Справа № 804/10/16
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 р. Справа № 804/10/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКононенко О. В.
при секретаріТонояні А.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції про скасування рішення, -
05.01.2016 року ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції від 15 вересня 2015 року №24420106 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;
- зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського районного управління юстиції зареєструвати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.05.2015 року по справі № 2/205/173/15, позивач звернулась до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції з заявою, в якій просила зареєструвати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Однак 15.09.2015 року відповідач надав рішення про відмову в реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна.
Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити, підтримавши заявлені вимоги.
Відповідачі у судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача та оцінивши їх у сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позов з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з метою реєстрації права власності 09.09.2015 року позивач звернулась до реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції із заявою щодо державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.05.2015 року по справі № 2/205/173/15.
З матеріалів справи вбачається, що разом із заявою про реєстрацію права власності позивачем було подано рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.05.2015 року по справі № 2/205/173/15, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з: 1-коридор, 2-комора,3-санвузол, 4-кухня,5-жила кімната, балкон; жилою площею 19,6 кв.м, загальною площею 35,8 кв.м, приведеною площею 36,8 кв.м, з них балкон 1,0 кв.м., яке набрало законної сили 09.06.2015 року.
Однак, відповідачем 15.09.2015 року було прийнято рішення про відмову у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна з посиланням на статтю 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року № 1952 (далі - Закон України № 1952) при цьому в обґрунтування відмови в реєстрації права власності відповідач на невідповідність зазначення місцезнаходження квартири в рішенні суду - АДРЕСА_1, а відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - АДРЕСА_1.
Суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у реєстрації права власності - є протиправними, що підтверджується аналізом діючого законодавства.
Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України № 1952 встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Особливості процедури проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868.
Відповідно до пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема серед іншого, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно: на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
Відмова у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень мотивована невідповідністю адреси зазначеної в рішенні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.05.2015 року по справі № 2/205/173/15, адресі зазначеній в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Як встановлено судом, відповідно до рішення Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області «Про внесення змін до меж с. Горького» від 11.04.2008 року, внесено до переліку вулиць і провулків с. Горького вулиці колишнього смт. Таромське, серед яких зокрема вулиця Академіка Павлова .
Відповідно до статті 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження:
1) підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту;
2) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.
Частинами 1 та 11 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
За таких обставин, суд звертає увагу, що відповідач мав можливість отримати інформацію про віднесення вулиці Академіка Павлова до с. Горького Дніпропетровського району, яка в минулому належала до міста Дніпропетровська, для ідентифікації об'єкта нерухомого майна та виконання свого обов'язку щодо державної реєстрації права власності.
Враховуючи, що матеріалами справи спростовуються підстави, що стали відмовою у державній реєстрації нерухомого майна, а саме, невідповідність адреси об'єкта нерухомого майна, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у проведенні державної реєстрації на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що рішення суб'єкта владних повноважень від 15.09.2015 року щодо відмови в реєстрації права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Тому, звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, що полягають у відмові відповідача виконати покладені на нього державою повноваження зареєструвати нерухоме майно за власником на підставі правовстановлюючого документу - рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.05.2015 року по справі № 2/205/173/15 є правомірним.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції про скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції від 15.09.2015 року №24420106 про відмову у державній реєстрації права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
Зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського районного управління юстиції зареєструвати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з: 1-коридор, 2-комора, 3-санвузол, 4-кухня, 5-житлова кімната, балкон; жилою площею 19,6 кв.м., загальною площею 35,8 кв.м., приведеною площею 36,8 кв.м., з них балкон 1,0 кв.м.
Стягну з Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1102,42 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 березня 2016 року

Суддя О.В. Кононенко