Справа № 759/3704/16-а
Суддя: Ключник А. С.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3704/16-а

пр. № 2-а/759/111/16

30 березня 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Ключник А.С. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності, передбачену статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та у здійсненні перерахунку та виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, передбачену статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язати відповідача починаючи з 26.08.2010 року провести перерахунок, нарахувати та виплатити йому недораховану пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю виходячи з розмірів, визначених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду 2-ої групи, захворювання якого пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме: пенсію по інвалідності - в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю - в розмірі 75 % мінімальних пенсій за віком, встановленої ч 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, раніше проведених виплат та зміни прожиткового мінімуму, у відповідності з ч. 3 ст. 67 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посилаючись на те, що він являється інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, отримує державну пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну його здоров'ю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами, але відповідач не виконує положення ст.ст. 50, 54, 67 вказаного Закону.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Представник відповідача надіслав до суду свої письмові заперечення, в яких зазначає, що позовні вимоги не визнає, зазначивши при цьому, що Управління Пенсійного фонду діяло в межах закону. Та зазначив, що на виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 16.08.2010 року, управління відповідачу проведено перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 09.02.2009 року. Крім того, зазначив, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06 липня 2011 року № 745, якою визначені розміри пенсій, що виплачуються особам - учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Та постанову № 1210 від 23.11.2011 року, якою визначені мінімальні розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В зв'язку з чим, ОСОБА_1, було перераховано пенсії згідно чинного законодавства.

Суддя, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок і виплату державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26.08.2010 року з урахуванням проведених раніше виплат не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження протягом таких строків: не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Позивач являється учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як зазначає позивача та не оспорюється відповідачем, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.08.2010 року, було задоволено вимоги позивача, та було зобов'язано здійснити перерахунок державної пенсії у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі не нижче 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дотриманням правових позицій ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 09.02.2009 року.

Позивач 12.02.2016 року, звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку розміру пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом УПФ України в Святошинському районі м. Києва від 26.02.2016 року позивачу було відмовлено у здійсненні такого перерахунку (а.с. 11).

Позивач просить, суд здійснити йому перерахунок з 26.08.2010 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, позовні вимоги позивача за період з 26.08.2010 року по 26.08.2015 року, які виходять за межі строку звернення до адміністративного суду, та позивач не просить їх поновити, підлягають залишенню без розгляду.

Таким, чином розглянувши адміністративний позов позивача в межах строку звернення до суду, суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в цій частині виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року, який набув чинності 19.06.2011 року, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, зокрема постановою Кабінету Міністрі України № 745 від 06.07.2011 року, яка набула чинності 23.07.2011 року.

23 листопада 2011 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрі України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, що набрав чинності з 01 січня 2015 року, були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції на час виникнення права у позивача на призначення пенсії, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 54 цього Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Вказана норма зазначеного Закону неконституційною не визнавалась та її дія не зупинялась.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно правової позиції Вищого Адміністративного Суду України, викладеної у інформаційному листі від 22.07.2011 року вбачається, що під час вирішення питання, яка з одно предметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягають застосуванню для розв'язання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надати тій з них, що прийнята пізніше.

Згідно зі ст. 71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час перерахунку розміру пенсії УПФ України в Святошинському районі м. Києва була правомірно застосована постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що відповідає вимогам наведеного Закону. На даний час чинним законодавством іншого не передбачено.

Оскільки розмір основної та додаткової пенсії позивача, що виплачується відповідачем, відповідає встановленому чинним законодавством розміру, то в задоволенні позову необхідно відмовити.

Таким чином судом встановлена правомірність дій відповідача, як такого, що діяв в межах наданих йому повноважень у відповідності до чинного законодавства.

Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 99, 100, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії в частині заявлених вимог за період з 26.08.2010 року по 26.08.2015 року, які виходять за межі строку звернення до адміністративного суду - залишити без розгляду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії за період з 27.08.2015 року та в подальшому - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. Ключник