Справа № 826/25400/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2016 року 11:21 № 826/25400/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Бондарчука С.О,

представника відповідача - Диби Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ТРАСТ Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ТРАСТ Україна» (надалі - позивач або ТДВ «СК «ТРАСТ Україна») з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.11.2015 № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що висновки акта камеральної перевірки від 04.11.2015 № 1669/26-55-15-01 щодо порушення ТДВ «СК «ТРАСТ Україна» терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання - податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 166 484 грн., задекларованого в податковій декларації з цього податку за 2014 рік, нормативно не підтверджується. Зокрема, позивач наголошує на тому, що відповідно до приписів норм п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. З урахуванням даної норми Кодексу позивачем було подану відповідачу податкову декларацію за 2014 рік саме 02.03.2015, та, як наслідок, останній день сплати самостійно визначеного за вказаною Декларацією податкового зобов'язання припадав на 12.03.2015. Таким чином, ТДВ «СК «ТРАСТ Україна» діяло виключно в межах строків, встановлених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

В судовому засіданні, призначеному на 21.03.2016, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено про правомірність висновків акта камеральної перевірки та законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 04.11.2015 працівником ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена перевірка з питань своєчасності сплати ТДВ «СК «ТРАСТ Україна» узгоджених сум грошових зобов'язань з податку прибуток, за результатами якої складений акт від 04.11.2015 №1669/26-55-15-01. Так, під час проведення такої перевірки перевіряючим встановлено порушення товариством граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання з цього податку, передбаченого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме:

- граничний термін сплати податку в сумі 166 484,40 грн. по податковій декларації з податку на доходи (прибуток) страховика (реєстр. № від 02.03.2015) - 11.03.2015, дата фактичної сплати - 12.03.2015, що становить затримку на 1 день.

04.11.2015 на підставі вказаного акта перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняла спірне у справі податкове повідомлення-рішення форми «Ш» за № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення ТДВ «СК «ТРАСТ Україна» граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 166 484 грн. з податку на прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України (код платежу « 11020700»), всього на 1 календарний день, нарахувала товариству штраф у сумі 16 648,40 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання).

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 04.11.2015 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, повноваження і обов'язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У розумінні п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України): «грошове зобов'язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39); «податкове зобов'язання» - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк)(пп. 14.1.156).

Згідно із нормами ч. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 цього Кодексу крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пп. 49.18.1);

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (пп. 49.18.2);

- календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пп. 49.18.3);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (пп. 49.18.4);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пп. 49.18.5).

Одночасно, норми абз. 4 п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу визначають, що звітним податковим періодом, встановленим для нарахування податку на прибуток, є річний податковий період.

Платник податків відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, в силу норм п. 49.20 ст. 49 ПК України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Також, відповідно до запроваджених цим Кодексом принципів податкового законодавства (пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України), принцип «презумпції правомірності рішень платника податку» застосовується в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Аналогічно в п. 56.21 ст. 56 ПК України закріплено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Європейська конвенція про обчислення строків (ETS № 76) від 16.05.1972, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказує, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін «diesadquem» означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм чинного податкового законодавства України та міжнародного законодавства випливає, що граничний строк подання податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік є операційний (банківський) день, що настає за вихідним - тобто 02.03.2015 (понеділок). Відповідно останній день строку для сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання для позивача по такій Податковій декларації, встановленого п. 57.1 ст. 57 ПК України, припадав на 12.03.2015.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 09.06.2015 № 21-18а15.

З огляду на вищенаведене, та з урахуванням наявних матеріалів справи, судом вбачається, що позивач діяв у відповідності з вимогами чинного податкового законодавства при сплаті 12.03.2015 суми самостійно визначеного податкового зобов'язання в розмірі 166 484 грн.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТДВ «СК «ТРАСТ Україна» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ТРАСТ Україна» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 04.11.2015 № .

Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ТРАСТ Україна» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст постанови складений 25.03.2016 р.

Суддя Є.В. Аблов