Справа № 820/11954/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
23 березня 2016 р. № 820/11954/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Костіної А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Таволжанського О.В.,

представника відповідача - Салатської О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківський області в якому, з урахуванням уточнень, просить суд здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в порядку статті 6 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні» за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно статті 6 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні» реєстрація місця проживання осіб Громадянин України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Проте зазначена реєстрація не була проведена, що, на думку позивача, є порушенням з боку Головного управління Державної міграційної служби України в Харківський області.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив залишити його без задоволення.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні відносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом було встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу 28 липня 2006 року.

Як зазначає у своєму позові позивач, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківський області йому було анульовано місце реєстрації за вищезазначеною адресою. Вказані дії Відповідачем вчинено через те, що згідно з обліками ГУДМС України в Харківській області 03.03.1995 року позивачу був дозволений виїзд на постійне місце проживання до Федеративної республіки Німеччина. Про факт анулювання місця реєстрація позивач дізнався випадково у березні 2014 року.

Вважаючи, що проживання на території України без реєстрації є незаконним, позивач звернувся до суду із позовом про здійснення реєстрації в порядку статті 6 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні» за адресою квартири, яка йому належить.

Суд зазначає, що відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 6 Закону, Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її законний представник подає:

письмову заяву;

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання.

Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;

квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

документи, що підтверджують право на проживання в житлі,

перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Згідно ч.9 ст. 3 Закону, документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Наказом МВС України від 22.11.2012 року за №1077, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421, затверджено «Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів».

Зазначеним Порядком затверджено форму заяви, яку особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС для реєстрації місця проживання (Додаток 5).

Суд вважає за необхідне зазначити, що заяви Позивача, які містяться в матеріалах справи, не відповідають встановленому Порядком зразку, а тому не можуть бути доказом того, що позивач звертався до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання, як то передбачено відповідним законодавством.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 12, 69- 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 березня 2016 року.

Суддя Тітов О.М.