Справа № 815/2530/15
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2530/15

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Одеської обласної державної адміністрації (третя особа Кілійська районна державна адміністрація Одеської області) про визнання протиправними дій та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом до Одеської обласної державної адміністрації (далі Одеська ОДА). З урахуванням уточнення позовних вимог позивачі просили визнати протиправними дії відповідача щодо скасування розпорядження голови Кілійської районної державної адміністрації Одеської області (далі Кілійська РДА) від 12 квітня 2012 року № 237 та скасувати розпорядження Одеської ОДА від 10 березня 2015 року № 122/А-2015 (а. с. 25).

В обґрунтування позову зазначалось, що розпорядженням голови Кілійської РДА від 12 квітня 2012 року № 237 позивачам було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2621 га в оренду терміном на 49 років для сінокосіння за межами населеного пункту на території Вилківської міської ради. На підставі названого розпорядження, ПП «Український проектний центр» виготовлено відповідний проект землеустрою, який 1 серпня 2013 року було погоджено відділом Держземагенства у Кілійському районі Одеської області. Вказаний проект було подано на погодження до Департаменту екології та природних ресурсів Одеської ОДА, проте останнім було відмовлено в його узгодженні. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 3 березня 2015 року, зокрема, зобов'язано Департамент екології та природних ресурсів Одеської ОДА погодити зазначений проект землеустрою. Проте, розпорядженням Одеської ОДА від 10 березня 2015 року № 122/А-2015 було скасовано розпорядження Кілійської РДА від 12 квітня 2012 року № 237. На думку позивачів, названі дії відповідача є незаконними та такими, що суперечать Конституції України та Земельному кодексу України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме ст. 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 58 Конституції України та ч. 1 ст. 34, ст. 59, частин 3 та 5 ст. 122, ст. 123 Земельного кодексу України. Так, на думку апелянта, приймаючи розпорядження від 12 квітня 2012 року № 237, Кілійська РДА була уповноважена нормами чинного на той час законодавства на видачу дозволу позивачам на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 21 жовтня 2015 року в підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Кілійської РДА від 12 квітня 2012 року № 237 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2621 га в довгострокову оренду терміном на 49 років для сінокосіння із земель державної власності за межами населеного пункту на території Вилківської міської ради.

На підставі названого розпорядження, на замовлення позивачів, ПП «Український проектний центр» виготовлено проект землеустрою щодо відведення названої земельної ділянки, який 1 серпня 2013 року погоджено відділом Держземагенства у Кілійському районі Одеської області.

Вказаний проект землеустрою було подано на погодження до Департаменту екології та природних ресурсів Одеської ОДА, проте висновком останнього від 2 вересня 2014 року за № 5950/08-9/6455 відмовлено в узгодженні проекту землеустрою.

Розпорядженням Одеської ОДА від 10 березня 2015 року № 122/А-2015 скасовано розпорядження голови Кілійської РДА від 12 квітня 2012 року № 237 у зв'язку з тим, що назване розпорядження суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України, статтям 122 та 134 Земельного кодексу України.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що надання згоди позивачам на розробку проекту землеустрою щодо відведення названої вище земельної ділянки в довгострокову оренду віднесено до компетенції Одеської обласної державної адміністрації.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частинам 1 та 2 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Частиною 3 названої статті Кодексу (у вказаній вище редакції) визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

На підставі частин 1 та 2 ст. 122 названого Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування із відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «а» ч. 3 названої статті Кодексу визначено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Відповідно до ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно частинам 2 та 3 ст. 22 ЗК України (у вказаній вище редакції) до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Частиною 4 ст. 59 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Відповідно до секції «І» підрозділу « 10.06» Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року за № 548 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 року за № 1011/18306), землі для сінокосіння віднесено до земель водного фонду.

Таким чином, на підставі наведених вище положень Земельного кодексу України, на момент виникнення спірних правовідносин громадянам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування могли передаватися на умовах оренди земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби із земель сільськогосподарського призначення, а також для сінокосіння із земель водного фонду. При цьому передача в оренду громадянам земельних ділянок для сінокосіння із земель водного фонду здійснюється обласними державними адміністраціями.

Як встановлено матеріалами справи, розпорядженням голови Кілійської РДА від 12 квітня 2012 року № 237 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2621 га в довгострокову оренду терміном на 49 років для сінокосіння із земель державної власності за межами населеного пункту на території Вилківської міської ради (а. с. 8).

Як вбачається з листа Одеської ОДА від 11 червня 2015 року за № Ко-1399-07, за інформацією Головного управління Держгеокадастру в Одеській області спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду (а. с. 47).

За таких обставин, на підставі наведених вище положень Земельного кодексу України, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду для сінокосіння із земель державної власності за межами населеного пункту на території Вилківської міської ради віднесено до компетенції обласної державної адміністрації, оскільки названа земельна ділянка розташована за межами населеного пункту та відноситься до земель водного фонду.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» обласні державні адміністрації в межах своїх повноважень спрямовують діяльність районних державних адміністрацій та здійснюють контроль за їх діяльністю. Голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Враховуючи, що розпорядження голови Кілійської РДА від 12 квітня 2012 року № 237 видане з перевищенням повноважень, передбачених ч. 3 ст. 122 ЗК України, апеляційний суд приходить до висновку про правомірність оскарженого розпорядження Одеської ОДА від 10 березня 2015 року № 122/А-2015, яким скасовано розпорядження голови Кілійської РДА від 12 квітня 2012 року № 237, що виключає можливість задоволення вимог позивачів.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 7 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 28 березня 2016 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко