Справа № 357/3907/15-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" березня 2016 р. м. Київ К/800/31503/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

секретар Музичка Н.В.

за участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Білоцерківської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 чкервня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білоцерківської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та скасування вимоги.

Позивач просив суд визнати дії відповідача щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протиправними та скасувати вимогу Білоцерківської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України від 10 березня 2015 року № Ф 272-23/12 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправними дії Білоцерківської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України щодо винесення вимоги від 10 березня 2015 року № Ф 272-23/12 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та скасовано вимогу від 10 березня 2015 року № Ф 272-23/12 про сплату боргу (недоїмки).

Не погоджуючись із судовим рішенням апеляційної інстанції відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення першої інстанції, оскільки вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, серії В02 № 403733 від 4 березня 1997 року.

З 1993 року позивач має статус пенсіонера Збройних Сил, що підтверджується посвідченням, серії НОМЕР_1 , виданим Київським обласним військовим комісаріатом 22 жовтня 1993 року та отримує пенсію за вислугу років.

10 березня 2015 року Білоцерківською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області винесено та направлено позивачу вимогу № Ф272-23/12 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Задовольняючи позов суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем не правомірно винесено вимогу щодо сплати єдиного внеску, оскільки позивач є пенсіонером за віком, а тому відповідно до частини 4 статті 4 Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування звільнений від сплати єдиного внеску ( далі Закон № 2464-VI).

Колегія суддів не погоджується з даним висновком виходячи із наступного.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є ФОП, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 цього Закону (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI, які набули чинності 6 серпня 2011 року), особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, право не сплачувати єдиний внесок поширюється лише на осіб, прямо перерахованих в аналізованій нормі ? пенсіонерів за віком або інвалідів, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Це право не поширюється на пенсіонерів за вислугою років, в тому числі, на тих, які досягли пенсійного віку для пенсії за віком.

Так, за змістом пункту 1 частини першої статті 25 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення, зокрема, пенсійне страхування: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв`язку з втратою годувальника, медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Отже, пенсіонер за віком, будучи раніше учасником загальнообов`язкового державного соціального страхування, мав право і скористався одним із видів пенсійного страхування - пенсією за віком, однак має право також на інші можливі для його статусу види соціальних послуг та матеріальне забезпечення.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 2464-VІ кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, пенсія за віком є одним із видів пенсійного страхування, і здійснюється за рахунок коштів, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до відповідних страхових фондів, які не зараховуються до Державного бюджету України. Саме з цих фондів покриваються витрати на медичні, профілактично-реабілітаційні заходи, допомогу на поховання пенсіонерів за віком тощо.

На відміну від пенсій за віком, правила призначення пенсій за вислугу років регламентуються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ ( далі Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 8 зазначеного Закону передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

За змістом статті 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Отже, зазначеним Законом фактично визнається той факт, що пенсії, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом № 2262-ХІІ є різними державними пенсіями. Різниця при цьому зумовлюється юридичними та фактичними підставами призначення цих видів пенсій та джерелами фінансування.

Положення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ не розповсюджується на осіб, які отримують пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 2262-XII, не дивлячись на можливе досягнення ними загального пенсійного віку, необхідного для пенсії за віком.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що ФОП, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ. Це право не поширюється на пенсіонерів за вислугою років, в тому числі, на тих, які досягли пенсійного віку для призначення пенсії за віком.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано рішення першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення апеляційної інстанції, а рішення першої інстанції залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 160, 220, 221, 223, 226, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Білоцерківської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року скасувати, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак