Справа № 752/4437/16-а
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/4437/16-а
Провадження №: 2-а/752/146/16
ПОСТАНОВА

іменем України

29.03.2016 року Голосіївський райсуд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати дії відповідача про відмову в переведенні її на пенсію по втраті годувальника незаконними та протиправними та зобов'язати відповідача Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва перевести її на пенсію по втраті годувальника згідно ст. 86 Закону України "Про Прокуратуру». Свої позовні вимоги мотивував тим, що її чоловік отримував пенсію згідно Закону України "Про прокуратуру". ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер, а оскільки вона досягла пенсійного віку, має достатній стаж для призначення пенсії по втраті годувальника, знаходилась на утриманні померлого ОСОБА_3 та має право на пенсію по втраті годувальника.

Під час розгляду справи представник позивача (ОСОБА_4) підтримав позов з наведених вище підстав та пояснив, що позивачка має достатній стаж для призначення пенсії по втраті годувальника, знаходилась на утриманні померлого ОСОБА_3 та має право на пенсію по втраті годувальника. А також, що обмеження розміру пенсій громадянам, що визначені законодавством як такі, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави не допускається згідно ст. 22 Конституції України .

Представник відповідача - Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва - позов не визнала з підстав його безпідставності та неаргументованості. Зокрема пославшись на відсутність законодавчих підстав для переведення на пенсію по втраті годувальника згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Заслухавши пояснення представників сторін, які прибули до суду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_1 та отримував пенсію згідно Закону України "Про прокуратуру". 23 січня 2016 року ОСОБА_3 помер про, що свідчить свідоцтво про смерть від 24.01.2016 р. серія НОМЕР_1

Аналіз матеріалів пенсійної справи свідчить, що позивачка ОСОБА_1 знаходилась на повному утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3 Також ОСОБА_1 досягла встановленого законом пенсійного віку в зв'язку з чим є непрацездатною.

Відповідно до ст. 86 Закону України "Про Прокуратуру" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. До непрацездатних членів сім'ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України посадові особи мають діяти в межах та спосіб, передбачений законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004).

Зазначений принцип має враховуватися органами державної влади при встановленні розміру пенсій і в інших випадках призначення пенсій громадянам, що визначені законодавством як такі, потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Згідно ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства (п. 51, 52 рішення у справі "Рябих проти Росії" від 24.07.2003 р.). Крім цього, відповідно до роз'яснення Верховного Суду України N 1-5/400 від 14.07.2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у справі "Качко проти України", реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги.

Зазначений принцип поширюється не лише на рішення судів загальної, але й конституційної юрисдикції. Тобто, висловлена у вищевказаних рішеннях Конституційного Суду України правова позиція щодо неприпустимості обмеження розміру пенсій громадянам, що визначені законодавством як такі, потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, має враховуватися органами державної влади при прийнятті законодавчих актів.

Відповідно до п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами пенсійної справи позивачка ОСОБА_1 знаходилась на повному утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3 який отримував пенсію згідно Закону України "Про прокуратуру". Також ОСОБА_1 досягла встановленого законом пенсійного віку в зв'язку з чим є непрацездатною, а отже в наявності усі передбачені законом вимоги для набуття нею права на призначення пенсії по втраті годувальника згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва діяло не в межах та спосіб, передбачений законами України, необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Отже, враховуючи неправомірність відмови відповідача у переведенні позивачки ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач не спростував доводів позивачки і наданих нею доказів про наявність підстав для переведення її на пенсію по втраті годувальника згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру". Заперечення представника відповідача про те, що відсутні правові підстави для переведення позивачки на пенсію по втраті годувальника згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Будь-яких інших доказів відповідач в обґрунтування свої заперечень суду не надав та не повідомив про їх існування. За таких обставин суд критично оцінює доводи відповідача, зауважуючи, що ним на виконання вимог ч. 2 ст.71 КАС України не доведена правомірність свого рішення.

Керуючись ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 86 Закону України "Про Прокуратуру», ст. 19, 22 Конституції країни, Рішенням Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004, ст. 2, 9, 11, 69, 70, 71, 76, 79, 86, 138, 158-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про відмову у переведені пенсії за віком ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 86 Закону України "Про Прокуратуру» незаконним та протиправним

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва перевести пенсію за віком ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 86 Закону України "Про Прокуратуру».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з часу її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :