Справа № 222/1526/14-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року К/800/21544/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області на постанову Володарського районного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року по справі № 222/1526/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області (далі - Управління)

про визнання дій протиправними, скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 14 січня 2015 року позовні вимоги за період з 31 травня 2010 року по 22 червня 2014 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Володарського районного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Управління у перерахунку пенсії ОСОБА_4 з урахуванням нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати.

Скасовано рішення Управління від 10 грудня 2014 року про відмову позивачу у перерахунку пенсії.

Зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_4 з 1 грудня 2014 року перерахунок пенсії в розмірі 90% від суми заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 31 травня 2010 року перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ).

3 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ з урахуванням довідки від 10 листопада 2014 року № 15-21-368.

Управління рішенням від 10 грудня 2014 року відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати не є складовими заробітної плати державного службовця.

Статтею 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Задовольняючи позов та зобов'язуючи відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з наступного.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків, але не більше 90 відсотків, від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши фактичні обставини та аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і не дають підстав вважати, що судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Володарського районного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.