Справа № 226/218/16-а
Суддя: Редько Ж. Є.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/218/16-а
Провадження № 2-а/226/17/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Димитров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії щодо призначеної пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області (далі за текстом Фонд) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії щодо призначеної пенсії, в обґрунтуванні якого вказала, що вона з 24.07.2013 року перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», виплата якої з 01.04.2015 року була припинена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, яким тимчасово з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та Закону України «Про службу в ораганх місцевого самоврядування», у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених у тому числі Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Відповідно до п.5 Перехідних положень до Закону України від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, у тому числі відповідно до Закону України «Про службу в ораганх місцевого самоврядування». До 01.06.2015 року не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах, тому з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися відповідно до спеціальних законів. Таким чином, вона вважає, що з 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати їй пенсії за віком. У звязку з цим 28.01.2016 року вона звернулася до відповідача про відновлення виплати раніше призначеної пенсії. Проте, Фондом на її заяву було винесено рішення від 15.02.2015 року № 150686 про відмову у відновлення їй виплати пенсії за віком із посиланням на Закон України від 02.03.2015 року. Також вказує на те, що у порушення ч.2 ст.64, ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» позивач не повідомив її за місяць до закінчення строку виплати пенсії та підстави припинення її виплати та не прийняв відповідного рішення. Тому позивач просить суд визнати дії Фонду щодо відмови їй у відновлені виплати призначеної пенсії за віком протиправними та зобовязати Фонд відновивши виплату раніше призначеної їй пенсії за віком з 01.04.2015 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, зазначила, що з часу припинення виплати пенсії вона продовжує працювати на посаді начальника відділу грошових виплат і компенсацій управління соціального захисту населення Димитровської міської ради.

Представники відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнає у повному обсязі, пояснили, що ОСОБА_1 дійсно з 11.0812.2013 року знаходиться на обліку Фонду та до 01.04.2015 року отримувала пенсію за віком, призначену на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Виплата вказаної пенсії позивачу була припинена з 01.04.2015 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, оскільки позивач працювала на посадів державного службовця, тобто на посаді, яка давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, які були передбачені Законом України «Про державну службу». Крім того, правомірність дій Фонду підтверджується Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911, який вступив в силу 01.01.2016 року та відповідно до якого ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» викладена в такій редакції: тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судді», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Оскільки позивач продовжує працювати на посаді державного службовця, у відповідача відсутні підстави для поновлення виплати зазначеної пенсії.

Вислухавши сторони у справі, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 11.08.2013 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області як отримувач пенсії за віком, призначену на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням позивача, письмовими запереченнями відповідача (а.с.11, 21).

Відповідно до довідки управління соціального захисту населення Димитровської міської ради від 19.02.2016 року позивач ОСОБА_1 з 26.10.2009 року по цей час працює в управлінні на посаді начальника відділу грошових виплат та компенсації (а.с.12).

28.01.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Фонду із заявою про відновлення виплати їй пенсії за віком, але рішенням Фонду від 15.02.2016 року № 150686 у поновленні виплати пенсії позивачу відмовлено з посиланням на ст.47 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ (далі за текстом Закон України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ) (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачується. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Оскільки, станом на 01.04.2015 року посада, на якій працювала позивач дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Відповідно до п.5 розд.ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.04.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний у п.5 розд.ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у звязку з чим з цієї дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. З 01.06.2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у звязку з чим передбачені ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні, а тому з 01.06.2015 року виплата призначеної позивачу пенсії за віком підлягає відновленню у звязку з відсутністю зазначених у ст.47 Закону України «Про державну службу» підстав для її невиплати.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначаєі виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з врахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, з огляду на приведену норму закону відновлення раніше призначеної пенсії позивачу підлягає саме з 01.06.2015 року без будь-яких обмежень, повязаних зі строком звернення до адміністративного суду.

У той же час вимоги позивача про поновлення її пенсії з 01.04.2015 року є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки з огляду на вище приведене не ґрунтуються на законі. Посилання позивача на ч.2 ст.64, ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» також безпідставне, так як ці норми закону обовязкові для застосування до строкових пенсій, до яких призначена їй за віком пенсія не відноситься.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст.11, 17-18, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії щодо призначеної пенсії задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 1 червня 2015 року неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 1 червня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 28.03.2016 року.

Суддя Ж.Є.Редько