Справа № 756/13412/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Київ К/800/33750/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.

Конюшка К.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 19 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва, третя особа - ПАТ «Трест Київспецбуд», про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва , третя особа - ПАТ «Трест Київспецбуд», про визнання відмови відповідача в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 протиправною та зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 червня 2013 року.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача, що полягають у безпідставній відмові призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за наявності обґрунтованих підстав для такого призначення.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.08.2013 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням відповідача від 05.09.2013 № 9598 відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії на пільгових умовах з посиланням на наявність в первинних документах позивача розбіжностей, що унеможливлюють зарахування періоду роботи позивача з 01.02.1980 по 21.08.1992 до пільгового стажу. Додатковою підставою для відмови стала відсутність в уточнюючій довідці від 15.08.2013 № 68 періоду роботи позивача з 21.08.1992 по 22.05.1995.

Вважаючи зазначене рішення відповідача незаконним, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності рішення Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про відмову у призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 як такого, що прийнято обґрунтовано, з урахуванням факту відсутності доказів на підтвердження проведення атестації робочого місця позивача у період після 21.08.1992.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства, погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, яка набула чинності з 21 серпня 1992 року, та розробленими на виконання вказаної постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм чинного законодавства дає підстави дійти вважати, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 10 березня 2015 року №21-51а15.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що факт роботи позивача на посаді газозварник, яка передбачена списками № 2, в Будівельно-монтажному управлінні № 6 трест «Київспецбуд» з 01.02.1980 по 01.04.1987 та з 01.07.1987 по 21.08.1992 підтверджено трудовою книжкою позивача, уточнюючою довідкою та показами свідків.

Поряд з цим, судами попередніх інстанцій встановлено, що після 21.08.1992 робоче місце позивача (газозварник у відділі механіка) на підприємстві трест «Київспецбуд» атестоване не було.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача в Будівельно-монтажному управлінні № 6 трест «Київспецбуд» після 21 серпня 1992 року з мотивів не проведення атестації робочого місця позивача на зазначеному підприємстві.

Таким чином, зважаючи на обставини, встановлені судами під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: