Справа № 22-а-1101/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1101/11 Головуючий у І інстанції Проць Т.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 63 25.02.2011
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Приходька К.П.,

суддів: Верланова С. М., Таргоній Д. О.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області на постанову Обухівського районного суду Київської області (Участі від 05 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області про визнання неправомірними дій та зобов?язання вчинити певні дії. -

встановила:

у квітні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати відмову відповідача щодо виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків ьмінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, зобов'язати відповідача здійснити нарахування йому, як дитині війни, державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України ?Про соціальний захист дітей війни? та забезпечити її виплату за період 2006-2008 роки в сумі 3896 грн. 40 коп., та починаючи з 01 січня 2009 року виплачувати їй постійно в повному обсязі державну соціальну допомогу в якості доплати до-аенсії.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 05 травня 2009 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії відповідача щодо не нарахування в повному обсязі та виплаті позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни. Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України ?Про соціальний захист дітей війни?, за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в Обухівському районі Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що планується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Обухівському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України ?Про соціальний захист дітей війни? має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", якимстатті б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згіднр пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І. пунктів 2-4, 6-8. 10-18. підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34. підпунктів 1-6. 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Про кінцеві положення" Закону

України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та п. 12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік?, які ізупиняли дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обгрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України ?Про соціальний захист дітей війни? іздійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обгрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для н скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

керуючись ст. ст. 197. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у хв а л и л а

постанову Обухівського районного суду Київської області від 05 травня 2009 року залишити без змін.

ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в -касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після

головуючий

судді