Справа № 362/1445/16-а
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1445/16-а
Провадження № 2-а/362/67/16
25.03.2016 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗХ-Полімер» до Васильківської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Промислово Будівельна група «Антарес», про визнання протиправним та скасування 3, 4 пунктів рішення Васильківської міської ради Київської області,
Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб’єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Вказана правова позиція закріплена постановою Верховного Суду України № 21-222а15 від 16 червня 2015 року, за якою у разі прийняття суб’єктом владних повноважень рішення про передачу в оренду майна (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності користування фізичною чи юридичною особою спірним майном має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.
З огляду матеріалів позову вбачається оскарження договору оренди земельної ділянки укладений 09 лютого 2014 року між Васильківської міської ради Київської області, як суб`єкт господарювання та ПАТ «Промислово Будівельна група «Антарес» таким чином, спір у справі стосується саме права користування земельною ділянкою, тобто цивільного права, а отже, суд дійшов висновку щодо помилкового звернення позивача до суду в порядку адміністративного судочинства.
Оскільки у разі прийняття суб’єктом владних повноважень рішення про передачу в оренду земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності користування фізичною чи юридичною особою спірною земельною ділянкою має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.
За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо
заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, суддя приходить до обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 109 КАС та роз’яснює позивачеві, що дану позовну заяву належить розглядати в порядку господарського судочинства.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, постанови Верховного Суду України № 21-222а15 від 16 червня 2015 року, ст. ст. 2, 17, 109 КАС України, суддя,
У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗХ-Полімер» до Васильківської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Промислово Будівельна група «Антарес», про визнання протиправним та скасування 3, 4 пунктів рішення Васильківської міської ради Київської області – відмовити.
Дану позовну заяву належить розглядати в порядку господарського судочинства.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається до суду апеляційної інстанції, протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко