Справа № 161/17265/15-а, 2а-161/5/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 876/1227/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П., з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

позивача ОСОБА_2, представника відповідачів Теслюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила скасувати рішення комісії з питань призначення державних та соціальних допомог (далі - Комісія) щодо відмови у призначенні субсидії позивачці та зобов'язати комісію з питань призначення державних та соціальних допомог при Департаменті соціальної політики Луцької міської ради (далі - Департамент) призначити ОСОБА_2 субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на весь опалювальний сезон 2015-2016 років.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року у справі № 161/17265/15-а вказаний позов було задоволено частково. Визнано дії Комісії виконавчого комітету Луцької міської ради (далі - Виконком) щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 субсидії на оплату житлово-комунальних послуг неправомірними. Скасовано рішення Комісії Виконкому, оформлене протоколом № 19 від 13 жовтня 2015 року, у частині відмови у призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг позивачу та зобо'язано Комісію Виконкому призначити ОСОБА_2 субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з серпня 2015 року по липень 2016 року.

У позові ОСОБА_2 до Департаменту про визнання дій неправомірними та скасування рішення про відмову в призначенні субсидії та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач Виконком просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про задоволення позову у повному обсязі. У обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції вирішено питання про скасування рішення Комісії, яка не є стороною по справі, не є суб'єктом владних повноважень та не наділена владними управлінськими функціями, оскільки не приймає нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії. При цьому апелянт зазначає, що Комісія діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, та Положенням про комісію з питань призначення державних соціальних допомог, затвердженим рішенням Виконкому від 13.01.2010 року № 9-1.

Представник відповідачів у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість доводів апелянта, просила залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що при розгляді питання про призначення позивачу субсидії Комісія повинна була врахувати, що її брат хоча і зареєстрований, проте не проживає за зазначеною адресою, а тому в даному випадку субсидія повинна розраховуватися виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у житловому будинку, які фактично у ньому проживають.

Таким чином, ОСОБА_2 неправомірно відмовлено у призначенні субсидії, а її порушені права підлягають відновленню шляхом визнання дій Комісії неправомірними, скасування її рішення, що оформлене протоколом № 19 від 13 жовтня 2015 року, в частині відмови ОСОБА_2 у призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та зобов'язання Комісії призначити ОСОБА_2 субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з серпня 2015 року по липень 2016 року.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Департаменту із заявою про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, однак листами від 21 жовтня 2015 року № 11.2-8/27024 (а.с. 33) та від 23 жовтня 2015 року № Р-1513/1/060/20/2 (а.с. 6) за підписом заступника директора Департаменту їй було повідомлено про відмову у призначенні такої субсидії.

На переконання апеляційного суду, суть вказаного публічно-правового спору зводиться до правомірності відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг від 18 серпня 2015 року.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовоілносн (далі - Положення № 848), право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Приписами пункту 3 Положення № 848 встановлено, що призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Відповідно до пункту 51 цього Положення виходячи з конкретних обставин, що склалися, на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій структурні підрозділи з питань соціального захисту населення можуть призначати субсидії, як виняток, у разі наявності умов, зазначених у пункті 5 цього Положення. Рішення про призначення (непризначення) субсидії в таких випадках приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Форма акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства затверджується Мінсоцполітики.

Положення про комісії, зазначені в абзаці першому цього пункту, затверджують органи, які їх утворили.

Приписами частини 3 пункту 7 Положення № 848 передбачено, що у разі коли кількість фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є меншою, ніж кількість зареєстрованих у такому приміщенні (будинку) осіб, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично у ньому проживають, на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Під час прийняття рішень у таких випадках враховується наявність документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих, зокрема, довідок, що підтверджують місце перебування особи в іншій адміністративно-територіальній одиниці у зв'язку з роботою, лікуванням, навчанням, довготривалим відрядженням, відбуванням покарання, довідок про оплату житлово-комунальних послуг в іншому житловому приміщенні (будинку).

На підставі системного аналізу вказаних правових норм апеляційний суд приходить до переконання, що відповідно до вимог Положення № 848 рішення про призначення субсидій у всіх випадках приймають структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, а однією із підстав для цього у окремо передбачених випадках можуть бути відповідні рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії та акти обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Таким чином, виходячи із обставин даної справи, вирішення питання про призначення субсидії ОСОБА_2 за приписами Положення № 848 покладено на структурний підрозділ з питань соціального захисту населення Луцької міської ради, тобто Департамент.

Відтак, слід погодитися із доводами апелянта про те, що Комісія, утворена за пропозицією Департаменту рішенням Виконкому від 13 січня 2010 року № 9-1, не є суб'єктом владних повноважень у розумінні вимог КАС України, оскільки не наділена правом приймати нормативно-правові акти чи акти індивідуальної дії, а її рішення фактично носять попередній характер і можуть служити підставою для прийняття відповідного рішення щодо призначення субсидії Департаментом.

З огляду на це Виконком не може нести відповідальність за правильність вирішення заяви ОСОБА_2 від 18 серпня 2015 року про призначення субсидії, а отже він безпідставно був залучений до участі у розгляді справи у якості відповідача.

Разом із тим, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог до Департаменту про визнання дій неправомірними та скасування рішення про відмову в призначенні субсидії та зобов'язання вчинити дії.

Виходячи із приписів пункту 10 частини 3 статті 49 КАС України у цій частині постанова суду першої інстанції у апеляційному порядку не оскаржена, оскільки не стосується інтересів Виконкому та не була оскаржена позивачем ОСОБА_2

За правилами частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, що позбавляє можливості переглянути у апеляційному порядку постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Департаменту.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору у частині задоволення позову ОСОБА_2 судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу виконавчого комітету Луцької міської ради задовольнити частково.

Скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року у справі № 161/17265/15-а у частині задоволення позову ОСОБА_2 та прийняти нову, якою у задоволенні таких позовних вимог відмовити.

У решті постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.П.Сеник

Р.Б.Хобор

Постанова у повному обсязі складена 31 березня 2016 року.