Справа № 805/71/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року справа №805/71/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 р. у справі № 805/71/16-а (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Кулик (Земляк) Надії Іллівни про визнання незаконними дій, скасування арешту на квартиру та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, апелянт) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Кулик (Земляк) Н.І. (далі відповідач) про визнання незаконним арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1, накладеного за реєстраційним № 41951 та № 41967 від 25.06.2004, скасування арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1, накладеного за реєстраційним № 41951, №41967 від 25.06.2004, виключення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1, накладеного за реєстраційним № 41951, № 41967 від 25.06.2004 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Кулик (Земляк) Н.І. про визнання незаконними дій, скасування арешту на квартиру та зобов'язання вчинити певні дії -було закрито

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи та виніс ухвалу з порушення м процесуального права. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу для продовження розгляду.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що нотаріус при здійсненні нотаріальних дій, зокрема арешту майна, здійснював свої повноваження , як уповноважений органом держаної влади.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавшидоповідьсудді - доповідача, перевірившиматеріалисправи і обговоривши доводи апеляційноїскарги, колегіясуддіввстановиланаступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач оскаржує дії відповідача при накладенні арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1, накладеного за реєстраційним №41951 та № 41967 від 25.06.2004. В обґрунтування чого позивач зазначила, що на теперішній час позивачу стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на квартиру за адресою АДРЕСА_1 приватним нотаріусом Кулик (Земляк) Н.І. накладено арешти під реєстраційними № 41951 та № 41967 від 25.06.2004 на підставі заяв колишніх власників цієї квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Спірним питанням у даній справі є чи відноситься накладення арешту нотаріусом на квартиру до сфери публічно-правових відносин.

За змістом частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративного суду, як то визначено у частині другій тієї ж статті, можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття "суб'єкт владних повноважень" наведено у пункті 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України як органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вищезазначене повністю спростовують доводи апелянта з приводу того, що нотаріус у даному випадку здійснював своє повноваження, як суб'єкт владних повноважень.

Більш того, порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України "Про нотаріат", а в частині першій статті 1 Закону зазначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві

юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації є нотаріальною дією.

Зазначені обставини підтверджують, що в основі спору лежить юридичний конфлікт стосовно арешту майна.

Факт віднесення нотаріуса до суб'єктів, які здійснюють реєстраційні дії, у данному випадку, коли ці дії безпосередньо пов'язані з арештом майна, не перетворю єспір у публічний, а лише підкреслює його приватний характер.

Оскільки нотаріуси при вчиненні нотаріальних дій не здійснюють владних управлінських функцій, то в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України вони не відносяться до суб'єктів владних повноважень рішення, дії чи бездіяльність яких можуть бути оскаржені до адміністративних судів.

Крім того, згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Також необхідно врахувати, що пунктом 8 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України передбачено розгляд скарг, заяв щодо нотаріальних дій чи відмови у їх вчиненні, поданих до набрання чинності цим Кодексом відповідно до глави 39 Цивільного процесуального кодексу України 1963 року, за правилами позовного провадження, встановленими цим Кодексом.

Отже, правовідносини які виникли між сторонами випливають зі спору цивільної юрисдикції. Таким чином, колегія суддів породжується з висновками суду першої інстанції щодо розгляду зазначеного позову в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Така сама позиція визначена Пленумом вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», який в абзаці 3 п.16 зазначив, що за правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 р. у справі № 805/71/16-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 р. у справі № 805/71/16-а -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Колегія суддів : О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов