Справа № 161/7006/15а,2а/161/251/15
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Справа № 876/8092/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Бедрій Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області (далі- УПФ в м. Луцьку) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати УПФ в м. Луцьку і провести на користь позивача перерахунок призначеної пенсії з дня її призначення, включивши в розрахунок заробітної плати, з якої обчислюється пенсія - матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексацію виплат та здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії в розмірі 90%.

Постановою Луцького міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2015 р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дії УПФ в м. Луцьку про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії неправомірними.

Зобов'язано УПФ в м. Луцьку провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії з дати звернення до суду (з 07 травня 2015 року), включивши в розрахунок заробітної плати, з якої обчислюється пенсія-матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально побутових питань, індексацію виплат та здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії в розмірі 90% від суми заробітної плати, з 07.05.2015 року.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач УПФ в м. Луцьку оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія позивачці призначалась в розмірі 90% сум заробітної плати державного службовця, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Структура заробітної плати державного службовця визначена ст.33 Закону України «Про державну службу» та включає: посадові оклади, премії, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інші надбавки. Виплати не передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу» як складові оплати праці державного службовця в розрахунок заробітку для призначення пенсії не включаються. Таким чином, індексація заробітної плати та інші доходи не включено в розрахунок пенсії, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПФ в м. Луцьку з 15.04.2011 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

З довідки про складові заробітної плати, виданої фінансовим управлінням Волинської РДА 14.04.2011 року вбачається, що позивачу за період з 01.04.2009 року по 31.03.2011 року виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 12034,00 грн., матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1370,00 грн., грошову винагороду згідно постанови № 212 в розмірі 10482,17 грн, проіндексовано заробітну плату у розмірі 5700,53 грн.

Так, колегією суддів встановлено, що в розрахунок для обчислення пенсії відповідачем не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати та грошову винагороду згідно постанови КМУ № 212, тому позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.03.2015 року про проведення перерахунку призначеної їй пенсії з врахуванням зазначених вище виплат.

Проте, на подану ОСОБА_1 заяву листом від 01.04.2015 року за № 3194/71-01 УПФ в м.Луцьку Волиснкьої області відмовило позивачу в проведенні зазначеного перерахунку мотивуючи тим, що чинним законодавством не передбачено врахування зазначених виплат при обчисленні пенсії.

З таким твердженням відповідача ОСОБА_1 не погоджується, а тому звернулась до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII (в редакції, чинній на день призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці», визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу», передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах державної влади входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України Про оплату праці).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» враховуються при обчисленні пенсій.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинна враховуватися отримана нею при перебуванні на державній службі матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексація виплат та грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, оскільки на вищезазначені виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Однак, попри те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, такі підлягають до часткового задоволення, з огляду на встановлений нормами КАС України шестимісячний строк на звернення до суду.

В той же час, суд першої інстанції правильно визначившись з приводу права позивача на перерахунок пенсії з урахуванням підвищення заробітної плати та виходячи з 90% від суми місячного заробітку, невірно застосував норми процесуального права, а саме статтю 99 КАС України, яка визначає строки звернення до суду.

Згідно із ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як стверджується матеріалами справи, позивач звернувся з адміністративним позовом 07 травня 2015 року, поважних причин пропуску строку звернення до суду не навела, а тому адміністративний позов на переконання суду необхідно задовольнити за період з 07 листопада 2014 року. Адміністративний позов за період з 15.04.2011 року по 06.11.2014 року необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин невірно застосував норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає до скасування.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 41, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області - задоволити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії - скасувати і прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця за період з 15 квітня 2011 р. по 06 листопада 2014 р. включно - залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з включенням під час обчислення пенсії до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній станом на момент призначення пенсії позивачу), в розмірі 90% заробітної плати державного службовця, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, починаючи з 07 листопада 2014 р., з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 28.03.2016 року.