Справа № 806/373/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Житомир справа № 806/373/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Нагірняк М.Ф., суддів: Попова О.Г. , Токарева М.С.,

секретар судового засідання Маленька Ю.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Панасюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити виплату одноразової допомоги,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, викладеної в листі від 25.01.2016року.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що має право на отримання одноразової грошової допомоги в разі інвалідності, яка йому встановлена з 25.09.2015року у зв`язку із отриманням осколкових поранень під час проходження військової служби на території республіки Афганістан. Відповідно до вимог чинного законодавства Позивач звернувся через Новоград-Волинсько-Червоноарміський ОМВК Житомирської області до Міністерства оборони України із відповідною заявою, до якої буди долучені всі необхідні документи для призначення та виплати такої допомоги.

Як зазначив Позивач, через Житомирський ОВК Позивач отримав листа від 25.01.2016року про відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги. На думку Позивача, така відмова є протиправною.

Представник Міністерства оборони України, Відповідача по даній справі, в судовому засіданні проти позову заперечив і зазначив, що Позивач, як особа, яка була звільнена із військової служби, мав право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги виключно у разі настання інвалідності не пізніше трьох місяців після звільнення. Позивачу інвалідність була встановлена лише в 2013році, а тому він не має права на отримання відповідної одноразової грошової допомоги.

Представник Житомирського обласного військового комісаріату в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомляв.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону N 2011-XII).

За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Така одноразова грошова допомога призначається і виплачується також у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

За приписами частини шостої статті 16-3 Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є учасник бойових дій і з 26.04.1982 по 11.11.1983року під час проходження строкової військової служби приймав участь в бойових діях в Республіці Афганістан (а.с.14-16).

Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, трав, каліцтв (протокол №2806 від 14.11.2013року) мінно-взривні багаточисельні осколкові поранення голови, лівої ноги, закрита черепно-мозкова травма, контузія і їх наслідки у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1963 року народження, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.13).

Таке рішення узгоджується із Висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 06.11.2013року №1988/Ж, що був також досліджений в судовому засіданні (а.с.17).

Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 667911 від 10.01.2014року Житомирська обласна МСЕК-2 з 27.12.2013року Позивачу встановила ІІІ групу інвалідності, яка зумовлена пораненнями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.11).

За результатами повторного огляду медико-соціальною експертною комісією (Житомирська обласна МСЕК-2) 29.09.2015року Позивачу з 25.09.2015року встановлено ІІ-у групу інвалідності, яка зумовлена пораненнями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, та видано довідку до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 206843 (а.с.12).

08.10.2015року ОСОБА_1 , Позивачу по справі, було видано відповідне посвідчення № НОМЕР_1 інваліда ІІ групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с. 8).

8 жовтня 2015року Позивач звернувся через Новоград-Волинсько-Червоноарміський ОМВК Житомирської області до Відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 25.09.2015року другої групи інвалідності, яка зумовлена пораненнями, контузією та захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. До заяви були додані перелічені копії довідок Житомирської обласної МСЕК-2, витягу із протоколу №2806 від 14.11.2013року Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, а також копії військового квитка, паспорту та ідентифікаційного номера платника податків.

На день подання Позивачем зазначеної заяви механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (надалі - Порядок N 975).

Позивач отримав право на призначення вказаної допомоги з 25.09.2015року, а тому має право на її призначення та виплату відповідно до Порядку N 975.

Суд зазначає, що подання Позивачем до Житомирського ОМВК вказаної заяви та доданих до неї документів повністю узгоджується із вимогами п.11 Порядку N 975.

За приписами абзацу 2 п.13 Порядку N 975 Відповідач, Міністерство оборони України, як Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як встановлено в судовому засіданні, за результатами розгляду заяви Позивача листом Управління організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.01.2016року за підписом начальника цього управління Позивачу через Житомирський ОВК було повідомлено про відсутність права на виплату вказаної допомоги. Вказане рішення мотивоване встановленням Позивачу інвалідності пізніше трьох місяців після звільнення із строкової військової служби.

Представник Відповідача в своїх запереченнях також підтвердив таке обґрунтування відмови Позивачу в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, і що оскаржуваний лист не можна розцінювати як рішення Міністерства оборони України про результати розгляду звернення Позивача.

Зазначене свідчить, що таке рішення Відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, не відповідає обставинам справи, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 2 пункту 6 Порядку N 975 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону N 2011-XII право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 року (справа N 21-446а14) та від 21.04.2015 року (справа N 21-183а13), та, згідно зі статтею 244 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, Позивач безспірно має право на звернення до Відповідача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомогу як військовослужбовцю, який отримав 2 групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N975.

Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що поранення, контузія та захворювання Позивача пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби.

Отже, Позивач як військовослужбовець отримав поранення і захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, а тому має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013року.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про неправомірність відмови Міністерства оборони України, викладеної в листі від 25.01.2016року, Позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, яка настала після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення та захворювання, що мало місце в період її проходження.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163.167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити, визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 2-групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до вимог постанови КМ України № 975 від 25.12.2013року.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Суддя О.Г. Попова

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 31 березня 2016 р.