Справа № 804/16358/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б.,
при секретаріСтавицькому О.В.,
представника позивача представника відповідача Нащокіна С.О., Крейси Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІНВЕНТ ПЛЮС" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІНВЕНТ ПЛЮС" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 26.10.2015 року № 110000011/2015/100039/2.
Вказані картка відмови та рішення були винесені відповідачем протиправно, оскільки позивачем разом з митною декларацією для митного оформлення вказаного товару були надані усі документи, що передбачені законодавством, які обґрунтовано та беззаперечно доводили вартісні показники товару, що імпортується, а тому у Дніпропетровської митниці не було жодних підстав самостійно визначати митну вартість задекларованого товару за резервним методом, при цьому, митними органами проігноровані як основний метод визначення митної вартості товару, що імпортувався позивачем, так і другорядні методи. Відповідачем було застосовано резервний метод без жодних консультацій з декларантом, витребування додаткових документів, що є порушенням ч.4 ст.57 МКУ.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити,
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти позовних вимог, надавши письмові заперечення проти позову в яких зазначено, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 26.10.2015 №110000011/2015/100039/2 та картка відмова є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, прийнятими у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Для здійснення митного контролю та митного оформлення декларантом позивача 21.10.2015 була подана митна декларація (далі - МД) №110050004/2015/004071, відповідно до якої для проведення відповідачем митного оформлення було заявлено чотири товари, виробництва Туреччина, а саме:товар №1 - «Плити та профілі МДФ, виготовлені сухим методом пресування, з облицюванням, що використовуються при виробництві меблів, завтовшки більш як 9мм...»; товар№2 - «Плити та профілі МДФ, виготовлені сухим методом пресування, з облицюванням, що використовуються при виробництві меблів, завтовшки більш як 8 мм...»; товар№3 - «Стрічка з АБС пластику:-1ммх22 кромка глянцева однотонна (400м) -1шт; -1ммх22 кромка глянцева деревоподібна (400м)-1шт.; являють собою смужки, виготовлені з полімеру, що містить стирольні, бутадієнові та акрилонітрильні ланки...».
Даний товар поставлявся на підставі зовнішньоекономічного контракту №1 від 30.07.2015 та додаткової угоди №1 від 21.10.2015, укладеного між позивачем та виробником товару компанією «AGT DIS TICARET A.S. (Туреччина).
Пунктом 2.1. контракту №1 від 30.07.2015 передбачено, що ціна товару зазначається в Євро на умовах FОВ - Стамбул, Туреччина.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з МД було надано наступні документи:
1. Рахунок-фактура № А-756779;785 від 05.10.2015;
2. Зовнішньоекономічний договір № 1 від 30.07.2015;
3. Додаткова угода до зовнішньоеконого договору №1 від 21.10.2015;
4. Банківський платіжний документ від 27.08.2015 №2;
5. Комерційна пропозиція від 03.08.2015 б/н;
6. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 12.10.2015 № LS-3903626;
7. Банківський платіжний документ на оплату транспортно-експедиційних послуг від 13.10.2015 №80;
8. Прайс-лист від 03.08.2015 б/н;
9. Коносамент від 10.10.2015 № SEA.EXP.F. 15.10-3531-1; 10. Автортранспортна накладна від 20.10.2015 №А № 044602; 11.ДМВ до№ 110050004/2015/004071 від 21.10.2014.
Після чого на електронну адресу митного брокера 22.10.2015 Дніпропетровською митницею ДФС направлено лист, в якому зазначено, що за результатами формато-логічного контролю автоматизованою системою аналізу ризиків за ЕМД №110500004/2015/004071 від 21.10.15 було згенеровано обов'язкову форму контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів».
Відповідачем були виявленні невідповідності, які полягають в наступному:
- Прайс-лист від виробника товару «AGT DIS TICSRET A.S.» (Туреччина) б/н від 03.08.2015, наявне посилання на контракт від 30.07.15. який було укладено між виробником та отримувачем вантажу - ТОВ «БУДІНВЕНТ ПЛЮС» (Україна), що не відповідає вимогам статті 52 МКУ щодо об'єктивності даних, які декларант зобов'язаний надавати митному органу та унеможливлює обчислення звичайної конкурентної ціни при продажу товару іншим покупцям відповідно до положень Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
- Пунктом 2.1 контракту передбачено, що ціна товару зазначається в євро на умовах FOB Стамбул. Разом з тим, пункт 3.1 даного контракту зазначає, що товар поставляється на умовах ЕХW Стамбул, що суперечить пункту 2.1. контракту.
- Пунктом 5.6 контракту передбачено наявність ВМД країни відправлення. На момент подання ВМД даний документ декларантом не надано.
Відповідачем, на підставі ст. 53 МКУ, 21.10.2015 декларанту було надіслано електронне повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, з відповідним обгрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме:
1) виписку з бухгалтерської документації;
2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару спів ставні з датою укладання специфікації на поставку товару;
3) копію митної декларації країни відправлення;
4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
5) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару;
6) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Шляхом електронного зв'язку протягом 23.10.15 позивачем було надано наступні додаткові документи:
1. Рахунок від 05.08.15 б/н на попереднє узгодження партії товару;
2. Митну декларацію країни відправлення від 06.10.15 № 15343100ЕХ199794;
3. Виписку з бухгалтерської документації у вигляді прибуткової накладної від 29.12.14 №ПН-0000038;
4. Лист-роз'яснення від відправника від 23.10.15 б/н;
5. Драфт рахунку від 05.10.15 №А-756779;785;
6. Прайс-листи та каталоги виробника товару;
7. Витяг з електронної переписки з виробником щодо надання знижок від 10.06.2015.
За результатами розгляду наданих документів митницею було надіслано позивачу повідомлення про виявленні розбіжності в наданих додаткових документах, а саме:
- наданий драфт-рахунок від 05.10.15 №А756779;785 містить вказівку про умови оплати за товар - авансовий розрахунок готівкою:
- витяг від 10.06.2015 з електронної переписки з виробником щодо надання знижок містить інформацію, що прайс-лист містить знижки для ТОВ «БУДІНВЕНТ ПЛЮС» у розмірі 14% на панелі, 17,55% на профіль, що знайшло своє відображення у комерційній пропозиції від 03.08.2015 б/н, а також прайс-листі від 03.08.2015 б/н. На думку відповідача це не відповідає Генеральній угоді з тарифів і торгівлі 1994 року.
Електронним повідомленням від 23.10.2015 б/н митним брокером заявлено про неможливість подання інших додаткових документів
З урахуванням вищезазначеного, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №1-3 від 26.10.15 № 110000011/2015/100039/2 та застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г) - резервний метод.
Митну вартість скориговано до рівня: товар №1 - 864,14 євро/м3 (заявлена - 736,054 євро/м3); товар №2 - 1308, 18 євро/м3 (заявлена - 1114,3249 євро/м3) та товар №3 - 12,197 євро/м3 (заявлена - 9,7247 євро/кг).
Позивач звернувся зі скаргою від 17.11.2015 №361 до Дніпропетровської митниці на вищевказані рішення.
В наданій скарзі як і в судовому засіданні позивач не погоджувався з висновками обґрунтовуючи свою позицію наступним.
Щодо висновків митного органу про те, що прайс-лист має уособлений вигляд та не відповідає поняттю дійсної вартості відповідно до Угоди про застосування ст. 7 ГАТТ 1994р., то прайс-лист не є обов'язковим документом для митного оформлення, надається виробником у довільній формі і його форма не може впливати на визначення митної вартості товару.
Розбіжності при визначені умов поставки за контрактом відповідно до Правил внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010 то дана розбіжність була повністю усунута поясненнями ТОВ «БУДІНВЕНТ ПЛЮС» та наданими документами, відповідно до яких згідно з усіма комерційними документами (контракт №1 від 30.07.2015р., попередній рахунок б/н від 05.08.2015 p., комерційний рахунок №А-756779;785 від 05.10.2015 p., декларація країни відправника №15343100ЕХ199794 від 06.10.2015 р.) умовами поставки були EXW ISTANBUL. У комерційному рахунку №А-756779;785 від 05.10.2015 p., окремою статтею виділено витрати у сумі 550 євро (які не зазначені у прайс-листі виробника) та враховані позивачем при визначені митної вартості товарів згідно умов EXW ISTANBUL.
Щодо ненадання позивачем рахунку-проформи від 05.08.15 про оплату в 3000 євро за товар, то п.7.1. контракту передбачено «передоплату замовленої партії товару після її отримання», а отже слово «передоплата» є лише помилковим узгодженням українського слова «оплата» що стало результатом технічної помилки під час перекладу. Проведена оплата 3000 євро до отримання партії товару була здійснена на підставі рахунку від 05.08.15 б/н на попереднє узгодження партії, що був наданий при митному оформленні товарів.
Позивачем вказано, що митницею не взято до уваги, що відповідне положення драфт-рахунку від 05.10.15 №А756779;785 щодо умови оплати за товар - авансовий розрахунок готівкою,є порушенням умов контракту і тому не виконувалося ТОВ «БУДІНВЕНТ ПЛЮС», і висновки про 100% передоплату товару є безпідставними.
Письмовим листом позивача було повідомлено про відсутність підстав для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості від 26.10.2015 №11000001 1/2015/100039/2.
Розглядаючи питання правомірності прийнятих рішень Дніпропетровською митницею, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України (МКУ), орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості:
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до ст. 337 МКУ, перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням - інформаційних технологій шляхом проведення: - формато-логічного контролю; - контролю співставлення; - контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є серед іншого:
1) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.
Як було зазначено, за результатами перевірки документів та відомостей (формато-логічний контроль), наданих до митного оформлення за МД №110500004/2015/004071 від 21.10.15, з урахуванням положень статті 337 МКУ, відповідачем були виявлені вищевказані розбіжності.
Отже, суд вважає, що у відповідача при здійсненні митного контролю товару, заявленого позивачем були достатні підстави для запиту додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Відповідно ч.4 ст.57 МКУ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому. ч.5 ст.55 МКУ декларант може провести консультації з митним органом з метою обгрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що на вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Як було встановлено, між декларантом позивача та відповідачем проводилась процедура консультацій, тобто обмін наявною інформацією, в усному та електронному порядку, про що свідчать електронні повідомлення та дані гр.33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару.
За результатами розгляду наданих додаткових документів, відповідачем були також виявлені розбіжності, одна з яких стосувалася того, що витяг від 10.06.2015 з електронної переписки з виробником щодо надання знижок містить інформацію, що прайс - лист містить знижки для ТОВ "БУДІНВЕНТ ПЛЮС" у розмірі 14% на панелі, 17.55% на профіль, що знайшло своє відображення у комерційній пропозиції від 03.08.2015 б/н, а також прайс-листі від 03.08.2015 б/н. На думку відповідача, це не відповідає Генеральній угоді з тарифів і торгівлі 1994 року
Позивачем спростовуючи цю обставину зазначено, що надані прайс-листи не є обов'язковим документом для митного оформлення, надається виробником у довільній формі і його форма не може впливати на визначення митної вартості товару). Для визначення вартості товарів компанією продавцем були надані прайс-листи, що діють у Туреччині, а тому не враховували внутрішньодержавного звільнення від податків під час експорту та інших невідомих позивачу умов, що не діють під час експорту товарів. Зазначені знижки не були уособленими лише для ТОВ «БУДІНВЕНТ ПЛЮС», а тому не впливають на визначення дійсної вартості товарів та не усувають можливості застосування першого методу визначення митної вартості товарів.
Надаючи правову оцінку даній обставині як підставу відмови у митному оформлені товару за заявленою позивачем митною вартістю, суд зазначає наступне.
Статтею 17 та додатком III, параграф Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, встановлено, що за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності.
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) від 30.10.1947 (з якої складається Генеральна угода з тарифів і торгівлі 1994 року), оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Отже, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості.
Під дійсною вартістю розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п.2 статті VII „Оцінка товару для митних цілей" Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що „дійсна вартість'' може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими „дійсної вартості'', а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Беручи до уваги викладене суд вважає, що вказана відповідачем обставина може бути підставою для відмови позивачу у митному оформлені товару за заявленою митною вартістю.
Відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст.53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Частиною 3 ст.54 МКУ передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Статтею 57 МКУ встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст.58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 3 ст.58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст.57 МКУ.
У зв'язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товару заявленого позивачем за МД №110500004/2015/004071 від 21.10.15, відповідачем було послідовно перейдено до наступного методу визначення митної вартості.
Відповідача зазначено, що в нього була відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за основним методом визначення митної вартості і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 МКУ та ч. 1 ст.60 МКУ.
Відповідно до ч.2 ст.59 МКУ при застосуванні методу 2а) за ціною договору щодо ідентичних товарів визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:
1) фізичні характеристики;
2) якість та репутація на ринку;
3) країна виробництва;
Відповідно до ч.2 ст. 60 МКУ під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
При цьому, згідно з ч.1, 2 ст. 61 МКУ передбачено застереження щодо застосування методів 2а) та 2б), зокрема товари не вважаються ідентичними або подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо вони не вироблені в тій же країні, що і товари, які оцінюються. Товари, виготовлені не виробником оцінюваних товарів, а іншою особою, беруться до уваги лише у разі, якщо немає ні ідентичних, ні подібних (аналогічних) товарів, виготовлених особою - виробником товарів, що оцінюються.
Методи на основі віднімання та додавання вартості, передбачені ст. 62 МКУ та ст. 63 МКУ, з пояснень відповідача неможливо було застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.
Відсутність необхідної інформації та документів підтверджується матеріалами справи, виходячи із вимог ст. 62 МКУ і ст. 63 МКУ.
Згідно з ч.1 ст.64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (САТТ).
З урахуванням вищезазначеного, за результатами проведеного контролю співставлення, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №1-3 від 26.10.15 № 110000011/2015/100039/2 та застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г) - резервний метод.
Визначена митна вартість товару, була розрахована з урахуванням складових митної вартості з урахуванням інформації, що містилася у наданих декларантом додаткових документах щодо наданих знижок, відображених у наданих прайс-листах торгівельної марки "АGТ" та електронній переписці, а також враховано витрати на транспортування.
Відповідно до статті 264 МКУ, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.
За змістом ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку що оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 26.10.2015 №110000011/2015/100039/2 є обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства, прийнятими у спосіб та в межах повноважень, наданих законодавством, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір в разі відмови в задоволенні позову поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІНВЕНТ ПЛЮС" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 21 березня 2016 року.

Суддя О.Б. Ляшко