Справа № 2-а-281/09/1413
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2011 р.Справа № 2-а-281/09/1413

Категорія: 10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Біцюк А.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Яковлева Ю.В.

судді Запорожана Д.В.

судді Скрипченка В.О.

при секретарі Олійник Г.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області на постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 квітня 2009 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»за 2006-2008 роки та зобов'язання відповідача сплачувати щомісячну соціальну допомогу в порядку встановленому законом «Про соціальний захист дітей війни»,

встановила:

Позивач ОСОБА_1 03.12.2008 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області про поновлення пропущеного строку звернення до суду, зобов'язання відповідача нарахувати на її користь недоплачену їй, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2006, 2007 роки і з 01.01.2008 року по 01.11.2008 року в сумі 4181 гривня 40 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що належить до соціальної групи «дітей війни»та відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на отримання щомісячного підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак відповідач, у порушення закону перерахунок пенсії не здійснив, тому вона звернулася до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

У попередньому засіданні представник позивача уточнив свої позовні вимоги і просив стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену їй щомісячну державну соціальну допомогу з січня 2006 року по грудень 2008 року в сумі 4380 гривень 20 копійок, зобов'язати відповідача надавати надалі соціальну допомогу згідно до вимог чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і ще раз уточнив їх та просив стягнути з відповідача 3897 гривень 90 копійок недоплачену соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з січня 2006 року по грудень 2008 року.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у своїх запереченнях просив розглянути справу за його відсутності.

Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 квітня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії на підставі положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01 січня 2006 року по 31 жовтня 2009 року включно.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області виплачувати ОСОБА_1 пенсію підвищену відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України повернуто ОСОБА_1 з місцевого бюджету Казанківської селищної ради Миколаївської області внесений судовий збір в сумі 3 гривні 40 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що позивач відноситься до категорії осіб із статусом дитина війни і на неї розповсюджуються пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України за 2006 рік»від 20.12.2005р., дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2006 рік було зупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19.01.2006 року п. 17 ст. 77 вказаного Закону виключено, а ст. 110 цього ж Закону викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно-правових актів не видавалось і положення ст. 110 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2006 рік»в зазначеній частині не реалізовані.

Також положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»рішенням Конституційного суду України неконституційними не визнавались.

Таким чином у 2006 році відповідач не мав підстав проводити виплату підвищення до пенсії позивача у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а тому суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було призупинено на 2007 рік.

09 липня 2007 року рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно яких дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 вищезазначені положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд 1-ї інстанції повинен був врахувати, що річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось право позивача на отримання підвищення до пенсії.

Як вже зазначалось, позивач звернулася до суду з позовом 03 грудня 2008 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача щодо його необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином права позивача підлягають захисту з 03 грудня 2007 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивача за період з 03.12.2007 року по 31.12.2007 року, за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, а також за період з 01.01.2009 року по 31.10.2009 року.

У звязку з чим оскаржувана постанова суду 1-ї інстанції підлягає зміні, оскільки суд по суті правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201 та ч. 2 ст. 205 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 квітня 2009 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»за 2006-2008 роки та зобов'язання відповідача сплачувати щомісячну соціальну допомогу в порядку встановленому законом «Про соціальний захист дітей війни»змінити.

Прізвище позивачки зазначити як «Еськова»замість «Єськова».

Суд першої інстанції , керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, правильно вийшов за межі заявлених позивачем позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, а саме: зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії на підставі положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»по 31 жовтня 2009 року включно.

Викласти резолютивну частину вищевказаної постанови у наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 03 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, а також за період з 01 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року з урахуванням доплат, передбачених статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити».

В іншій частині постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 квітня 2009 року по даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5-ть днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена у відповідності до положень діючого законодавства.

Головуючий: Ю.В. Яковлев

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.О. Скрипченко