Справа № 2а/1770/2110/12
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року м. Київ К/800/35775/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку попереднього розгляду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області, Головного управління юстиції у Рівненській області, треті особи - управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Рівненський міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив:

визнати незаконною бездіяльність відповідачів щодо ненадання йому постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770;

визнати незаконними дії відповідачів щодо надання йому 15 червня 2011 року постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770 без ідентифікатора доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень;

визнати незаконною бездіяльність відповідачів, яка полягає у нерозпочатті примусового виконання рішення за виконавчим листом № 2а-3140/09/1770 після спливу встановленого у постанові про відкриття виконавчого провадження строку для самостійного виконання;

визнати незаконною бездіяльність відповідачів, яка полягає у нерозпочатті примусового виконання рішення за виконавчим листом № 2а-3140/09/1770 після спливу строку, встановленого у постанові про відкладення провадження виконавчих дій;

визнати незаконними бездіяльність та дії відповідачів, які виявилися у порушенні строків проведення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770;

визнати незаконними бездіяльність та дії відповідачів щодо розгляду його заяв в частині ненадання роз'яснення стягувачу реалізації права особи на отримання сум компенсацій за ненадані дні щорічних відпусток;

визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770;

визнати протиправними бездіяльність та дії відповідачів щодо надання інформації, що не відповідає дійсності, навмисного приховування інформації та несвоєчасного її надання на його звернення;

визнати протиправними бездіяльність та дії відповідачів щодо невиконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) під час виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770 (надання переваги боржнику, незастосування штрафних санкцій, нестягнення виконавчого збору, неорганізація виконання);

зобов'язати відповідачів зареєструвати його звернення відповідно до вимог Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, в установах та організаціях, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 березня 2004 року № 26/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 березня 2004 року за № 342/8941; далі - Інструкція);

визнати протиправними бездіяльність та дії відповідачів щодо затвердження постанов про стягнення виконавчого збору, відкладення виконавчого провадження, закриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770 всупереч вимогам діловодства особою з невстановленим статусом та належністю до конкретної юридичної особи (в.о. начальника Черпак М.Л.);

визнати протиправними бездіяльність та дії відповідачів щодо затвердження постанов виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770 гербовою печаткою з назвами неюридичних осіб «управління державної виконавчої служби», «відділ примусового виконання рішень» та відсутнім ідентифікаційним кодом юридичної особи.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2012 року у зв'язку з відмовою ОСОБА_1 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними бездіяльності та дій відповідачів щодо затвердження постанов про стягнення виконавчого збору, відкладення виконавчого провадження, закриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770 всупереч вимогам діловодства особою з невстановленим статусом та приналежністю до конкретної юридичної особи (в.о. начальника Черпак М.Л.) та визнання протиправними бездіяльності та дій відповідачів щодо затвердження постанов виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770 гербовою печаткою з назвами неюридичних осіб «управління державної виконавчої служби», «відділ примусового виконання рішень» та відсутнім ідентифікаційним кодом юридичної особи.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області щодо ненадання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 жовтня 2011 року (ВП № 29741099). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено наступне.

17 серпня 2011 року Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист з виконання судового рішенням що набрало законної сили, у справі № 2а-3140/09/1770 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості.

13 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до органу державної виконавчої служби щодо примусового виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2010 року у справі №2а-3140/09/1770. Вказану заяву зареєстровано Головним управлінням юстиції у Рівненській області 14 жовтня 2011 року.

14 жовтня 2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Дудкою І.О. на підставі заяви ОСОБА_1 про примусове виконання рішення винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 29741099) з виконання виконавчого листа №2а-3140/09/1770 із зазначенням строку для самостійного виконання боржником до 21 жовтня 2011 року та ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження - 2А57Д67АВАББ.

Відповідно до частини п'ятої статті 25 Закону № 606-XIV копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 жовтня 2011 року з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки позивач отримав цю постанову 15 червня 2012 року. При цьому суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що позовна вимога про визнання незаконними дій відповідачів щодо надання позивачу 15 червня 2012 року постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 жовтня 2011 року з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770 без ідентифікатора доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень є безпідставною, оскільки в цій постанові зазначено вказаний ідентифікатор.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 17 листопада 2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Дудкою І.О. на підставі листа Рівненського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області від 16 листопада 2011 року № 50/28868 винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій (ВП № 29741099) з примусового виконання виконавчого листа №2а-3140/09/1770 до 24 листопада 2011 року.

В листі від 16 листопада 2011 року № 50/28868 Рівненський міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області заявив клопотання про відкладення провадження виконавчих дій та поновлення терміну добровільного виконання рішення суду у зв'язку з тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 жовтня 2011 року, якою встановлено термін для добровільного виконання до 21 жовтня 2011 року, ним отримано 14 листопада 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 606-XIV за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що постанова державного виконавця про відкладення провадження виконавчих дій від 17 листопада 2011 року є законною.

Судами встановлено, що 17 квітня 2012 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Дудкою І.О. на підставі листа Рівненського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області від 13 квітня 2012 року № 50/10449 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №29741099) з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770.

З листа Рівненського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області та доданих матеріалів вбачається, що позивачу повністю здійснено нарахування і виплату згідно з виконавчим листом від 17 серпня 2011 року, виданим у справі № 2а-3140/09/1770.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною третьою статті 49 Закону № 606-XIV про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правильного висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 17 квітня 2012 року є законною.

Відповідно до положень частини другої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій.

Отже, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що виконавчі дії у виконавчому провадженні № 29741099 були проведені державним виконавцем у строк, встановлений частиною другою статті 30 Закону № 606-XIV - протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження №29741099 відкрито 14 жовтня 2011 року, закінчено - 17 квітня 2012 року, відкладення провадження виконавчих дій тривало з 17 листопада 2011 року до 24 листопада 2011 року.

Як встановлено судами, 24 жовтня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника (Рівненського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області) виконавчого збору у розмірі 1360 грн (ВП № 29741099).

Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Колегія суддів погоджується з висновком судів, що позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б свідчили про протиправне надання державним виконавцем переваг боржникам, які ухилялися від виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконною бездіяльності відповідачів, яка полягає у нерозпочатті примусового виконання рішення за виконавчим листом № 2а-3140/09/1770 після спливу встановленого у постанові про відкриття виконавчого провадження строку для самостійного виконання, визнання незаконною бездіяльності відповідачів, яка полягає у нерозпочатті примусового виконання рішення за виконавчим листом № 2а-3140/09/1770 після спливу строку, встановленого у постанові про відкладення провадження виконавчих дій, визнання незаконними бездіяльності та дій відповідачів, які виявилися у порушенні строків проведення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770, визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770, визнання протиправними бездіяльності та дій відповідачів щодо невиконання вимог Закону № 606-XIV під час виконання виконавчого листа № 2а-3140/09/1770 (надання переваги боржнику, незастосування штрафних санкцій, нестягнення виконавчого збору, неорганізація виконання) є безпідставними.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 22 Закону № 393/96-ВР усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Судом першої інстанції встановлено, що з листів-відповідей Головного управління юстиції у Рівненській області на неодноразові звернення ОСОБА_1 вбачається, що відповідачем було надано позивачу вичерпні та обґрунтовані відповіді, що стосувалися запитуваної ним інформації. Звернення позивача були розглянуті у терміни, встановлені статтею 20 Закону N393/96-ВР та з врахуванням вимог частини четвертої статті 22 цього Закону. Надіслання відповідей на адресу позивача підтверджується витягами з книги реєстрації вихідної кореспонденції та реєстрів на відправку листів та бандеролей.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судами встановлено, що 13 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління юстиції у Рівненській області із запитом на отримання публічної інформації, на який відповідачем як розпорядником інформації надано вичерпну та обґрунтовану відповідь від 19 листопада 2012 року № 953/08-38/56 в межах п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними бездіяльності та дій відповідачів щодо надання інформації, що не відповідає дійсності, навмисного приховування інформації та несвоєчасного її надання на звернення позивача та про визнання незаконними бездіяльності і дій відповідачів щодо розгляду заяв позивача в частині ненадання роз'яснення стягувачу реалізації права особи на отримання сум компенсацій за ненадані дні щорічних відпусток є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а тому ухвалення судового рішення щодо захисту прав та інтересів особи на майбутнє, передбачаючи, що вони можуть бути порушені, є безпідставним.

Судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно зазначено про безпідставність вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідачів зареєструвати його звернення відповідно до вимог Інструкції, оскільки суд може захистити лише порушене право позивача, а позивач не зазначив, які саме його права були порушені і які несприятливі наслідки спричинило таке порушення.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами касаційної скарги висновки, викладені в судових рішеннях, не спростовуються, підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.