Справа № 823/1031/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Гриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О.,
за участю секретаря судового засідання Ключник А.Ю., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_9 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - УМВС, МВС відповідно) про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до УМВС про скасування пункту 1 наказу УМВС від 10 грудня 2014 року № 2170 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УГБ УМВС, Придніпровського та Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області» (далі - наказ № 2170) та про зобов'язання УМВС утриматись від звільнення з органів внутрішніх справ помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Придніпровського районного відділу в м. Черкасах УМВС (далі - помічник начальника відділу) майора міліції ОСОБА_9 на підставі наказу № 2170.

На обґрунтування позову зазначив, що надання консультації із питань про отримання дозволів на придбання і реєстрацію мисливської гладкоствольної зброї не може розцінюватися як грубе порушення вимог законодавства України. Наказ про проведення службового розслідування за фактом протиправних дій позивача не виносився, жодних пояснень в рамках службового розслідування позивач не надавав та не ознайомлювався з його матеріалами.

У цій справі суди встановили такі обставини.

ОСОБА_9 з 4 липня 2013 року займав посаду помічника начальника відділу.

На підставі рапорту начальника відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду управління громадської безпеки УМВС від 27 листопада 2014 року начальник УМВС наказом від 2 грудня 2014 року призначив службове розслідування факту видачі працівниками дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Соснівського районного відділу в м. Черкасах УМВС окремим громадянам дозволів на придбання мисливської глалкоствольної зброї без дотримання вимог чинного законодавства.

За висновком службового розслідування, затвердженим начальником УМВС 10 грудня 2014 року, ОСОБА_9, який мав дружні стосунки з окремими громадянами, сприяв їм в отриманні дозволів на придбання мисливської гладкоствольної зброї.

На підставі пункту 1 наказу № 2170 за грубі порушення статті 30 Конституції України, статті 11 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію», статті 5 Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян», статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від

22 лютого 2006 року № 3460-IV), Присяги працівника органів внутрішніх справ, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня

1991 року № 382, пункту 7.7 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС

21 серпня 1998 року № 622 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України

7 жовтня 1998 року за № 637/3077), пункту 2.2 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від

10 жовтня 2004 року № 1177 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 року за №1361/9960), вчинення ряду дисциплінарних проступків, які несумісні із подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ, на ОСОБА_9 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 3 червня 2015 року скасував пункт 1 наказу № 2170 про звільнення ОСОБА_9 з органів внутрішніх справ.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 липня 2015 року постанову суду першої інстанції залишив без змін.

Вищий адміністративний суд України постановою від 4 листопада 2015 року рішення судів попередніх інстанцій скасував та ухвалив нове - про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду касаційної інстанції, ОСОБА_9 звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України частини третьої статті 41 Закону України від 15 вересня 1999 року № 1045-ХІV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви послався на ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 лютого, 2 липня 2013 року та 3 червня 2014 року (справи №№ К/9991/59526/12, К/9991/76406/12, К/800/24754/14 відповідно).

В аспекті заявленого неоднакового правозастосування колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про таке.

У рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, змінюючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, дійшов висновку про правомірність звільнення ОСОБА_9 із займаної посади за порушення дисципліни, оскільки останній, користуючись своїм службовим становищем, сприяв громадянам в порушенні чинного законодавства та спонукав працівників міліції до вчинення цих дій.

Надано значення й тому, що твердження заявника про порушення УМВС процедури службового розслідування ґрунтуються на нормативно-правовому акті - наказі МВС від 6 грудня 1991 року «Про заходи по зміцненню законності в діяльності органів внутрішніх справ», яким було затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, який на час здійснення службового розслідування щодо ОСОБА_9 втратив чинність.

Зі змісту та обсягу обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, мотивів позовної заяви, позиції, якої ОСОБА_9 дотримувався упродовж судового та апеляційного розгляду, убачається, що судам не було відомо про те, що ОСОБА_9 є членом професійної спілки працівників органів внутрішніх справ, обставин, які б вказували на це, у справі немає, сам заявник про це не повідомляв і не клопотав про запитування згоди профспілкового органу на його звільнення.

У рішенні від 5 лютого 2013 року, наданому на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, висновок про протиправність наказу, яким працівника міліції звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, ґрунтувався на недоведеності у діях працівника міліції дисциплінарного проступку, який призвів до порушення етичних та дисциплінарних норм працівників органів внутрішніх справ України.

В рішенні від 2 липня 2013 року, на яке також посилається заявник, встановлено, що службове розслідування проведено з порушенням порядку та процедури, без встановлення всіх обставин події, вини особи та невідповідності тяжкості проступку, що призвело до незаконного звільнення з органів внутрішніх справ особи, яка є членом професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України.

У рішенні від 3 червня 2014 року суд касаційної інстанції дійшов висновку, що працівники органів внутрішніх справ, які є членами виборного профспілкового органу, не можуть бути звільнені без отримання згоди цього органу.

Аналіз правозастосування у наведених рішеннях дає підстави вважати, що в них містяться посилання на одні й ті самі норми матеріального права, що регулюють підстави та порядок звільнення працівників з органів внутрішніх справи, застосування яких, однак, зумовлене різними за змістом та характером фактичними обставинами справ. Зазначене не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах.

Позаяк обставини, що стали підставою для перегляду справи Верховним Судом України, не підтвердилися, в задоволенні заяви ОСОБА_9 слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

постановила:

У задоволенні заяви ОСОБА_9 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков О.В. Кривенда

В.Л. Маринченко П.В. Панталієнко

О.Б. Прокопенко І.Л. Самсін

О.О. Терлецький