Справа № 825/394/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 березня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/394/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача Коленченко О.О.,

представника відповідача Кравченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал - Центр", треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю ''Фозбас'', Чернігівська регіональна торгово-промислова палата до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівська міська рада про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Термінал - Центр" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України щодо внесення до Державної митної служби України подання про виключення місця доставки за адресою: м. Чернігів, вул. Жабинського, 2-в з Переліку місць доставки та внесення до нього змін в Єдину автоматизовану інформаційну систему митних органів України та зобов'язання Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України внести до Державної митної служби України подання про включення місця доставки за адресою м. Чернігів, вул. Жабинського, 2-в, до Переліку місць доставки та внесення до нього змін в Єдину автоматизовану інформаційну систему митних органів України.

25.03.2016 представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України внести до Державної митної служби України подання про включення місця доставки за адресою м. Чернігів, вул. Жабинського, 2-в, до Переліку місць доставки та внесення до нього змін в Єдину автоматизовану інформаційну систему митних органів України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання.

Треті особи в судове засідання не з'явились про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

30.12.2012 Чернігівською митницею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Термінал-центр" укладено Угоду про співробітництво № 05, відповідно до якої сторони домовились про створення на орендованій Товариством території згідно договору оренди від 18.03.2009 № 2177 за адресою: м. Чернігів, вул. Жабинського 2-в, місця доставки товарів транспортними засобами та передачі його на безкоштовній основі у користування Чернігівській митниці, (п.1.1), (а.с. 31-33)

Відповідно до Положення про Чернігівську митницю ДФС, затвердженого наказом ДФС України від 26.08.2014 № 75, Чернігівська митниця ДФС є територіальним органом ДФС, який підпорядковується ДФС. Митниця забезпечує реалізацію повноважень ДФС у зоні своєї діяльності.

Митниця відповідно до покладених на неї завдань здійснює в межах повноважень, передбачених законом, формування та ведення реєстрів, банків та баз даних (пп. 33 п. 4 Положення). Для виконання покладених на неї завдань має право вчиняти правочини, спрямовані на забезпечення виконання функцій, передбачених законодавством (пп.13 п.6 Положення).

Статтею 330 Митного кодексу України передбачено, що порядок створення зони митного контролю визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Межі зон митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон України визначаються органами доходів і зборів за погодженням з відповідними органами охорони державного кордону та адміністраціями морських (річкових) портів, аеропортів, залізничних станцій. В інших місцях на митній території України органи доходів і зборів у зонах своєї діяльності самостійно визначають межі зон митного контролю. Зони митного контролю можуть бути постійними, у разі регулярного розміщення на їх території товарів, що підлягають митному контролю, або тимчасовими, які утворюються на час здійснення митного контролю

Відповідно до пп. 1.1. п. 1 наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 646 "Про місця доставки товарів транспортними засобами" (далі - Наказ № 646), місцем доставки може бути визначена митницею призначення територія (або її частина) пункту пропуску (пункту контролю) через державний кордон України, морського чи річкового порту, аеропорту, залізничної станції, вільної митної зони, підрозділу митниці призначення, у якому безпосередньо проводиться митне оформлення, підприємства з безперервним циклом виробництва, вантажного митного комплексу, територія, що прилягає до центральної сортувальної станції, регіональної сортувальної станції, місця міжнародного поштового обміну, складу тимчасового зберігання або митного складу.

Відтак відповідач, будучи вільним у виборі суб'єкта господарювання щодо надання йому права на створення місця доставки в порядку, встановленому законодавством, самостійно приймає рішення не здійснюючи при цьому владних управлінських функцій.

За вказаних обставин, суд вбачає підстави для закриття провадження у справі, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У п.2 та п. 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" вказано, що "…законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України".

