Справа № 1537/13-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 р. Справа № 1537/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Семенова Л.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

при секретарі - Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій відповідача в особі інспектора сільського господарства на території Миколаївської області Бабець В.М., визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила визнати неправомірними дії відповідача в особі інспектора сільського господарства Бабець В.М. щодо: упередженого складання протоколу про адміністративне правопорушення без врахування всіх обставин справи та можливості існування документів у відповідача; невиконання зобов'язань щодо роз'яснення процесуальних прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності до ст.286 КУпАП України; неповідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її представника про час місце та дату розгляду справи; розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до відповідальності та її представника, а також щодо розгляду справи на підставі не підписаного протоколу про адміністративне правопорушення особою або її представником, визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 29 травня 2013 року.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено. Скасовано постанову Державної інспекції сільського господарства України в області від 29 травня 2013 року щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 187 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 травня 2013 року слідчий Жовтневого РВ звернулась до інспекції сільського господарства Миколаївської області з проханням здійснити перевірку правомірності використання земельної ділянки, що належить ОСОБА_2, іншими особами.

28 травня 2013 року інспектором Бабець В.М. здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 000292, складеного інспектором сільського господарства на території Миколаївської області Бабець В.М., 29 травня 2013 року встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 25 га. посіву ярового ячменю на земельній ділянці, що належить ОСОБА_6 на підставі державного акту НОМЕР_1 від 19 жовтня 2004 року .

На зворотній стороні протоколу мається запис ОСОБА_7. від 29 травня 2013 року, згідно якого вона не погодилася із вказаним протоколом та впродовж трьох днів зобов'язалася надати заперечення та інші документи.

29 травня 2013 року також було складено акт обстеження земельної ділянки №18 від 29 травня 2013 року, згідно якого встановлено факт самовільного зайняття позивачкою земельної ділянки, що знаходиться за межами с.Партизанське Жовтневого району Миколаївської області та складено розрахунок завданих таким зайняттям збитків .

На підставі вищевказаних документів, також того ж дня було прийнято постанову № 000284 від 29 травня 2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу сумі 187 грн. за самовільне зайняття земельної ділянки площею 25 га за межами с.Партизанське Жовтневого району Миколаївської області, у зв'язку з чим заподіяла матеріальну шкоду на суму 20628,30 грн., що є порушенням вимог ст. 211 Земельного кодексу України.

В цей же день складено припис на ім'я ОСОБА_3 про звільнення в 30-ти денний строк самовільно зайнятої земельної ділянки, належної ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про скасування постанови Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області № 000284 від 29 травня 2015 року про накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 125 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст.1 вказаного закону самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Стаття 53-1 КУпАП встановлює, що самовільне зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2013 року о 09.00 год. державним інспектором з сільського господарства на території Миколаївської області Бабець В.М. складено протокол №000292, яким зафіксовано порушення позивачем п. 5 ст. 211 ЗК України та ст.53-1 КУпАП, а саме самовільне зайняття земельної ділянки площею 25 га., яка належить на підставі державного акту на право власності на землю ОСОБА_2

29 травня 2013 року на підставі даного протоколу державним інспектором сільського господарства на території Миколаївської області Бабець В.М. винесено постанову №000284, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено на штраф у розмірі 187 грн.

В підтвердження самовільного зайняття позивачкою земельної ділянки площею 25 га. за межами с.Партизанське Жовтневого району Миколаївської області в матеріалах справи наявні державний акт на право власності на землю НОМЕР_1 від 19 жовтня 20004 року на ім'я ОСОБА_2, та договір оренди земельної ділянки від 05 лютого 2008 року, згідно якого ОСОБА_2 передала зазначену земельну ділянку в оренду, про що у книзі записів реєстрації договорів Миколаївською філією ДП «Центр державного земельного кадастру зроблено запис.

Також , судовими рішеннями встановлено факт неправомірно користування спірної земельною ділянкою позивачем ( а.с.155-168).

Проте, доказів законності володіння чи користування земельною ділянкою площею розміром 25 га. позивачкою не надано .

Разом з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо порушення процедурних вимог КУпАП при вирішенні справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом, передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Приписами ст. 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у 2 (двох) екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я по - батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Із системного аналізу зазначених норм колегія суддів приходить до висновку, що протокол про вчинення особою адміністративного правопорушення складається виключно в присутності цієї особи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складений посадовою особою відповідача за відсутності позивача, відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушено право позивача подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також не роз'яснено йому права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу.

В силу вимог положень ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи.

Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

З матеріалів справи вбачається порушення відповідачем зазначених процесуальних вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності доказів про належне її сповіщення про дату, час та місце розгляду справи.

Адже, не можна вважати позивача належно та своєчасно повідомленим 28 травня 2013 року про розгляд справи про адміністративне правопорушення 29 травня 2013 року за умови відсутності на той момент протоколу про адміністративне правопорушення щодо особи, складеного в той же день - 29 травня 2013 року, що свідчить про відкриття провадження у такій справі.

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що відповідачем спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності №000284 від 29 травня 2013 року винесена одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Тому, можна дійти висновку, що відповідач діяв на випередження, прийнявши оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності без дотримання права позивача на підготовку та участь у справі.

Такі порушення на думку колегії суддів не можуть вважатися суто формальними, а є достатніми для судового захисту прав позивача шляхом скасування спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Тому, враховуючи, що доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко