Справа № 2а-10390/09/2270/14
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2016 р. м. Київ К/9991/92909/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

секретар судового засідання Титенко М.П.,

за участю:

представника відповідача - Лавренюка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Альма-Шкіргалантерея»

та касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року

у справі № 2-а-10390/09/2270/14

за позовом Дочірнього підприємства «Альма-Шкіргалантерея»

до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області (яка є правонаступником Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому)

про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Дочірнє підприємство «Альма-Шкіргалантерея» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому (далі - відповідач) про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень від 30 липня 2009 року № /0/5875, № /0/5876, від 08 жовтня 2009 року № /1/7789, № /1/7788 та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30 липня 2009 року № /0/5878, № /5877, від 08 жовтня 2009 року №/1/7790 (в редакції заяви про зміну позовних вимог від 12 січня 2010 року).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року було скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № /0/5875 від 30 липня 2009 року, № /0/5876 від 30 липня 2009 року, № /1/7789 від 08 жовтня 2009 року, № /1/7788 від 08 жовтня 2009 року. У іншій частині у задоволенні позову було відмовлено.

В касаційній скарзі ДП «Альма-Шкіргалантерея», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Хмельницькому, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року та залишити в силі постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року.

Відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - ДПІ у м. Хмельницькому його правонаступником - ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС Хмельницької області.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційних скарг щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Хмельницькому була проведена планова виїзна перевірка ДП «Альма-Шкіргалантерея» з питань дотримання вимог податкового, та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 березня 2009 року, за результатами якої складений акт від 02 липня 2009 року № 6016/23-4/31998849.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені, зокрема: вимоги пункту 5 статті 203, статей 215, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочинів вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених підприємством з такими контрагентами: ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк», суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4; вимоги підпунктів 4.1.1, 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, вимоги пункту 5.1 статті 5, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5, підпунктів 5.3.2, 5.3.3 пункту 5.3 статті 5, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5, пункту 5.9 статті 5, підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8, підпунктів 8.3.1, 8.3.4 пункту 8.3 статті 8, підпункту 8.8.1 пункту 8.8 статті 8, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податку на прибуток за період, який перевірявся, на загальну суму 1371453,00 грн. у тому числі по періодах: за 3 квартали 2007 року - 677898,00 грн., за 2007 рік - 721341,00 грн., за 1 квартал 2008 року - 238936,00 грн., за півріччя 2008 року - 292547,00 грн., за 3 квартали 2008 року - 258947,00 грн., за 2008 рік - 615788,00 грн., за 1 квартал 2009 року - 34324,00 грн.; вимоги пункту 1.4 статті 1, підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, пункту 6.5 статті 6, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, підпунктів 7.4.1, 7.4.2, 7.4.3 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість у періоді, який перевірявся, на загальну суму 801876,00 грн., у тому числі: за рахунок завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету: за лютий 2008 року - 1190,00 грн., за березень 2008 року - 1072,00 грн., за квітень 2008 року - 1935,00 грн., за травень 2008 року - 453,00 грн., за червень 2008 року - 332,00 грн., за липень 2008 року - 4222,00 грн., за серпень 2008 року - 34249,00 грн., за листопад 2008 року - 727,00 грн., та за рахунок заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету: за липень 2007 року - 531518,00 грн., за вересень 2008 року - 127073,00 грн., за жовтень 2008 року - 135766,00 грн., за грудень 2008 року - 32991,00 грн., за січень 2009 року - 2713,00 грн., за лютий 2009 року - 15095,00 грн., за березень 2009 року - 900,00 грн.; вимоги пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які полягали у здійсненні підприємством реалізації товарів за готівку без застосування реєстратора розрахункових операцій, загальний обсяг таких операцій за період з 25 червня 2008 року по 27 січня 2009 року склав 72535,00 грн.; вимоги пункту 1 статті 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», які полягали у тому, що підприємство здійснювало торгівельну діяльність (як покупною продукцією так і власного виробництва) з оплатою за готівкові кошти без придбання торгового патенту.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що: позивач неправомірно сформував валові витрати по господарських операціях, здійснених з ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк», суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4, які є нікчемними, з огляду на те, що: згідно інформаційних даних Центральної бази даних юридичних осіб ДПА України було встановлено, що засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Укртрейдсервіс» значиться одна і та ж особа - ОСОБА_5, 18 березня 2009 року ТОВ «Укртрейдсервіс» було визнано банкрутом, доказів укладення з ТОВ «Укртрейдсервіс» правочинів у письмовій формі позивачем до перевірки надано не було, а лише надано видаткові накладні (перелік та реквізити яких наведені на 10-11 аркушах довідки про загальну інформацію) і платіжні документи, які засвідчують перерахування коштів у безготівковій формі, позивачем не було надано до перевірки довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Укртрейдсервіс», а також документів, які підтверджують транспортування таких товарно-матеріальних цінностей; згідно інформаційних даних Центральної бази даних юридичних осіб ДПА України було встановлено, що засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Вердер» значиться одна і та ж особа - ОСОБА_6, 