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, беручи до уваги наведене, суд вважає, що при вирішенні питання про те, чи підлягає розгляду справа за правилами адміністративного судочинства у порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України слід враховувати:

1) суб'єктний склад спору, що одночасно охоплює статус учасників відносин. Одним із них повинен бути суб'єкт владних повноважень, що передбачає необхідність здійснення ним владних управлінських функції (власних чи делегованих) у правовідносинах, з яких виник спір. Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані функції щодо іншого учасника спору, то він не володіє необхідними ознаками, відповідно спір повинен вирішуватися за правилами іншого аніж адміністративне судочинство;

2) предмет позовних вимог, який повинен відповідати визначеній процесуальними кодексами підвідомчості справ судових органів;

3) особливості змісту правовідносин між сторонами - у адміністративній справі вони є управлінськими.

Таким чином, суд не повинен обмежуватися виміром статусу відповідача, а з'ясувати, які правовідносини виникли між сторонами, якої вони форми, значення, яка їх юридична сила, чи обов'язкові вони.

Залежно від напряму, завдань, характеру і виду діяльності, яка має чи може здійснюватися, державні органи на законодавчому рівні наділяються відповідними повноваженнями, компетенцією, правами і обов'язками та функціями. Обсяг і зміст повноважень, завдання, правові можливості можуть бути різними. При цьому має значення, що не кожна дія суб'єкта владних повноважень є чи може бути тією, що вчиняється (здійснюється) з використанням владних управлінських правоможностей, а звідси - призводити до виникнення правовідносин, спір щодо яких вирішується судом адміністративної юрисдикції. Владною управлінською дією (діяльністю) має чи може визнаватися щонайменше та, яка встановлена законодавством, входить до кола повноважень (компетенції, функціональних обов'язків) суб'єкта владних повноважень, містить в собі ознаки веління, обов'язковості, ззовні проявляється (виражається) у встановлених законом формах, забезпечується виконанням із застосуванням державного примусу.

Наведене дає підстави вважати, що суд має дослідити і оцінити зміст правовідносин, що склалися між сторонами спору, з'ясувати їх справжню природу. Зокрема, дослідити сферу діяльності, в якій виникає обов'язок у митного органу щодо внесення подання про включення місця доставки, хто ініціює це питання, яка роль і функції митного органу, який механізм вирішення такого питання.

Відповідачем у даній справі є митний орган, який в розумінні ст. 3 КАС України є суб'єктом владних повноважень.

Спір стосується виконання умов Угоди про співробітництво від 30.10.2012 № 05, тобто цивільного права.

При цьому суд зазначає, що докази розірвання або внесення змін до вказаної Угоди відповідачем суду не надано.

Щодо правомірності користування позивачем земельною ділянкою за кадастровим № :01:030:0070, що знаходиться за адресою місця доставки товарів: Чернігів, вул. Жабинського, 2-в, то це питання має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що спірні правовідносини за своєю природою не є адміністративними та не підлягають вирішенню у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку, так як у разі укладення суб'єктом владних повноважень господарського договору їх учасники не здійснюють у них владних управлінських функцій, а подальше включення місця доставки до Переліку місць доставки та внесення до нього змін в ЄАІС Держмитслужби походить із договірних зобов'язань, що виникли на підставі Угоди про співробітництво, укладеної між Чернігівською митницею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Термінал-центр", тому провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання Чернігівську митницю Державної фіскальної служби України внести до Державної митної служби України подання щодо включення місця доставки за адресою м. Чернігів, вул. Жабинського, 2-в, в автоматизовану інформаційну систему митних органів України, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

При цьому позивачу у справі ТОВ "Термінал-Центр" слід врахувати, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 7 Закону "Про судовий збір" від 8.07.2011 № 3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі.

Керуючись статей 157, 158, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 825/394/16 в частині позовних вимог про зобов'язання Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України внести до Державної митної служби України подання про включення місця доставки за адресою м. Чернігів, вул. Жабинського, 2в, до Переліку місць доставки та внесення до нього змін в Єдину автоматизовану інформаційну систему митних органів України закрити.

Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал - Центр" () судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко