Справа № 553/353/16-а
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/353/16-а
Провадження № 2-а/553/21/2016
У Х В А Л А

Іменем України

17.03.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Крючко Н.І.

при секретарі - Карпінчик О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2,

представника відповідача ДП «Полтавське лісове господарство» - ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в м. Полтаві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДП «Полтавське лісове господарство» про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення головного лісничого ДП «Полтавське лісове господарство» ОСОБА_4 від 04 січня 2016 року та поновлення пропущеного строку на оскарження,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДП «Полтавське лісове господарство» про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення головного лісничого ДП «Полтавське лісове господарство» ОСОБА_4 від 04 січня 2016 року, вилучення незаконно відібраного мисливського посвідчення та стягнення судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 заявив клопотання про відмову від позову до ДП «Полтавське лісове господарство» оскільки оскаржувана постанова від 04 січня 2016 року відповідачем скасована та при цьому просив стягнути з відповідача у порядку ст. 95 КАС України стягнути судові витрати, а саме судовий збір у сумі 551,20 грн., 138,16 грн. витрати повязані з прибуттям до суду та витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн..

В судовому засіданні представник відповідача ДП «Полтавське лісове господарство» проти закриття провадження не заперечувала, але при цьому заперечувала проти задоволення вимог про стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу.

Вирішуючи дане клопотання судом насамперед визнаються поважними причини пропуску позивачем строку для надання даного позову, в звязку з чим даний строк підлягає поновленню.

Статтею 51 КАС України визначено, що позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення № 3 Директора ДП «Полтавське лісове господарство» ОСОБА_5 скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 04.01.2016 року на ОСОБА_1 (а.с.37).

При цьому, судом встановлено, що дана постанова, яка є предметом даного спору відповідачем прийнята в ході судового розгляду даного адміністративного позову.

Оскільки відмова від позовних вимог не суперечить закону, не порушує нічиїх прав та інтересів, вона приймається судом, а провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 підлягає закриттю, в звязку з відмовою позивача від позову.

У відповідності до ст. 95 КАС України, у разі відмови позивача від адміністративного позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

В судовому засіданні представником позивача за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 заявлено вимоги про стягнення з відповідача ДП «Полтавське лісове господарство» судових витрат, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. та витрат повязаних з прибуттям до суду сторін та їхніх представників у розмірі 138 грн..

Положенням частини 3 ст. 87 КАС України визначено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать:

-витрати на правову допомогу;

-витрати сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду;

-витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

-витрати, повязані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Так, в своїй заяві позивач ОСОБА_1 вказував, що ним була укладена угода з адвокатом ОСОБА_6 на надання консультації, складення позовної заяви та процесуальних документів.

При цьому, вказував, що в ході надання йому правової допомоги адвокатом ОСОБА_6 було надана 19.01.2016 року наступна правова допомога, а саме:

-попередня консультація - кількість витрачено часу 30 хв. з розрахунку ставка за годину 400 грн. у сумі 200, 00 грн.;

-вивчення та правовий аналіз матеріалів справи - кількість витраченого часу 30 хв. з розрахунку ставка за годину 400 грн. у сумі 200, 00 грн.;

-підготовка процесуальних документів кількість витраченого часу 1 год.30 хв. з розрахунку ставка за годину 400 грн. у сумі 600, 00 грн., всього на суму 1 000,00 грн..

Так, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 шляхом реалізації свого конституційного права на правову допомогу укладено угоду № б/н від 19 січня 2016 року про надання правової допомоги у вигляді консультація, складання позовної заяви,Ю процесуальних документів у справі про оскарження протоколу про адміністративне правопорушення з адвокатом ОСОБА_6. (а.с.12).

Більше того, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що адвокат - ОСОБА_6 займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ 1422 на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 19 серпня 2014 року № 6 (а.с.11).

Згідно п.3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30 вересня 2009 року визначено, що право на правову допомогу є гарантією реалізації, захисту та охорони інтересів інших прав і свобод людини.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що угодою № б/н від 19.01.2016 року, яка укладена між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_6, обумовлено та узгоджено характер даної угоди та розмір оплати даної угоди.

Так, даною угодою визначено, що розмір оплати за надання адвокатом ОСОБА_6 правової допомоги позивачу ОСОБА_1 становить 1 000,00 грн., що свідчить про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 у даній частині про стягнення на його користь витрат на правову допомогу з відповідача , при цьому сума витрат на правову допомогу не перевищує граничну норму, визначену Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

При цьому, суд визнає вимоги позивача про відшкодування витрат повязаних із прибуттям до суду в розмірі 138,00 грн. необґрунтованими, оскільки касовий чек № 1386596 від 17.03.2016 року щодо придбання палива у розмірі 138,00 грн. не містить переконливих та достатніх даних, які б свідчили, що дані витрати були витрачені стороною позивача на прибуття до суду в судове засідання по розгляду даної справи, враховуючи при цьому, що розгляд справи провадиться судом з 22 січня 2016 року.

Поряд з цим, позивачем ставилась вимога про відшкодування на його користь судових витрат у вигляді сплаченого при звернення до суду з адміністративним позовом судового збору у сумі 551,20 грн.

Згідно положення ст. 95 КАС України визначено поняття судових витрат та їх перелік, при цьому даний перелік має вичерпний характер, судовий збір не відноситься до поняття судових витрат у адміністративному судочинстві, оскільки порядок сплати, розмір та відшкодування судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір».

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі ( крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, з огляду на вказану норму Закону України «Про судовий збір», яка має спеціальний характер щодо застосування та, приймаючи до уваги ту обставину, що представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про відмову від позову і дана відмова прийнята судом, що свідчить про безпідставність заявленої позивачем вимоги про відшкодування на його користь судового збору.

Керуючись ст. ст. 157, 87, 95 КАС України, Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 про відмову від позову - прийняти.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДП «Полтавське лісове господарство» про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення головного лісничого ДП «Полтавське лісове господарство» ОСОБА_4 від 04 січня 2016 року та поновлення пропущеного строку на оскарження закрити.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» на його користь задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн..

В іншій частині вимог ОСОБА_1 про стягнення судових витрат відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю.

Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути подано до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7