопровідні роботи; 50.50.0 - роздрібна торгівля пальним; 51.51.0 - оптова торгівля паливом; 60.2 - діяльність іншого наземного транспорту; 63.40.0 - організація перевезення вантажів. Основним видом діяльності позивача є роздрібна торгівля пальним.

У власності позивача перебуває АГЗП за адресою: м.Херсон, вул.Бериславське шосе, 15, а у користуванні - АГЗП за адресою: м.Херсон, вул.Фонтанна, 7.

Відповідно до наказу від 04.01.2010 р. № 1-02/10 ФОП ОСОБА_3 передав транспортний засіб ЗІЛ - 431410, тип ТЦ автоцистерна, рік випуску 1987, д.н. НОМЕР_4 для ведення господарської діяльності (транспортування і зберігання газу пропан-бутан).

01.01.2013 р. між ПП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди транспортного засобу № 8/01-13, згідно якого позивач орендував на 1 рік автомобіль НОМЕР_5 для господарської діяльності. 01.01.2013 р. сторонами підписано акт приймання-передачі транспортного засобу.

Протягом 2013 року позивачем було придбано: запчастини для автомобіля ЗІЛ у ФОП ОСОБА_5 на суму 9750 грн., що підтверджується видатковими накладними від 31.03.2013 р. № РН-0000007, від 30.04.2013 р. № РН-0000006, від 24.06.2013 р. № РН-0000011, від 31.07.2013 р. № РН-0000012, від 30.08.2013 р. № РН-0000016, від 30.09.2013 р. № РН-0000017, від 31.10.2013 р. № РН-0000021, від 30.11.2013 р. № 2250 грн., оплату за отримані запчастини проведено у повному обсязі згідно платіжних доручень від 05.04.2013 р. № 490 на суму 450 грн., від 09.04.2013 р. № 483 на суму 550 грн., від 30.04.2013 р. на суму 1000 грн., від 06.06.2013 р. № 553 на суму 1000 грн., від 29.07.2013 р. № 633 на суму 1000 грн., від 29.08.2013 р. № 674 на суму 1000 грн., від 01.10.2013 р. № 737 на суму 500 грн., від 03.10.2013 р. № 744 на суму 300 грн., від 07.10.2013 р. № 733 на суму 450 грн., від 31.10.2013 р. № 799 на суму 1250 грн., від 04.11.2013 р. № 786 на суму 1000 грн., від 02.12.2013 р. № 841 на суму 1550 грн., від 05.12.2013 р. № 837 на суму 700 грн.; здійснено сплату страхування автомобіля ЗІЛ 431410 ПАТ "СК Українська страхова група", на підтвердження чого надано платіжне доручення від 31.01.2013 р. № 363; придбано у ФОП ОСОБА_6 послуги з ремонту автомобіля на суму 1650 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 09.01.2013 р. № 1, оплату проведено у повному обсязі згідно платіжних доручень від 11.01.2013 р. № 321 на суму 700 грн., від 16.01.2013 р. № 320 на суму 950 грн.

Використання автомобіля ЗІЛ 431410 НОМЕР_4 у власній господарській діяльності підтверджується товарно-транспортними накладними від 14.01.2013 р. № РН-0000002, від 23.01.2013 р. № РН-0000020, від 09.03.2013 р. № РН-0000043, від 30.03.2013 р. № РН-0000064.

Відповідно до абз."в", "ж" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат включаються, зокрема: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); інші витрати загальногосподарського призначення.

Що стосується документального підтвердження витрат з придбаних послуг мобільного зв'язку у сумі 1442,50 грн.

З матеріалів справи слідує, що між ФОП ОСОБА_3 та ЗАТ "Український мобільний зв'язок" 10.10.2005 р. укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку.

На підтвердження витрат у сумі 1035 грн., понесених у 2013 році, та у сумі 407,50 грн., понесених у 2014 році, позивачем надано копії рахунків за телекомунікаційні послуги ПрАТ "МТС Україна", виставлених ФОП ОСОБА_3, платіжних доручень від 11.01.2013 р. № 315 на суму 120 грн., від 08.02.2013 р. № 367 на суму 75 грн., від 25.03.2013 р. № 458 на суму 120 грн., від 08.04.2013 р. № 480 на суму 200 грн., від 16.05.2013 р. № 540 на суму 100 грн., від 20.05.2013 р. № 541 на суму 100 грн., від 07.06.2013 р. № 570 на суму 120 грн., від 05.07.2013 р. № 599 на суму 100 грн., від 07.08.2013 р. № 651 на суму 100 грн., всього за 2013 рік - на суму 1035 грн.; від 03.01.2014 р. № 883 на суму 35 грн., від 08.01.2014 р. № 885 на суму 150 грн., від 03.02.2014 р. № 921 на суму 70 грн., від 06.02.2014 р. № 925 на суму 50 грн., від 25.02.2014 р. № 944 на суму 100 грн., від 07.03.2014 р. № 949 на суму 70 грн., всього за 2014 рік - на суму 475 грн.

Згідно абз."ґ" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати.

Що стосується документального підтвердження витрат зі сплати земельного податку у сумі 53796,76 грн.

Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 05.09.2005 р. ПП ОСОБА_3 придбав у Херсонської міської ради земельну ділянку загальною площею 2508 кв. м, яка знаходиться за адресою: м.Херсон, Бериславське шосе, 15, під газозаправну станцію. Пунктом 1.2 договору визначено, що земельна ділянка, зазначена в п.1.1, продається Покупцю, якому належить нерухоме майно - комплекс, газозаправна станція на праві власності, що розташоване на цій земельній ділянці.

Позивачем 06.08.2013 р. до податкового органу подано уточнюючу декларацію із земельного податку за 2013 рік, у якій визначено річну суму, яка підлягає сплаті, - 5376,76 грн.

Сплату до бюджету земельного податку у сумі 5376,76 грн. підтверджено платіжними дорученнями від 30.01.2013 р. № 359 на суму 795,83 грн., від 28.02.2013 р. № 364 на суму 795,83 грн., від 29.03.2013 р. № 424 на суму 795,83 грн., від 29.04.2013 р. № 482 на суму 795,83 грн., від 30.05.2013 р. № 523 на суму 795,83 грн., від 27.06.2013 р. № 568 на суму 795,83 грн., від 06.08.2013 р. № 601,78 грн.

В подальшому, ФОП ОСОБА_3 продав дану земельну ділянку ТОВ "Рибторг Груп" відповідно до договору купівлі-продажу від 23.07.2013 р.

Згідно абз."в" пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом), а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків та зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу, включаються до складу інших витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

Земельний податок не відноситься до переліку податків та зборів, які не включаються до складу витрат, визначених пп.139.1.6 п.139.1 ст.139 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп.9.1.10 п.9.1 ст.9 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), плата за землю належала до загальнодержавних податків та зборів, а тому ФОП ОСОБА_3 правомірно віднесено до витрат сплату земельного податку.

Що стосується документального підтвердження витрат з позначенням "авансовий звіт" у сумі 398 грн.

Дані витрати підтверджено: звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, № АО-0000001 від 05.02.2013 р. на суму 295 грн., до якого долучено фіскальний чек від 05.02.2013 р. на суму 92 грн., квитанцію про сплату від 05.02.2013 р. на суму 84 грн., чеки Приватбанку від 05.02.2013 р. на суми 24 грн. та 95 грн.; звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № АО-0000003 від 21.03.2013 р., до якого долучено чеки Приватбанку від 21.03.2013 р. на суми 33 грн. та 70 грн.

З досліджених у судовому засіданні звітів, платіжних документів слідує, що ці витрати пов'язані зі сплатою вартості журналу РРО, вісника податкової служби, оформлення в УМВС дозвільних документів на здійснення перевезення небезпечних вантажів.

Тобто, вказані витрати пов'язані з налагодженням позивачем здійснення своєї господарської діяльності та отриманням документів, які є обов'язковими для ФОП враховуючи види його діяльності (роздрібна торгівля пальним).

Відповідно до абз."ж" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат включаються, зокрема: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: інші витрати загальногосподарського призначення, а згідно пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) інші операційні витрати, що включають, зокрема: витрати на інформаційне забезпечення господарської діяльності платника податку, в тому числі з питань законодавства, на придбання літератури, оплату Інтернет-послуг і передплату спеціалізованих періодичних видань.

Що стосується документального підтвердження витрат із зазначенням "знос ОФ" у сумі 8249 грн.

На підтвердження цих витрат позивачем надано оборотно-сальдові відомості по рахунку 131 необоротні активи за І квартал 2013 року, ІІ квартал 2013 року, і півріччя 2013 року, документи щодо наявності у ФОП ОСОБА_3 основних засобів (необоротних активів), які знаходяться на балансі підприємця (акти введення в експлуатацію основних засобів у 2006, 2007, 2009, 2010 роках, акти виконаних робіт, видаткові накладні).

Згідно абз."в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат включаються, зокрема: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Що стосується документального підтвердження витрат із зазначенням "банківська послуга" у сумі 1175,90 грн.

ФОП ОСОБА_3 надано банківську виписку по рахунку позивача № 869 Укрексімбанку за липень 2013 року, що підтверджує списання банком коштів за банківське обслуговування рахунку, журнал-ордер і відомість по рахунку 311 поточні рахунки в національній валюті за липень 2013 року, банківську виписку по рахунку позивача № 869 Укрексімбанку за вересень 2013 року, що підтверджує списання банком коштів за банківське обслуговування рахунку, журнал-ордер і відомість по рахунку 311 поточні рахунки в національній валюті за вересень 2013 року.

Відповідно до абз."є" пп.138.10.2 п. 138.10 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат включаються: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків.

Всі зазначені витрати згідно ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відносяться до витрат операційної діяльності, які відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), є підставою для їх віднесення до витрат фізичної особи-підприємця.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає протиправними висновки контролюючого органу про заниження позивачем оподатковуваного доходу за 2013-2014 роки, внаслідок завищенням витрат на суму 30598,47 грн., у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 04.01.2016 р. № підлягає скасуванню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців є сума доходу, отриманого від її діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб.

З акту перевірки та пояснень представника відповідача слідує, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2016 р. № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 04.01.2016 р. № за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, безпосередньо пов'язані з висновками контролюючого органу щодо збільшення суми доходу ФОП ОСОБА_3 за 2013-2014 роки, внаслідок зменшення витрат на 30598,47 грн.

Оскільки судом ці висновки відповідача визнано неправомірними, то рішення про застосування штрафних санкцій від 04.01.2016 р. № , вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2016 р. № Ф- є протиправними та підлягають скасуванню.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_3, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ФОП ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,21 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області за рахунок її бюджетних асигнувань шляхом безпірного списання.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.01.2016 р. № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.01.2016 р. № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2016 р. № Ф-.

Стягнути з Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3) витрати по сплаті судового збору у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 21 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28 березня 2016 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.2