12 лютого 2008 року ТОВ «Вердер» було визнано банкрутом, 25 лютого 2008 року - виключне з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, а 14 квітня 2008 року - зняте з податкового обліку, доказів укладення з ТОВ «Вердер» правочинів у письмовій формі позивачем до перевірки надано не було, а лише надано видаткові накладні (перелік та реквізити яких наведені на 17 аркуші довідки про загальну інформацію) і платіжні документи, які засвідчують перерахування коштів у безготівковій формі, позивачем не було надано до перевірки довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Вердер», а також документів, які підтверджують транспортування таких товарно-матеріальних цінностей; згідно інформаційних даних Центральної бази даних юридичних осіб ДПА України було встановлено, що засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Фагот» значиться одна і та ж особа - ОСОБА_7, доказів укладення з ТОВ «Фагот» правочинів у письмовій формі позивачем до перевірки надано не було, а лише надано видаткові накладні (перелік та реквізити яких наведені на 22 аркуші довідки про загальну інформацію), станом на 01 липня 2007 року у позивача обліковувалась дебіторська заборгованість перед ТОВ «Фагот», позивачем не було надано до перевірки довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Фагот», а також документів, які підтверджують транспортування таких товарно-матеріальних цінностей; згідно даних довідково-пошукової системи ДПА України ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку» має стан платника «до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, доказів укладення з ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку» правочинів у письмовій формі позивачем до перевірки надано не було, а лише надано видаткові накладні (перелік та реквізити яких наведені на 27 аркуші довідки про загальну інформацію), станом на 01 липня 2007 року у позивача обліковувалась дебіторська заборгованість перед ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», позивачем не було надано до перевірки довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», а також документів, які підтверджують транспортування таких товарно-матеріальних цінностей; доказів укладення з ТОВ «Клондайк» правочинів у письмовій формі позивачем до перевірки надано не було, а лише надано видаткові накладні (перелік та реквізити яких наведені на 33 аркуші довідки про загальну інформацію), станом на 01 липня 2007 року у позивача обліковувалась дебіторська заборгованість перед ТОВ «Клондайк», позивачем не було надано до перевірки довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Клондайк», а також документів, які підтверджують транспортування таких товарно-матеріальних цінностей; згідно інформаційних даних бази 1-ДФ було встановлено, що фізична особа ОСОБА_2 в період 2004 - 2006 років перебував у трудових відносинах із ТОВ «Альма-Шкіргалантерея» та отримував доходи у вигляді заробітної плати, з урахуванням того, що ТОВ «Альма-Шкіргалантерея» є одним із основних покупців продукції ДП «Альма-Шкіргалантерея», доказів укладення з суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 правочинів у письмовій формі позивачем до перевірки надано не було, а лише надано видаткові накладні (перелік та реквізити яких наведені на 37 аркуші довідки про загальну інформацію), станом на 01 квітня 2009 року у позивача обліковувалась дебіторська заборгованість перед суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, позивачем не було надано до перевірки довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, а також документів, які підтверджують транспортування таких товарно-матеріальних цінностей; згідно інформаційних даних бази 1-ДФ було встановлено, що фізична особа ОСОБА_3 у період 2004 - 2006 років перебував у трудових відносинах із ДП «Альма-Шкіргалантерея» та отримував доходи у вигляді заробітної плати, доказів укладення з суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 правочинів у письмовій формі позивачем до перевірки надано не було, а лише надано видаткові накладні (перелік та реквізити яких наведені на 42-43 аркушах довідки про загальну інформацію) і платіжні документи, які засвідчують перерахування коштів у безготівковій формі, проте станом на 01 квітня 2009 року у позивача обліковувалась дебіторська заборгованість перед суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, позивачем не було надано до перевірки довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3, а також документів, які підтверджують транспортування таких товарно-матеріальних цінностей; згідно інформаційних даних бази 1-ДФ було встановлено, що фізична особа ОСОБА_4 з 01 лютого 2007 року перебував у трудових відносинах із ХМУВП «Воля» та отримував доходи у вигляді заробітної плати, з урахуванням того, що ХМУВП «Воля» є одним із основних покупців продукції ДП «Альма-Шкіргалантерея», доказів укладення з суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 правочинів у письмовій формі позивачем до перевірки надано не було, а лише надано видаткові накладні (перелік та реквізити яких наведені на 48 аркуші довідки про загальну інформацію) і платіжні документи, які засвідчують перерахування коштів у безготівковій формі, проте станом на 01 квітня 2009 року у позивача обліковувалась дебіторська заборгованість перед суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4, позивачем не було надано до перевірки довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4, а також документів, які підтверджують транспортування таких товарно-матеріальних цінностей; вказані обставини також свідчать про неправомірність формування позивачем податкового кредиту по зазначених господарських операціях із ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк»; також вказані порушення призвели до неправильного ведення приросту (убутку) балансової вартості запасів; позивач неправомірно відніс до складу валових витрат проценти за користування кредитними коштами, наданими йому згідно кредитного договору № 0077/08/17-RLMVI від 28 травня 2008 року, укладеного з АКБ «Форум», та згідно кредитного договору № 08/03/3530 від 30 травня 2007 року, укладеного з АКБ «ПриватБанк», оскільки кошти, отримані за цими кредитними договорами, позивачем перераховувались на користь ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк», суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4, тобто були використані не в господарській діяльності.

Крім іншого, в акті перевірки зазначено, що вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про те, що позивач завищив валовий дохід та податкові зобов'язання з податку на додану вартість за рахунок включення до їх складу сум по операціях з продажу іншим суб'єктам господарювання товарів, які були придбані позивачем у ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк», суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_8, тобто по операціях, які фактично не мали реального характеру; також вказані порушення призвели до неправильного ведення приросту (убутку) балансової вартості запасів.

Також, в акті перевірки було вказано, що: у періоді, який перевірявся (а саме: 25 червня 2008 року, 30 червня 2008 року, 31 жовтня 2008 року та 27 січня 2009 року згідно видаткових накладних, перелік та реквізити яких наведені на 64 аркуші акту перевірки) позивач здійснював продаж продукції (як покупної так і власного виробництва) за готівкові кошти без застосування реєстратора розрахункових операцій із оформленням прибуткових касових ордерів, перелік та реквізити яких наведені на 65 аркуші акту перевірки; позивач у червні 2008 року (2 дні), жовтні 2008 року (1 день), листопаді 2008 року (4 дні) та січні 2009 року (3 дні) здійснював торгівельну діяльність за готівкові кошти без придбання торгового патенту, вартість якого згідно рішення ХІІІ сесії Хмельницької міської ради від 28 серпня 2007 року № 10 становить 320,00 грн.

30 липня 2009 року ДПІ у м. Хмельницькому на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0/5876, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.3, 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ДП «Альма-Шкіргалантерея» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 2434651,00 грн., у тому числі: 1371453,00 грн. - за основним платежем, 1063198,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

30 липня 2009 року ДПІ у м. Хмельницькому на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0/5875, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ДП «Альма-Шкіргалантерея» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 1224904,00 грн., у тому числі: 801876,00 грн. - за основним платежем, 423028,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

30 липня 2009 року ДПІ у м. Хмельницькому на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № /5877, яким згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до ДП «Альма-Шкіргалантерея» штрафні (фінансові) санкції у сумі 362675,00 грн.

30 липня 2009 року ДПІ у м. Хмельницькому на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № /5878, яким згідно з пунктом 1 статті 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» застосувала до ДП «Альма-Шкіргалантерея» штрафні (фінансові) санкції у сумі 210,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого податковим органом були прийняті податкове повідомлення-рішення №/1/7789 від 08 жовтня 2009 року та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /1/7790 на аналогічні суми.

Також, в процедурі адміністративного оскарження ДПІ у м. Хмельницькому на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /1/7788, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.3, 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ДП «Альма-Шкіргалантерея» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 2417851,00 грн., у тому числі: 1371453,00 грн. - за основним платежем, 1046398,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що висновки акту перевірки щодо порушення ДП «Альма-Шкіргалантерея» вимог податкового та іншого законодавства не були спростовані позивачем належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, з посиланням на висновок судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 02 лютого 2011 року № 4863/4864/10-16, виходив з того, що: податковий орган дійшов неправомірного висновку про безтоварність операцій між позивачем та його контрагентами (ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк», суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_8), оскільки такі висновки спростовуються матеріалами справи; позивач правомірно сформував валові витрати та податковий кредит (за виключенням господарських операцій із суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами) у відповідних податкових періодах по вказаних господарських операціях, оскільки реальність господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, виписаними належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податку на додану вартість (ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк»), з урахуванням того, що податковим органом під час розгляду справи не було надано будь-яких доказів, за наявності яких можна було б дійти висновку про нікчемність правочинів у розумінні положень статті 228 Цивільного кодексу України, а також зважаючи на те, що відсутність письмового договору не свідчить про відсутність правочину та безтоварність операції, з огляду на положення частини 1 статті 218 цього Кодексу; мотивувальна частина постанови начальника СВ ПМ ДПІ у м. Хмельницькому від 12 липня 2010 року містить посилання на те, що придбану у позивача продукцію на суму 9582800,00 грн. ХМУВП «Воля» використало у виробництві власної продукції, яку поставило Фонду соціального захисту інвалідів; правомірність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк», суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_8 свідчить про правомірність формування позивачем валових доходів та податкових зобов'язань з податку на додану вартість по господарських операціях з продажу придбаних позивачем у зазначених контрагентів товарно-матеріальних цінностей іншим суб'єктам господарювання та, як наслідок, правильність ведення позивачем обліку приросту (убутку) балансової вартості запасів, а також правомірність віднесення сплачених відсотків за користування кредитними коштами до складу валових витрат. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту продажу ним за готівкові кошти продукції власного виробництва, з огляду на що зобов'язаний був застосовувати реєстратор розрахункових операцій та придбати торговий патент.

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3.1 статті 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

За визначенням, наведеним у пункті 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), валовий доход - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Положеннями підпунктів 4.1.1, 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) валовий доход включає: загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону); доходи з інших джерел.

Відповідно до пункту 5.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

Абзацом 3 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1.6-1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкове зобов'язання - це загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з цим Законом; податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами абзацу 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Виходячи з аналізу наведених положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для формування валових витрат є наявність у платника податку - покупця відповідних розрахункових та платіжних документів, а підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги), на підтвердження здійснення такої поставки.

Тобто, Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Закон України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язують виникнення у платника податків права на включення до складу валових витрат вартості придбаних товарів (робіт, послуг), а сплачених ним у складі такої вартості сум податку - до складу податкового кредиту із фактичним виконанням робіт (послуг) чи поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування реальності господарських операцій з ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк», суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_8 та, як наслідок, в обґрунтування правомірності формування валових доходів та валових витрат, податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, позивач посилався наявність належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, а саме: видаткових та податкових накладних, прибуткових накладних, накладних на реалізацію, банківських виписок, прибуткових та видаткових касових ордерів, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, попередніх калькуляцій вартості виробництва продукції, (т.2 арк. справи 1-165, т.3 арк. справи 38-41, т.4 арк. справи 53б-63, 70-249, т.5 арк. справи 2-250б, т.6 арк. справи 1-250в, т.7 арк. справи 1-247, т.8 арк. справи 1-216, т.9 арк. справи 1-245, т.10 арк. справи 1-102а, 108а-109-123, 125-129а, 133-140, 147-158, 163-177, 197а-234), відомості про які відображені у регістрах бухгалтерського обліку, зокрема, картках рахунку № 631 (в розрізі контрагентів), оборотно-сальдових відомостях по рахунку № 631 (в розрізі контрагентів), оборотно-сальдових відомостях по рахунку № 26 (місця зберігання ТМЦ), оборотно-сальдових відомостях по рахунку № 281 (місця зберігання ТМЦ) (т.3 арк. справи 21-25, т.4 арк. справи 44а-53а, т.10 арк. справи 103-108, 123а-124а, 130-132, 141-146а, 159-162, 178-197).

Також, позивач посилався на те, що постановою начальника СВ ПМ ДПІ у м. Хмельницькому від 24 листопада 2010 року було закрито кримінальну справу № 29/2551, порушену за фактом вчинення службовими особами ХМУВП «Воля» умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, за відсутністю в їх діяннях ознак складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України (т.3 арк. справи 33-37), а також на те, що висновком судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 02 лютого 2011 року № 4863/4864/10-16 було встановлено, що визначення податковим органом в акті перевірки від 02 липня 2009 року № 6016/23-4/31998849 заниження об'єкта оподаткування ДП «Альма-Шкіргалантерея» за період з 01 липня 2007 року по 31 березня 2009 року і донарахування до сплати податків та обов'язкових платежів до бюджету з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств документально та нормативно не підтверджуються (т.2 арк. справи 190-198).

В свою чергу, в обґрунтування правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень податковий орган посилався на те, що відомості, зазначені у первинних бухгалтерських документах, виписаних позивачу ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк», суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_8, не відповідають дійсності, оскільки в вказаних суб'єктів господарювання були відсутні виробничі та трудові ресурси для здійснення підприємницької діяльності, про що вказано у пунктах 17.1.1 - 17.18 довідки про загальну інформацію щодо правової основи створення підприємства з моменту реєстрації, змін форму управління та власників ДП «Альма-Шкіргалантерея» та результати фінансово-господарської діяльності за період з 01 липня 2007 року по 31 березня 2009 року (т.1 арк. справи 129-150)

.Колегія суддів вказує, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) необхідні для віднесення витрат на оплату вартості товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат, а сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбаних товарів (робіт, послуг) до податкового кредиту, не є безумовною підставою для формування валових витрат та податкового кредиту за такими операціями, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Зокрема, суди не перевірили, чи була у позивача при укладенні правочинів (шляхом обміну документами) з ТОВ «Укртрейдсервіс», ТОВ «Вердер», ТОВ «Фагот», ТОВ «КП Національний центр підтримки та розвитку», ТОВ «Клондайк», суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_8 мета на отримання необґрунтованої податкової вигоди, зокрема, не перевірили такі обставини: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Разом з цим, вказані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов'язковому встановленню судом.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

При цьому, пунктами 1, 12 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку; якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля тощо).

Як вбачається з переліку продукції, яку позивач реалізовував (згідно видаткових накладних, перелік та реквізити яких наведені на 64 аркуші акту перевірки) покупцям за готівкові кошти (які надійшли до позивача згідно прибуткових касових ордерів, перелік та реквізити яких наведені на 66 аркуші акту перевірки), вона була як власного виробництва, так і покупна.

При цьому, штрафні (фінансові) санкції згідно оспорюваного рішення були застосовані до похивача за реалізацію продукції, походження якої (з врахуванням наданих до перевірки бухгалтерських документів, які засвідчують про виробництво продукції, сертифікатів відповідності, санітарно-епідеміологічних висновків та інших відомостей, про що вказано на 64 аркуші акту перевірки) - покупна.

Разом з цим, як вбачається з пункту 3.5.7 акту перевірки, реалізація позивачем покупної продукції здійснювалась позивачем наступним чином: по Поділлятехпроект (дата видаткової накладної - 27 січня 2009 року, дата прибуткових касових ордерів - 23, 26 та 27 січня 2009 року); по ОСОБА_9 (дата видаткової накладної - 25 червня 2008 року, дата прибуткового касового ордеру - 26 червня 2008 року); по ОСОБА_10 (дата видаткової накладної - 25 червня 2008 року, дата прибуткового касового ордеру - 26 червня 2008 року); по ОСОБА_11 (дата видаткової накладної - 25 червня 2008 року, дата прибуткового касового ордеру - 26 червня 2008 року); по ОСОБА_12 (дата видаткової накладної - 30 червня 2008 року, дата прибуткового касового ордеру - 26 червня 2008 року); по ОСОБА_13 (дата видаткової накладної - 25 червня 2008 року, дата прибуткового касового ордеру - 26 червня 2008 року).

Разом з цим, суди попередніх інстанцій не перевірили, чи здійснювалась реалізація вказаної вище продукції в місці отримання товарів, а також чи здійснювалась оплата за цю продукцію у день її отримання, тоді як вказані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов'язковому встановленню судом.

Крім іншого, суди повинні врахувати, що за своєю суттю передбачені статтею 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» штрафні (фінансові) санкції є адміністративно-господарськими санкціями, а тому їх застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини 1 статті 238, частини 1 статті 250 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків; адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, суди попередніх інстанцій повинні враховувати, що порушення органом державної податкової служби строків застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 250 Господарського кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), є підставою для задоволення позовних вимог про скасування такого рішення.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів.

Отже, для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій згідно, визначених пунктом 1 статті 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», згідно оспорюваних рішень обов'язковому встановленню судом підлягають обставини щодо того, чи здійснювалась позивачем торговельна діяльність безпосередньо у пунктах продажу товарів.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі розкритий в частинах 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 138 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Для встановлення обставин, зазначених у частині першій цієї статті, у судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, досліджуються письмові та речові докази, у тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені порушення судами попередніх інстанцій вимог норм процесуального права щодо всебічного та повного встановлення обставин у справі, як такі, що могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції з огляду на встановлені статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України межі перегляду справи судом касаційної інстанції, згідно частин 2 та 4 статті 227 цього Кодексу є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Альма-Шкіргалантерея» та касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.Я. Олендер

_____________________ А.О. Рибченко