Справа № 161/1127/16-а
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1127/16-а
Провадження № 2-а/161/106/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу з обслуговування доріг державного призначення ІПД ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання неправомірною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання неправомірною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свій позов обґрунтовує тим, що постановою від 22.01.2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за зупинку на перехресті ближче 10 метрів від краю проїзної частини дороги, чим порушив підпункт «ґ» пункту 15.9 ПДР.

Зазначає, що з даною постановою не погоджується, оскільки відстань до перехрестя була більшою ніж 15 метрів, інспектором не було здійснено замірів відстані від краю перехрещуваної проїзної частини до автомобіля.

А тому, просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч. 1 ст.122 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за порушення вимог дорожніх знаків, правил зупинки, стоянки транспортних засобів.

Судом встановлено, що 22.01.2016 року інспектором взводу з обслуговування доріг державного призначення ІПД ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 відносно позивача ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 455326. З протоколу вбачається, що 22.01.2016 о 14 год. 00 хв., на автодорозі Київ-Чоп на 810 км в с. рогівка здійснив зупинку на перехресті та ближче 10 м від краю проїзної частини автодороги, чим порушив пункт 15,9 «ґ» ПДР України (а.с. 4).

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №699607 від 22.01.2016 року, ОСОБА_2 здійснив зупинку на перехресті та ближче 10 метрів від краю проїзної частини дороги, чим порушив пункт 15,9 «ґ» ПДР України (а.с. 3). Накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до підпункту «ґ» п.15.9 ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Позивач в позові зазначає, що здійснив зупинку транспортного засобу неподалік перехрещуваної проїзної частини дороги, однак відстань до перехрестя становила понад 15 м.

У відповідності до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтям 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідачем не було здійснено замірів відстані та фіксації правопорушення в належний спосіб, відстань від автомобіля до перехрестя була визначена без використання спеціальних засобів, керуючись власними оціночними судженнями. А тому, суд вважає, що висновок відповідача про вчинення позивачем правопорушення не підтверджений належними доказами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В звязку з неявкою відповідача в судове засідання стверджуванні позивачем обставини не були спростовані. Крім того, суду не було представлено жодних доказів в підтвердження обставин, викладених у постанові про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та факту вчинення правопорушення позивачем.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження заперечень, які б спростовували доводи позивача, а тому із врахуванням встановлених обставин, позовні вимоги позивача є підставними та обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 159, 163, 167, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС2 №699607 від 22 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій