Справа № 809/3246/14
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Справа № 876/1119/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.01.2016 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську до приватного акціонерного товариства "Оргхім" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську звернулася до суду з позовом до ПрАТ "Оргхім" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу.

Позовні вимоги мотивувала тим, що за відвідачем рахується податковий борг у розмірі 368922,60 грн. Вжиті заходи щодо стягнення заборгованості не призвели до погашення боргу. У зв'язку із цим податковий орган звернувся до суду з позовними вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі ПрАТ "Оргхім" .

Суди справу розглядали неодноразово.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.01.2016 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ДПФ в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС Івано-Франківській області, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги наявності на час звернення з даним позовом до суду всіх передбачених законом підстав для застосування контролюючим органом вимог Податкового кодексу України щодо погашення податкового боргу за рахунок майна боржника і, як наслідок помилково відмовив в позові.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи видно, що приватне акціонерне товариство "Оргхім" відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зареєстроване як юридична особа та взяте на облік як платник податків у ДПІ у м. Івано-Франківську.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положенням п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строки.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання утворює податковий борг.

У відповідності до п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Положенням п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України визначено право податкової застави, яке виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (п 89.1.1, 89.1.2 вказаної статті Кодексу).

Відповідно до п.89.2 зазначеної статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Пунктом 89.3 ст. 89 зазначеного Кодексу встановлено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформляється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що основними умовами для звернення до суду з вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків є наявність податкового боргу, відсутність коштів у платника податків, що перебувають у його власності та перебування майна платника податків у податковій заставі.

Згідно абзацу 2 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

У відповідності до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України зазначено, що орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В справі встановлено, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 року, яка набрала законної сили, (справа № 2а-3876/12/0970) з рахунків відповідача в банках та за рахунок його готівки стягнуто податковий борг в розмірі 76624,25 грн. та на виконання постанови видано виконавчий лист №2а-3876/12/0970 від 18.02.2013 року.

Станом на час вирішення справи та прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення відповідач повністю виконав постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 року та 6.11.2015 року по виконавчому листу №2а-3876/12/0970 від 18.02.2013 року сплатив податковий борг в розмірі 76624,25 грн. (а.с. 230 т.1).

Тому суд першої інстанції правильно вважав, що правові підстави для надання дозволу на погашення вже сплаченого податкового боргу у розмірі 76624,25 грн. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, на час ухвалення оскаржуваної постанови відсутні.

Проте, крім вимог щодо дозволу на погашення податкового боргу у розмірі 76624,25 грн., позивач заявив позов щодо дозволу на погашення податкового боргу у сумі 292298,36 грн. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Так, загальна сума податкового боргу відповідача на час заявлення даного позову складала 368922,60 грн., зокрема, по земельному податку 13611,70 грн., з податку на додану вартість 331861,83 грн., по орендній платі на суму 23449,07 грн. Різниця між загальною сумою боргу та сумою боргу за судовим рішенням, яка погашена відповідачем, складає 292298,36 грн.

Позивачем на підставі ст. 89 Податкового кодексу України описано майно відповідача (акти опису від 14.06.2011 року, від 18.08.2011 року, від 19.10.2011 року, від 11.01.2012 року, від 25.09.2012 року, та від 25.092012 року), а податкова застава зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відмовляючи податковому органу в позові в частині дозволу на погашення податкового боргу в сумі 292298,36 грн. за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі, суд першої інстанції виходив з того, що рішень суду про стягнення податкового боргу в зазначеній сумі не має, доказів відсутності коштів на рахунках відповідача в банку податковий орган не подав.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки наявність чи відсутність судових рішень про стягнення податкового боргу для вирішення справи не має правового значення.

Та обставина, що у відповідача не було коштів на рахунках в банках, стверджується письмовими даними податкового органу при подачі позову до суду.

Відповідач подавав до податкової інспекції декларації з податку на додану вартість, декларації по орендній платі, якими були самостійно визначені податкові зобов'язання з вказаних податків, які у встановлені терміни не сплачені.

Оскільки позивачем здійснено всі заходи щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів в порядку п.95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, це створює можливість надання дозволу на погашення зазначеної суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Таким чином, суд першої інстанції в частині вимог податкового органу щодо надання дозволу на погашення податкового боргу в сумі 76624,25 грн. шляхом реалізації майна , яке перебуває в податковій заставі, повно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказів, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого прийняв законну та обґрунтовану постанову про відмову в задоволенні позову, підстав для скасування якої не має.

Щодо позовних вимог про погашення податкового боргу в сумі 292298,36 грн. за рахунок майна , яке перебуває в податковій заставі, суд першої інстанції прийняв рішення з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому постанова суду в частині цих позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям іншої постанови про задоволення цієї частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.01.2016 року у справі №813/809/3246/14 в частині відмови в задоволенні позову про надання дозволу на погашення податкового боргу в сумі 292298,36 грн. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, скасувати та прийняти нову постанову, якою цю частину позову задовольнити.

Надати Державній податковій інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області дозвіл на погашення суми податкового боргу 292298,36 грн. за рахунок майна приватного акціонерного товариства "Оргхім", яке перебуває у податковій заставі.

В решті цю постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський