Справа № 2010/2-а-5134/11
Суддя: Калиновська Л. В.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дергачівський районний суд Харківської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року м. Харків

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Калиновська Л.В., розглянула в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області про про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю,

В с т а н о в и в

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області, в якому просить: визнати незаконними дії відповідача щодо нездійснення нарахування та виплат пенсії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 13 липня 2004 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2010 року, Постанови Кабінету Міністрів України № 1293 від 27 грудня 2005 року «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2010 року, зобовязати відповідача здійснити зазначений перерахунок пенсії. Крім того, позивач просить зобовязати відповідача нарахувати та забезпечити виплату компенсації втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків виплати належної до сплати державної пенсії, збільшеної, згідно вищевказаних Постанов Кабінету Міністрів України, згідно з вимогами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від нарахованої, але своєчасно не сплаченої пенсії, у розмірі, обчисленому згідно Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 за період невиплати пенсії з 1 січня 2010 року.

В обгрунтування позову позивач зазначав, що він є інвалідом 3 групи та віднесений до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у звязку з чим з 12 січня 2005 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 13 липня 2004 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на збільшення пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахункового мінімуму, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із збільшенням її на 12 %, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 13 липня 2004 року №894 «Про підвищення розміру пенсій відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та у 2,5 рази відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 січня 2010 року розмір пенсії, призначеної відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому збільшення розміру пенсії має здійснюватись без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.

Згідно з ст. 183-2 КАС України даний позов підлягає розгляду та вирішенню у порядку скороченого провадження. При цьому суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів.

Суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить до першої категорії, як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом третьої групи з 30.07.1998 року (безстроково) та одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 з метою здійснення заходів щодо соціального захисту пенсіонерів збільшено з 1 вересня 2004 року на 12 відсотків пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, державної допомоги та сум індексацій), призначені відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року № 1293, з метою здійснення подальших заходів щодо диференціації розмірів пенсій було прийнято рішення про збільшення розміру пенсії, призначеної відповідно до статті 54 Закону № 796: у 3,5 рази пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей; у 2,5 рази пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках, громадянам, евакуйованим у 1986 році із зони відчуження, та пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей.

Пунктом 2 цієї Постанови встановлено, що мінімальний розмір пенсії, передбачений частиною четвертою статті 54 Закону, не може бути нижчим: для інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи 540 гривень, II групи 500 гривень, III групи 467 гривень; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи 440 гривень, II групи 400 гривень, III групи 370 гривень.

Згідно п. 4 Постанови № 1293 вона набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Постанови № 894 та № 1293 передбачали збільшення пенсій, які були призначені та виплачувались станом відповідно на 1 вересня 2004 року та на 1 січня 2006 року, за своїм правовим змістом щодо застосування мають одноразовий характер і фактично відносно позивача у 2004 та 2006 роках вже були виконані, що сторонами не оспорюється. Зміст постанов № 896 та № 1293 не передбачає повторного збільшення пенсії після призначення її нового розміру. Крім того, згідно п. 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

За конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягає ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанова Кабінету Міністрів України Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 27 грудня 2005 р. № 1293, яка встановлює мінімальний розмір пенсії для інвалідів ІІ групи не нижчий ніж 500 грн., що істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Саме такий розмір пенсії був встановлений та виплачується позивачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області з 01.01.2011 року. Отже, підстав для застосування до цього розміру пенсії положень Постанов № 894 та № 1293 немає, оскільки це суперечить положенням як п. 6 статті 92 Конституції України, так і статті 54 Закону № 796.

Крім того, застосування в теперішній час Постанови № 1293 є безпідставним, оскільки вказаним нормативним актом передбачено збільшення пенсії, призначеної з дотриманням постанови кабінету Міністрів України від 01.01.2002 року № 1.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні вимог позивача за період з 1 березня 2011 року необхідно відмовити.

Між тим, відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного строку, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення прав, свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період за який позивач просить суд захистити його права, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 1 березня 2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України №1425/11/13-10 від 13.10.2010 року, якщо провадження у спрваі було помилково відкрито за адміністративним позовом, поданим із порушенням строку звернення до адміністративного суду, питання про поновлення якого судом не вирішувалося, і про пропуск строку стало відомо у ході розгляду справи, суд перевіряє поважність причин пропуску строку на звернення до суду і в разі визнання їх неповажними залишає адміністративний позов без розгляду.

Таким чином, позовні вимоги за період з 1 січня 2010 року по 1 березня 2011 року підлягають залишенню без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

При цьому, суд вважає, що правовідносини по даній категорії справ розглядаються, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій органу владних повноважень, строк оскарження яких передбачений КАС України, а тому положення ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08.02.1995 року, яким встановлено що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи, строком давності не обмежується, до даних правовідносин не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46, 48, 64, п.1 ч.1 ст.92 Конституції України, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.ст.13 ч.5, 17, 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ч.1 ст.19 Закону України „Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 10, 11, 160, 161, 162, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за період з 1 березня 2011 року - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за період з 1 січня 2010 року по 1 березня 2011 року залишити без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення з одночасним надісланням особою, яка подає апеляційну скаргу, її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у строки та порядку, встановленими ст. 254 КАС України.

Суддя Л.В.Калиновська