Справа № 805/5091/15-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року справа № 805/5091/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії: судді-доповідача Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Міронової Г.М., при секретарі судового засідання - Куленко О.Д., за участю представника відповідача - Стеблянко А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року по справі № 805/5091/15-а (головуючий у І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_3 до Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, третя особа - начальник Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області Заміралов Олександр Анатолійович про поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (далі - відповідач), третя особа - начальник Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області Заміралов Олександр Анатолійович про поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобовязання вчинити певні дії (а.с. 3-5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року позов було задоволено (а.с. 69-74). Суд першої інстанції постановив: визнати неправомірним та скасувати наказ Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області від 18 вересня 2015 року № 59 о/с про звільнення з 19 вересня 2015 року згідно із Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 (М-097405), начальника Володарського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції; поновити ОСОБА_3 на посаді начальника Володарського міжрайонного відділу Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області з 19 вересня 2015 року; зобов'язати Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області нарахувати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення (заробітну плату) за час вимушеного прогулу з 20 вересня 2015 року по день фактичного поновлення останньої на посаді, виходячи з розрахунку 4 123 (чотири тисячі сто двадцять три) грн 70 коп. за місяць (за відрахуванням зборів та обов'язкових платежів), але не більш як за один рік; зобов'язати Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області внести до дублікату трудової книжки ОСОБА_3 відповідно до приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 належні записи (виправлення) про прийняття останньої на службу в органи Державної кримінально-виконавчої служби та про її навчання у Донецькому державному університеті економіки та торгівлі ім. М. Туган-Барановського; допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та в частині нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць виходячи із розрахованого судом розміру грошового забезпечення (заробітної плати) за один місяць в розмірі 4 123 (чотири тисячі сто двадцять три) грн 70 коп. - за відрахуванням зборів та обов'язкових платежів.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 77-79).

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 14 вересня 2015 року позивач написала рапорт на ім'я начальника Управління ДПтС України в Донецькій області про її звільнення за власним бажанням. У вказаному рапорті також зазначено про те, що ОСОБА_3 просить розглянути питання про звільнення без її участі, а також про те, що позивач претензій щодо звільнення не має, від проходження ВЛК відмовляється та зазначає про задовільний стан свого здоров'я (а.с. 26).

Наказом Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області від 18 вересня 2015 року № 59 о/с вирішено з 19 вересня 2015 року згідно із Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ звільнити у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 (М-097405), начальника Володарського міжрайонного відділу кримінально - виконавчої інспекції; підстава - рапорт ОСОБА_3 (а.с. 7, 35, 47, 61).

Як зазначає позивач у позові, про прийняття спірного наказу їй повідомили 21 вересня 2015 року, але при цьому копію наказу не видали, як не видали і трудову книжку (а.с. 3-5).

19 жовтня 2015 року позивач звернулась до голови ДПтС України Палагнюк В.М. зі скаргою, в якій зазначила, що з квітня 1999 року по вересень 2015 року вона працювала в Володарському міжрайонному відділі кримінально - виконавчої інспекції Управління ДПтС України в Донецькій області; 19 вересня 2015 року звільнилась із служби за власним бажанням, але із наказом про звільнення її під підпис не ознайомили, копію наказу не видали, не зарахували при розрахунку стажу фактичну вислугу років для виплати одноразової допомоги при звільненні, не видали трудову книжку під підпис (а.с. 16).

16 листопада 2015 року позивач знову звернулась зі скаргою до голови ДПтС України, в якій повідомила, що з телефонної розмови з начальником відділу по роботі з персоналом Управління ДПтС України в Донецькій області, майором внутрішньої служби Потоцьким О.В., вона дізналась про те, що її особова справа в Управлінні ДПтС України в Донецькій області відсутня - вона залишилась у м. Донецьку; що під час знаходження обласного Управління ДПтС України в м. Маріуполі (протягом більше року) особові справи співробітників не відновлювались і що в її трудову книжку буде внесено запис про загальний стаж роботи лише 9 років (зазначене, як зазначає позивач, не дасть їй права отримати одноразову грошову допомогу при звільненні) (а.с. 14-15).

18 листопада 2015 року позивач звернулась до Департаменту з питань діяльності правоохоронних органів Адміністрації президента України зі скаргою щодо незаконності її звільнення, ненадання наказу про звільнення для ознайомлення та невидачі їй трудової книжки (а.с. 11-12).

26 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулась до начальника Управління ДПтС України в Донецькій області із заявою, в якій зазначила, що з телефонної розмови із начальником відділу по роботі з персоналом Управління ДПтС України в Донецькій області майором внутрішньої служби Потоцьким О.В. вона дізналась, що при заповненні її трудової книжки (дублікату) будуть враховані відомості, що містяться на обліковому рахунку позивача, а саме - що ОСОБА_3 працювала на посаді начальника Володарського міжрайонного відділу Управління ДПтС України в Донецькій області з 2005 року по 2015 рік (а.с. 13).

Відповідно до пояснень позивача, які містяться у адміністративному позові, тільки після численних звернень (а саме - 4 грудня 2015 року) їй надали можливість ознайомитись зі змістом спірного наказу та видали його копію (а.с. 4).

Факт ознайомлення позивача зі спірним наказом 4 грудня 2015 року підтверджується і відміткою, зробленою позивачем на витягу з цього наказу (а.с. 35).

Не погоджуючись із наказом Управління ДПтС України в Донецькій області від 18 вересня 2015 року № 59 о/с, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Посилання апелянта на відсутність будь-яких відомостей про повідомлення третьої особи - начальника Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області Заміралова Олександра Анатолійовича про час і місце судового розгляду справи колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення третю особу 22.12.15 було повідомлено про судове засідання, яке було призначено на 04.01.2016 (а.с. 39) та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 16.01.2016 було повідомлено про засідання, призначене на 26.01.2016 (а.с. 50).

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перешкоди для розгляду справи, передбачені ст. 128 КАС України не мали місце, можливо було розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів пенітенціарної служби, їх права і обов'язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (надалі - Положення № 114).

Відповідно до п. 8 Положення № 114 дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема, за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Підпунктом «ж» п. 64 Положення № 114 встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Таким чином, наявність поважних причин при звільненні працівника Управління ДПтС України за власним бажанням є обов'язковою умовою.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі позивач 14 вересня 2015 року подала рапорт про звільнення за власним бажанням без зазначення причин цього звільнення та без зазначення дати звільнення (а.с. 26, 49).

Докази на підтвердження з'ясування відповідачем причин звільнення позивача відсутні (наприклад, протокол засідання кадрової комісії з цього приводу чи інший документ).

Таким чином, відповідачем порушені вимоги Положення № 114 в частині нез'ясування причин звільнення позивача.

Крім цього, відповідно до п. 68 Положення № 114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Позивач, будучи особою старшого начальницького складу, за наслідками подання рапорту про звільнення за власним бажанням могла бути звільнена із займаної посади не раніше спливу 3-х місяців з дати рапорту (враховуючи, що інша дата звільнення не була вказана в її рапорті).

Відповідачем було прийнято спірний наказ про звільнення позивача 18 вересня 2015 року, тобто, через чотири дні з дня його написання, що є порушенням вимог п. 68 Положення № 114.

Колегія суддів зазначає, що недодержання відповідачем тримісячного строку з моменту отримання рапорту про звільнення позбавило позивача права скористатися можливістю протягом зазначеного часу відкликати раніше поданий рапорт про звільнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 10 липня 2012 року по справі № 21-136а12.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та постанови суду першої інстанції без змін відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 11, 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року по справі № 805/5091/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року по справі № 805/5091/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 31.03.2016.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

Г.М. Міронова