Справа № 813/3903/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Київ К/800/27729/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Бухтіярової І.О.,

Голубєвої Г.К.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - ДПІ) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 813/3903/14 за адміністративним позовом ДПІ до Державного підприємства «Львіввугілля» (далі - Підприємство),

про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває в податковій заставі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ДПІ звернулася до суду з адміністративним позовом про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває в податковій заставі.

Зазначило, що за Підприємством рахується не погашена податкова заборгованість, яка ним у добровільному порядку не сплачується.

2 вересня 2014 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди зазначили, що Підприємство перебуває в стадії приватизації у зв'язку з чим відчужувати майно боржника відповідно до вимог чинного законодавства заборонено.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Львівського окружного адміністративного суду та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, відповідно до довідки ДПІ станом на 26.05.2014 за Підприємством рахується податкова заборгованість у розмірі 35 914 944,93 грн.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг-це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Статтею 88 Податкового кодексу України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акту опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом державної податкової служби.

Суди встановили, що 20.09.2013 податковим керуючим був здійснений опис майна Підприємства на суму 24 797 775,00 грн.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податку у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Суди правильно зазначили, що податковим органом не були надані докази на підтвердження наявності заборгованості Підприємства перед бюджетом у розмірі 35 914 944,93 грн.

Крім того, надані ДПІ податкові вимоги від 17.06.2003 та від 22.07.2003 були надіслані Підприємству раніше ніж виник податковий борг, що стягується у даній адміністративній справі, та до набрання чинності Податкового кодексу України, який регулює питання щодо стягнення податкового боргу, що виник та встановлений з 1 січня 2011 року.

Таким чином, податковим органом не був дотриманий встановлений порядок звернення до суду з вимогою надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває в податковій заставі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 987-р від 19 вересня 2012 року «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках та критеріїв визначення способу їх приватизації» затверджено перелік об'єктів державної власності, які підлягають приватизації, в даному переліку, виданому на виконання статей 6,7 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» зазначено відокремлені підрозділи Підприємства «Шахта Межирічанська», «Шахта Відродження», «Шахта Великомостівська», «Шахта Лісова», «Шахта Зарічна», «Шахта Червоноградська» як об'єкти державної власності, які підлягають приватизації.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» приватизація об'єктів, зазначених у ст. 4 цього Закону, здійснюється такими способами: визначення способу приватизації об'єкта приватизації, включеного до переліку об'єктів приватизації, здійснюється державними органами приватизації спільно з органом, уповноваженим управляти державним майном, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 13 зазначеного Закону з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Суди обґрунтовано зазначили, що оскільки відокремлені підрозділи Підприємства перебувають в стадії приватизації, то відчужувати майно підприємства відповідно до вимог чинного законодавства України заборонено.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Бухтіярова І.О.

Голубєва Г.К.