Справа № 826/13603/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 березня 2016 року № 826/13603/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж Технологія»
доДержавної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтаж Технологія» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2015 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що висновки контролюючого органу про те, що TOB «Монтаж Технологія» було занижено податок на додану вартість що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за вересень 2014 р. в сумі 202 324,00 грн. - є безпідставними, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, у судовому засіданні 15.10.2015 року надав суду письмові заперечення, у яких відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам, викладеним в акті перевірки.

У судовому засіданні 15.10.2015 року суд, заслухавши думку представників сторін, ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, на підставі наказу від 05.02.2015 року №257, виданого ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків, згідно із ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, ст.82 Податкового кодексу України, було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Монтаж Технологія» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з TOB «Чиста Вода СП» за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року, за результатами якої складений акт від 17.02.2015 року №175/26-54-22-02/37897189 (надалі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Монтаж Технологія» п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3 п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового Кодексу України, в результаті чого TOB «Монтаж Технологія» занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за вересень 2014 року в сумі 202 324,00 грн.

Також контролюючим органом встановлено неможливість віднесення TOB «Монтаж Технологія» до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування в податковій декларації з податку на прибуток у 2014 році суму у розмірі 1 011 620,16 грн. за рахунок взаємовідносин у вересні 2014 року з TOB « Чиста Вода СП».

ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки 06.03.2015 року прийняла податкове повідомлення-рішення за № (форми «Р»), яким ТОВ «Монтаж Технологія» було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 303 486,00 грн. (202 324,00 грн. - за основним платежем, 101 162,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Скориставшись правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2015 року, позивачем було отримано рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 08.05.2015 року №7595/10/26-15-10-08-16, у відповідності до змісту якого податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2015 року залишене без змін, а скарга ТОВ «Монтаж Технологія» - без задоволення.

ТОВ «Монтаж Технологія» до ДФС України було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2015 року та рішення від 08.05.2015 року №7595/10/26-15-10-08-16, за результатом розгляду якої ДФС України прийняло рішення від 12.06.2015р. №12230/6/99-99-10-01-01-25 про результати розгляду скарги, яким скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2015 року та рішення від 08.05.2015 року №7595/10/26-15-10-08-16 - без змін.

Порушення, встановлене актом перевірки, полягало у наступному.

Як свідчать матеріали справи, між TOB «Монтаж Технологія» (покупець), в особі директора ОСОБА_1, та TOB «Чиста Вода СП» (продавець), в особі директора ОСОБА_2, було укладено договір від 07.11.2013 року №СПМТ012 щодо поставки виробів з чорних металів: хомутові з'єднання для труб, фітинги з чавуну, труби з ливарного чавуну (код товару згідно з УКТ ЗЕД - , , ). Згідно з пунктом 2.5 договору на кожну партію продукції продавець в обов'язковому порядку надає покупцю рахунки-фактури та сертифікати відповідності.

Згідно з актом перевірки TOB «Монтаж Технологія» не надало рахунки-фактури та сертифікати відповідності на товар, а також товарно-транспортні накладні, документів щодо перевізника та платника за перевезення товару, інформацію та документи щодо зберігання товару, матеріально-відповідальних осіб за зберігання товару.

Перевіркою встановлено, що на підставі вищевказаного договору було виписано податкові накладні на суму 1 213 944,18 гри. (в тому числі 202 324,03 грн. ПДВ).

ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві до ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві було надіслано запит від 19.12.2014 року №4043/7/26-54-22-02-19/В щодо проведення зустрічної звірки/перевірки TOB «Чиста Вода СГ». Станом на момент перевірки від ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві інформація щодо підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між TOB «Монтаж Технологія» та TOB «Чиста Вода СТ» за вересень 2014 року не надходила.

Враховуючи вищезазначене, в результаті проведення перевірки відсутня будь-яка інформація щодо реальності придбання TOB «Монтаж Технологія» виробів з чорних металів імпортного походження: хомутові з'єднання для труб, фітинги з чавуну, труби з ливарного чавуну (код товару згідно з УКТ ЗЕД - , , ) у TOB «Чиста Вода ОТ» по ланцюгу постачання (згідно наданих до ДПІ звітів TOB «Чиста Вода СП» не є імпортером виробів з чорних металів). Отже, враховуючи вищезазначене, неможливо підтвердити реальність придбання товарів TOB «Монтаж Технологія» у TOB «Чиста Вода СП».

Перевіркою зроблено висновок, що TOB «Чиста Вода СП» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

В акті перевірки зазначено, що TOB «Монтаж Технологія» в порушення вимог п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198,3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України занизило ПДВ на 202 324,00 грн.

Суд з зазначеними висновками не погоджується, виходячи з такого.

В розумінні п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п.п.185.1. ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з, крім іншого: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п.п.187.1. ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п.п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п.п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року № 1379 «Про затвердження Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1333/20071 та діяв до 01.03.2014 року, та Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 року № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за № 185/24962 (набрав чинності 01.03.2014 року та діяв до 01.12.2014 року, тобто був чинний на момент виписки спірних податкових накладних).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи реальність та товарність господарської операцій підтверджується наступним.

07.11.2013 року між TOB «Монтаж Технологія», як покупцем та TOB «Чиста Вода СП» (продавець, постачальник) було укладено Договір поставки №СПМТ012 (надалі - Договір), за умовами якого, продавець зобов'язався передати покупцеві товар, а покупець в свою чергу зобов'язався прийняти товар та сплатити його вартість.

Відповідно умов Договору асортимент та загальна кількість товару та ціна визначається у рахунках-фактурах умови постачання продукції - само вивіз.

Оплата - безготівковий розрахунок на підставі виставлених рахунків-фактур на кожну партію товару.

Так, в вересні місяці 2014 року продавцем було виставлено позивачу наступні рахунки: №41 від 01.09.2014р. на загальну суму 194 029,28 грн., №49 від 03.09.2014р. на загальну суму 218 986,76грн., №54 від 08.09.2014р. на загальну суму 66 754,33 грн., №61 від 12.09.2014р. на загальну суму 162 202,96 грн., №62 від 16.09.2014р. на загальну суму 476 676,38 грн., №63 від 17.09.2014р. на загальну суму 15 158,16 грн., №64 від 26.09.2014р. на загальну суму 265 791,83 грн. (на загальну суму 1 213 944,18 грн. (в тому числі ПДВ - 202 324,03 грн.)).

Відповідно до видаткових накладних: №136 від 01.09.2014р. на загальну суму 194 029,28грн., №137 від 03.09.2014р. на загальну суму 218 986,76грн., №142 від 08.09.2014р. на загальну суму 66 754,33 грн., №143 від 12.09.2014р. на загальну суму 162 202,96 грн., №146 від 16.09.2014р. на загальну суму 476 676,38грн., №150 від 17.09.2014р. на загальну суму 15 158,16грн., №155 від 26.09.2014р. на загальну суму 265 791,83 грн. в період з 01.09.2014 р. по 26.09.2014р. TOB «Чиста Вода СП» відпустило TOB «Монтаж Технологія» товар на загальну суму 1 213 944,18 грн. (в тому числі ПДВ - 202 324,03грн.).

На виконання умов Договору в вересні місяці 2014 року позивач сплатив TOB «Чиста Вода СП» грошові кошти в сумі 1 213 944,18 що підтверджується банківськими виписками: №260 від 03.09.2014р. на суму 250 000,00 грн., №271 від 12.09.2014р. на суму 150 000,00 грн., №274 від 17.09.2014р. на суму 642 800,00 грн., №473 від 22.09.2014р. на суму 11 539,86,00 грн., №285 від 26.09.2014р. на суму 200 000,00 грн., №291 від 30.09.2014р. на суму 100 000,00 грн.

В свою чергу TOB «Чиста Вода СП» виписало TOB «Монтаж Технологія» податкові накладні на підставі яких TOB «Монтаж Технологія» і було сформовано податковий кредит в вересні місяці 2014 року на суму 202 324,03 грн.

Крім того, поставка товару підтверджується товарно-транспортними накладними за вересень 2014 року: №01/09 від 01.09.2014р., №03/09 від 03.09.2014р., №08/09 від 08.09.2014р., №12/09 від 12.09.2014р., №16/09 від 16.09.2014р., №17/09 від 17.09.2014р., №26/09 від 26.09.2014р.

Також судом не приймається до уваги твердження контролюючого органу про те, що до перевірки не надано рахунків-фактур та сертифікатів відповідності на товар, товарно-транспортних накладних та документів щодо перевізника, оскільки в акті перевірки зазначено перелік документів, які охоплені перевіркою, зокрема: статутні документи, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, декларації з податку на додану вартість з додатками за період вересень 2014 року, запит TOB «Монтаж Технологія» про надання письмових пояснень з документальним підтвердженням з питань взаємовідносин з TOB «Чиста Вода СП» за період з 01.09.2014р. по 30.09.2014р., лист-відповідь TOB «Монтаж Технологія» з відповідними письмовими поясненнями та документальним підтвердженням (згідно наданих до перевірки документів в межах взаємовідносин з TOB «Чиста Вода СП» за вересень 2014 р.), договір поставки №СПМТ012 від 07.11.2013 р., видаткові накладні, податкові накладні, платіжні документи.

Крім того, надання до контролюючого органу договору, податкових накладних; розрахунку-коригування до податкової, видаткових накладних, рахунків-фактури, товарно-транспортних накладних, банківських виписок, оборотно-сальдових відомостей підтверджується листом TOB «Монтаж Технологія» від 29.12.2014р. №270, що був наданий на запит ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві.

Також, судом звернуто увагу на те, що в акті перевірки відсутні зауваження щодо правильності здійснення бухгалтерського, фінансового та податкового обліку TOB «Монтаж Технологія» та його контрагента - TOB «Чиста Вода СП». При цьому, контролюючий орган підтверджує, що податкові накладні виписані TOB «Чиста Вода СП» на користь позивача зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України. Контролюючим органом також проаналізовано ланцюг постачання товару та виявлено, що товар, який поставлявся на адресу TOB « Монтаж Технологія », TOB «Чиста Вода СП» купувало у ПП «Флеш», яке в свою чергу є імпортером цього товару.

Крім того, відсутні відомості про складання акта про неможливість проведення зустрічної звірки з TOB « Чиста Вода СП» та відсутні документи, які б свідчили про неможливість TOB « Чиста Вода СП» здійснювати господарські операції, відсутність трудових ресурсів, транспорту, складів тощо.

Крім того, на час здійснення господарських операцій між TOB « Монтаж Технологія» та TOB «Чиста Вода СП», останнє, відповідно до статті 55-1 ГК України, не було визнане згідно з рішенням суду фіктивним товариством.

Відсутні в акті перевірки і посилання на будь - які пояснення посадових осіб контрагента позивача, порушені кримінальні справи, вироки чи постанови судів.

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20.07.2010 року №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1. Встановлення факту здійснення господарської операції. 2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. 3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. 4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

У відповідності ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що на час проведення перевірки та на час розгляду справи Відповідачем не надано переконливих доказів про те, що контрагент позивача був ліквідований або припинено підприємницьку діяльність даного контрагенту під час укладання та виконання договору.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз.2 п.44.1 ст.44 ПК України).

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV).

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону № 996-ХІV, який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин) (надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч.1 ст.9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Відповідно до ст. 11 Закону №996-ХІV, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що Позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначений договір був укладений з метою настання реальних обставин, а тому висновки викладені в акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Крім того, за п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»: при кваліфікації правочину за ст.228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Однак, відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - Позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України (фіктивне підприємництво), а договір, укладений позивачем з даними товариствами до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними та не визнано недійсним проведення тендерну або тендерної документації.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження «фіктивності» здійснених позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

З вищенаведених норм слідує, що обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж Технологія» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 06.03.2015 року.

3. Судові витрати в сумі 487,20 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж Технологія» () за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук