Справа № 381/1342/16-а
Суддя: Бутенко В. О.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бутенко В.О.,

за участі секретаря Литвиненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастові Київської області адміністративну справу за позовом Фастівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення з України громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1,-

встановив:

Позивач звернувся з зазначеним позовом до громадянки Узбекистану ОСОБА_1, про примусове видворення з України. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, 29 березня 2016 року в Фастівському районі Київської області співробітниками УДМС України в Київській області була виявлена громадянка Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на території України без наявних законних підстав, які б надавали право законного перебування його на території України на визначений термін.

В результаті проведення перевірки наявних у Відповідача документів встановлено, що громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспорт громадянина Республіки Узбекистан НОМЕР_1, виданий на її ім'я. В зазначеному вище паспорті на сторінці № наявний дата-штамп перетину державного кордону України у бік в'їзду, датований 09.09.2014 року. Також в паспорті громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 наявний штамп про те, що 18 березня 2015 року Фастівським РВ УДМС України в Київській області стосовно Відповідача приймалось рішення про примусове повернення, яке вона мала виконати в термін до 17.04.2015 року, але не виконала.

Прибувши в Україну названа громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з її слів приїхала з метою вирішення особистих питань та незаконного працевлаштування.

Як встановлено зі слів названої громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в Україні, постійного місця проживання, законного джерела існування, власності, коштів на існування він не має, також повідомив, що не має власних коштів для повернення в країну походження.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно частини 4 статті 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Судом встановлено, що 29 березня 2016 року в Фастівському районі Київської області співробітниками УДМС України в Київській області була виявлена громадянка республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на території України без наявних законних підстав, які б надавали право законного перебування його на території України на визначений термін.

В результаті проведення перевірки наявних у Відповідача документів встановлено, що громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспорт громадянинаРенспубліки Узбекистан НОМЕР_1, виданий на її ім'я. В зазначеному вище паспорті на сторінці № наявний дата-штамп перетину державного кордону України у бік в'їзду, датований 09.09.2014 року. Також в паспорті громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 наявний штамп про те, що 18 березня 2015 року Фастівським РВ УДМС України в Київській області стосовно Відповідача приймалось рішення про примусове повернення, яке вона мала виконати в термін до 17.04.2015 року, але не виконала.

Прибувши в Україну названа громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з її слів приїхала з метою вирішення особистих питань та незаконного працевлаштування.

Як встановлено зі слів названої громадянки Республіки Узхбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в Україні, постійного місця проживання, законного джерела існування, власності, коштів на існування він не має, також повідомила, що не має власних коштів для повернення в країну походження.

Згідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2-14 цієї статті вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд, або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно частини 4 статті 4 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно до пункту 14 статті 1 вище зазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які переткнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки.

Таким чином відповідно п.п.1.8. спільного Наказу МВС,АДПС та СБУ від 23.04.2012 № 353/271/150 «Про затвердження Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення з України іноземців здійснюється на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова виноситься судом за позовом територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, яких затримано у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ, крім випадків затримання іноземців за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 18, 162, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фастівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення з України задовольнити.

Примусово видворити з України громадянку республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду у відповідності до вимог статті 256 КАС України, допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Фастівського міськрайонного суду Київської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.О. Бутенко