Справа № 823/2483/14
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року справа № 823/2483/14

11 год. 43 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

за участю: представника відповідача Кравчука С.І. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ТМ Дизайн» до Черкаської митниці ДФС про визнання дій протиправними та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія ТМ Дизайн» (далі - позивач) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Черкаської митниці Міндоходів (далі - відповідач) у якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо винесення рішення про корегування митної вартості товарів від 03.06.2014 № 902030000/2014/301820/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.06.2014 № 902030000/2014/00048;

- визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці Міндоходів про корегування митної вартості товарів від 03.06.2014 № 902030000/2014/301820/2;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови Черкаської митниці Міндоходів в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.06.2014 № 902030000/2014/00048.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.03.2016 допущено заміну первинного відповідача - Черкаську митницю Міндоходів правонаступником - Черкаською митницею ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ТОВ «Компанія ТМ Дизайн» під час митного оформлення товарів разом з митною декларацією подано всі документи, що необхідні для визначення митної вартості товару, проте відповідачем в порушення положень Митного кодексу України та інших нормативних актів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, що не містить обґрунтування та доказів того, що документи подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми та такими, які у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Позивачем наголошено, що різниця між вартістю подібних товарів порівняно з іншим митним оформленням не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів та не може вважатись належним підтвердженням обґрунтованості коригування митної вартості.

Позивач свого представника у судове засідання не направив, 18.03.2016 звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі його представника, у якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що у поданих позивачем до митного оформлення документах, на підставі яких визначається митна вартість товарів наявні розбіжності, а тому у відповідача були законні підстави витребувати додаткові документи на підтвердження позивачем митної вартості імпортованих товарів, здійснити заходи, передбачені Митним кодексом України та скоригувати митну вартість.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія ТМ Дизайн» зареєстровано як юридичну особу 30.03.2006, ідентифікаційний код 34297426 (а.с.271 т.2). Основним видом діяльності є оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям.

Судом при вирішенні справи застосовується законодавство України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються, зокрема, Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - Кодекс № 4495).

Законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Судом встановлено, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 10.03.2014 № PL-ТМ0314 (а.с.34-41 т.1), укладеного між компанією «Perfekt Line Furniture (HK) CO Limited» (Китай) та ТОВ «Компанія ТМ Дизайн» до митного поста «Умань» Черкаської митниці декларантом позивача подано митну декларацію від 02.06.2014 № 902030000/2014/301820 та документи з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару - меблі дерев'яні типу спальні.

Митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). На підтвердження заявлених відомостей позивачем подано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 10.03.2014 № PL-ТМ 0314; додаток № 2 до договору (специфікація) (а.с.42 т. 1); інвойс СН 9 від 16.04.2014 (а.с.43 т.1); рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 16.05.2014 № MN-0000265 (а.с.44 т.1).

Митним органом під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності. Зокрема, відсутній договір та рахунок на перевезення товару. За результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відповідачем 03.06.2014 направлено позивачу електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, а саме: висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями; декларацій країни відправлення; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; за власним бажанням інші документи на підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Рішенням Черкаської митниці Міндоходів від 03.06.2014 № 902030000/2014/301820/2 митну вартість імпортованих товарів скориговано за резервним методом до рівня 3,0500 дол. США за 1 кг товару.

На підставі коригування митної вартості товару видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.06.2014 №902030000/2014/00048.

Згідно з ч. 4 ст. 7 Кодексу № 4495 безпосереднє керівництво здійсненням державної митної справи покладається на центральний орган виконавчої влади в галузі державної митної справи. Відповідно до п. 4.1 ст. 54 Кодексу № 4495 контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За приписами ч. 5 ст. 54 Кодексу № 4495, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи рахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Пунктом 2 (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року визначено, що оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2 (b) зазначеної статті під «дійсною вартістю» повинна розумітися ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції. Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Відповідно до ст. 257 Кодексу № 4495 декларування товару здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні і письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів і України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться встановлені вказаною статтею відомості.

Таким чином, особи, які переміщують товари через митний кордон України зобов'язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Положенням, що визначає вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними є Положення про митні декларації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 (далі - Положення № 450).

Відповідно п. 15, п. 16 Положення № 450, під час здійснення митного оформлення товарів із застосуванням митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа факт виконання окремих митних формальностей підтверджується шляхом внесення посадовою особою митного органу, яка виконала таку формальність, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відповідної відмітки до електронної митної декларації або електронної копії митної декларації, поданої на паперовому носії. Митна декларація на паперовому носії вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.

При проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 13.07.2012 № 362, здійснюються, зокрема, такі заходи: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування до митного кордону України; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки наявності взаємозв'язку продавця та покупця; перевірки наявності ознак підробки документів та наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 264 Кодексу № 4495 визначено, що факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Враховуючи зазначене, засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних відміток на митній декларації.

Згідно із ст. 51, ст. 257 Кодексу № 4495 митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання митної декларації.

Статтею 52 Кодексу № 4495 передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ст. 53 Кодексу № 4495 визначено перепік документів, що подаються декларантам для підтвердження заявленої митної вартості товарів: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і ч. 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки і витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також ; документи, що містять відомості про вартість страхування. Вказаний перелік документів є обов'язковим для надання при митному оформленні товару.

Згідно ч. 3 ст. 54 Кодексу № 4495 митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом коригування митної вартості товару у відповідності до ст. 55 Кодексу № 4495.

У випадку відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митниця може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.02.2016 зазначено, що приймаючи рішення у справі, суди попередніх інстанцій не перевірили належним чином доводів відповідача відносно того, що його сумніви у достовірності визначення митної вартості позивачем виник у зв'язку з наявними розбіжностями у наданих документах. Зокрема, з графи 44 митної декларації № 301820 вбачається, що до митного оформлення позивач подавав коносамент BSSHA9473 від 20.04.2014, який містив інформацію про іншого перевізника, ніж той, від імені якого виданий рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 16.04.2014 № ММ-0000265. Також, позивачем надані копії товаросупровідних документів не засвідчені у встановленому порядку. Копія рахунка від 16.05.2014 року № MN-0000265 та копія договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 08.01.2014 № 004/14 надані від імені компанії Synergy vector general LLC (ОАЕ), в той час як згідно даних коносамента від 20.04.2014 року № BSSHA9473 компанією-перевізником є Black sea shipping Servise LTD (Китай).

Згідно із ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Судом досліджено, що митним органом під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару були перевірені документи, подані для митного оформлення і після перевірки відповідності заявленої митної вартості та у зв'язку із наявністю обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару митним органом у відповідності з чинним законодавством було витребувано додаткові документи, у наданні яких декларантом було відмовлено.

Враховуючи зазначене, неподання декларантом витребуваних митним органом додаткових документів надає право митному органу визначити митну вартість задекларованого товару на підставі наявних відомостей, документів, наданих позивачем відповідно вимог ст. 57 Кодексу № 4495, оскільки, заявлені позивачем відомості щодо митної вартості імпортованого товару є документально непідтвердженими; документи, подані декларантом до митного контролю та митного оформлення ставлять під сумнів достовірність інформації про заявлену митну вартість товарів за ціною господарської операції.

Відповідно ч. 3 ст. 58 Кодексу № 4495 у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним згідно з положеннями ст. 57 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст.ст. 59-64 Кодексу № 4495.

Судом з матеріалів справи встановлено, що подані декларантом додаткові документи не підтвердили митну вартість товарів. Вимоги митного органу щодо витребування документів на підтвердження митної вартості позивачем не оскаржено. Митницею був застосований резервний метод визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 55 Кодексу № 4495, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Судом встановлено, що 04.06.2014 декларант звернувся до митниці за митною декларацією № 902030000/2014/301829, щодо випуску зазначених товарів у вільний обіг в порядку визначеному ст. 55 Кодексу № 4495. Випуск у вільний обіг проведено зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та забезпеченням сплати різниці між цією сумою та сумою митних платежів, визначених митницею відповідно до рішення про коригування митної вартості товару від 03.06.2014 № 902030000/2014/301820/2.

Для забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією ТОВ «Компанія ТМ Дизайн» внесено на особовий рахунок грошову заставу.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа мала право надати Черкаській митниці Міндоходів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Так, 13.06.2014 позивачем було надано відповідачеві:

- копію зовнішньоекономічного договору від 10.03.2014 № PL-TM0314;

- інвойс від 16.04.2014 № СН (а.с.17 т. 2);

- копію рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг від 16.05.2014 № MN-0000265 (а.с.18 т. 2);

- копію договору про надання транспортно-експедиційних послуг №004/14 (а.с.19-26);

- копію висновку експерта від 21.05.2014 № ГО-2259 (а.с.27-37 т.2);

- копію митної декларації Китаю від 17.04.2014 №46817556 (а.с.38-39 т.2);

- сертифікати, що надані від імені торгово-промислової палати Китаю № 144420В0/00947 (а.с.40 т.2),

- 144420В0/00945 (а.с.);

- прайс лист від імені компанії Zhongshan Perfect Line Furiniture Co., Ltd (Китай) (а.с.41 т.2);

- копію видаткових та вибуткових накладних.

Судом досліджено зазначені документи та встановлено, що надані копії товаросупровідних документів не засвідчені відповідно до положень п. 2.4. розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631.

Згідно графи 44 митної декларації № 301820 вбачається, що до митного оформлення позивачем подано коносамент BSSHA9473 від 20.04.2014, що містив інформацію про іншого перевізника, ніж той, від імені якого виданий рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 16.04.2014 № ММ-0000265.

Також, копія рахунку від 16.05.2014 № MN-0000265 та копія договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 08.01.2014 № 004/14 надані від імені компанії «Synergy vector general trading LLC (OAE)», а згідно даних коносамента від 20.04.2014 № BSSHA9473 компанією-перевізником у даній зовнішньоекономічній операції є «Віаск sea shipping Service LTD (Китай)». Відповідно до розділу 9 зазначеного договору, усі особливості перевезення конкретного вантажу та відповідний рівень належних до оплати платежів зазначаються в додатках до договору, які є невід'ємною його частиною. Додатки до договору відповідачу не надавались.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що надані транспортні документи неможливо ідентифікувати з даною поставкою товарів та не містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Стосовно копії висновку експерта від 21.05.2014 № ГО-2259, що підписано ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд зазначає, що відсутні підтвердження повноважень експертів на здійснення відповідних досліджень.

Згідно із зазначеним висновком здійснено визначення ринкової вартості товарів, що ввозились на територію України відповідно до зовнішньоекономічного договору від 10.03.2014 № PL-TM0314 з Китаю. У експертному висновку досліджуються дані експортера за даною поставкою: зовнішньоекономічний договір від 10.03.2014 № PL-TM0314, специфікація від 25.03.2014, прайс лист від 25.03.2014, калькуляція вартості товару від 25.03.2014, цінова інформація мережі інтернет.

Судом встановлено, що зазначені у висновку експерта документи, за виключенням зовнішньоекономічного договору від 10.03.2014 № PL-TM0314, відповідачу не надавались. Згідно із зазначеними у висновку даних калькуляції, вартість товару складається із складових, основними з яких у готовому виробі є МДФ, покриття та супутні матеріали. Також зазначено ринкові ціни на основні складові готового виробу - МДФ та бумагу та зроблено висновок про те, що вартість сировини (МДФ, бумаги) у кожному готовому виробі відповідає ринковим цінам. Однак, деякі артикули товарів, наприклад В81ВК-Ш, згідно зазначених у висновку відомостей, мають основну складову МДФ (45% або 0,3 м ) та відповідно цьому розрахована вартість - 12 дол. США.

Відповідачу не було надано відомості щодо конкретних матеріалів та характеристик основних складових готового виробу - «покриття» та «супутні матеріали», що унеможливило встановлення відповідності їх вартості ринковим цінам аналогічної сировини. Відповідно зазначених у висновку даних калькуляції, артикули товарів не відповідають артикулам зазначеним в інвойсі від 16.04.2014 № СН та прайс листі від 16.04.2014. З огляду на викладене, наданий висновок експерта не містить об'єктивних даних, які б підтверджували дійсну вартість товару в розумінні ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 30.10.1947 та не підтверджує заявлені митниці відомості щодо фактично сплаченої ціни (що належить до сплати).

Окрім того, копія прайс листа від 16.04.2014 надана від імені компанії «Zhongshan Perfect Line Furniture CO., ltd» (Китай) для TOB «Компанія ТМ Дизайн», що є за своєю суттю комерційною пропозицією та не відображає об'єктивну пропозицію ціни товарів. Надані копії видаткових та вибуткових накладних містять відомості щодо реалізації широкого асортименту меблів українськими підприємствами на території України наприкінці 2013 та квітні 2014 років, проте, згідно зазначених накладних неможливо ідентифікувати товари із ввезеними за даною зовнішньоекономічною операцією.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Компанія ТМ Дизайн» не надано документи, витребувані митницею згідно з ч. 3 ст. 53 Кодексу № 4495, а наданими документами не усунуто встановлені митним органом розбіжності та не підтверджено відомості щодо ціни, що була сплачена або підлягає сплаті за товари, митне оформлення яких проведено за МД № 301829.

Таким чином, Черкаська митниця правомірно відмовила у визнанні заявленої позивачем митної вартості товару, випущеного у вільний обіг за митною декларацією від 04.06.2014 № 902030000/2014/301829.

У зв'язку з наявністю обґрунтованих сумнівів та обраного методу визначення митної вартості (6 резервний), що прийнято з дотриманням процедури консультації і за наявної інформації, відповідачем правомірно прийнято рішення від 03.06.2014 № 902030000/2014/301820/2 про коригування митної вартості імпортованих товарів за резервним методом до рівня 3,0500дол. США за 1 кг товару, а також, на підставі коригування митної вартості товару, правомірно видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.06.2014 №902030000/2014/00048.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

Суд зазначає, що у рішеннях Верховного Суду України стверджується виключна компетенція митних органів в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів (постанови від 22.10.2013 № 21-326а13, від 17.12.2013 у справі № 21-439а13), зазначається, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене (постанова від 01.10.2013 у справі № 21-354а13).

У постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 у справі № 21-342а13 зазначено, що підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів може бути наявність в спеціалізованих програмно інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2442 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіряючи правомірність поведінки відповідача у спірних відносинах, з огляду на ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, де визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд дійшов висновку що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 29.03.2016..