Справа № 2а-148/12
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-148/12
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій та стягнення одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:
У березні 2012 року прокурор в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера відділення з гуманітарних питань та звільнений з військової служби відповідно до наказу начальнику Генерального штабу Командувача Збройних Сил України №135 (по особовому складу) від 10.03.2009 року та наказу командира військової частини НОМЕР_1 №86 (по стройовій частині) від 14.05.2009 року за ч. 6 п. «б» (за станом здоров`я) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 14.05.2009 року. Управлінням пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачу призначена пенсія за вислугою років.

Також вказував на те, що згідно довідки про результати визначення ступня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого БВМ -2008 №85/112, виданої Обласною МСЕК м. Чернівці первинно 06.12.2010 року та висновку ВЛК від 29.12.2008 року, ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках 25 %.

Крім того, відповідно до протоколу засідання ВЛК Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 встановлено захворювання, які підтвердженні даними медичної книжки за 1997-2001 роки та по яких він на підставі ст.ст. 23-6, 75-в, 39-в, 64-в гр. ІІІ наказу Міністерства Оборони України №402-2008 року визнаний обмежено придатним до військової служби.

На підставі вказаних документів ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги внаслідок отримання втрати працездатності, однак 18.03.2011 року відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив йому у виплаті такої допомоги на підставі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України №1 від 15.03.2011року.

Зокрема, підставою такої відмови МОУ вважає той факт, що позивачем подано довідку МСЕК від 06.12.2010 року БМВ-2008 №85/112 про те, що він має 10 % втрати працездатності внаслідок травми, отриманої 06.01.1989 року, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та вказана довідка визначає ступінь втрати працездатності не на день травми, а на час огляду, тобто через 21 рік, а законодавство на час отримання травми не передбачало виплати одноразової грошової допомоги й відповідно положенняст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» до позивача не застосовуються.

Разом з тим, з такими висновками відповідача не погоджується, оскільки втрата працездатності ОСОБА_1 встановлена після звільнення з військової служби, проте внаслідок захворювання, яке він отримав під час проходження військової служби, що було первинно встановлено 06.12.2010 року, а тому вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», оскільки встановлена йому у 2010 році 25 % втрата професійної працездатності внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби встановлена саме на час дії вищевказаним нормативних актів.

На підставі вищевикладеного, посилаючись на норми матеріального права, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі травми без встановлення групи інвалідності, заподіяної під час виконання обов`язків військової служби; зобов`язати Міністерство оборони України провести нарахування ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі травми без встановлення групи інвалідності, заподіяної під час виконання обов`язків військової служби та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі травми без встановлення групи інвалідності, заподіяної під час виконання обов`язків військової служби.

В судовому засіданні прокурор та позивач уточненні позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просили позов задовольнити.

Представник відповідача Чернівецького ОВК Нагорний О.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав його необґрунтованості, вважаючи дії відповідачів такими, що відповідають вимогам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства.

Представник відповідача Міністерства оборони України Сосна О.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову, в яких зокрема зазначав, що травма на підставі якої позивачу встановлено відсоток втрати працездатності отримана ним у 1989 році та на той час законодавством не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги в разі отримання травми. Обов`язкове особисте страхування військовослужбовців в Україні передбачене з 01.01.1991 року, а право військовослужбовців на отримання грошової допомоги в разі каліцтва (травми) або інвалідності законодавчо закріплено з 10.05.2006 року. Крім того, вказував на те, що підставами для отримання одноразової грошової допомоги може бути як отримання травми так і встановлення інвалідності, при цьому призначення та виплата коштів внаслідок отримання травми пов`язується саме з часом її отримання та відповідною втратою працездатності саме на момент її отримання.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 14 травня 2009 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до наказу начальника Генерального штабу-Командувача Збройних Сил України №135 (по особовому складу) від 10 березня 2009 року та наказу командира військової частини НОМЕР_1 №86 (по стройовій частині) від 14 травня 2009 року за станом здоров`я (а/с 17,18 Том 1).
Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках зарахованого серії БВМ-2008 №85/112, виданої Обласною МСЕК м.Чернівці ОСОБА_1 первинно 06 грудня 2010 року та згідно висновку Військово-лікарської комісії від 29 грудня 2008 року, встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках - 25% (а/с 11 Том 1).
Крім того, на засіданні Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 05.01.2011 року, встановлено, що отримана ОСОБА_1 травма в січні 1989 року пов`язана з проходженням військової служби та позивача визнано обмежено придатним до військової служби, що підтверджується відповідним протоколом комісії, копія якого наявна в матеріалах справи (а/с 10 Том 1).

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року, в редакції. чинній на момент виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаним чи резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у військовому резерві, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час виконання обов`язків військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках 36-місячного грошового забезпечення.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_1 враховуючи вищевказані положення закону, з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги, звернувся до Чернівецького ОВК із відповідною заявою, до якої ним були подані усі необхідні для отримання виплати грошової допомоги документи.
Однак, протоколом Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 15 березня 2011 року №1 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, на підставі того, що він подав довідку медико-соціальної експертної комісії від 06 грудня 2010 року серії БМВ-2008 №85/112 про те, що він має 10% втрати працездатності внаслідок травми, отриманої 06 січня 1989 року, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та вказана довідка визначає ступінь втрати працездатності не на день травми, а час огляду, тобто через 21 рік,а законодавство на час отримання травми не передбачало виплати одноразової грошової допомоги й відповідно положення ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» до позивача не застосовуються (а/с 10 Том 1).
Разом з тим, з аналізу норм ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» убачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням травми без встановлення групи інвалідності, заподіяної під час виконання обов`язків військової служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто з моменту встановлення ступеня втрати професійної працездатності, а не з моменту отримання травми.

Крім того, вищевказане зазначено в постанові Вищого адміністративного суду України від 22.12.2015 року, винесеній при попередньому розгляд вказаної справи, якою постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.04.2013 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду України від 29.08.2013 року у даній справі скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Також слід зазначити, що у п. 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року визначено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Згідно п. 7 вказаного Порядку керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Таким чином, системний аналіз вищевказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з травмою без встановлення групи інвалідності, заподіяної під час виконання обов`язків військової служби, приймає вищий орган, а саме Департамент фінансів Міністерства оборони України, при наявності відповідного висновку та підтверджуючих документів.

Таким чином, Чернівецький ОВК не має повноважень на прийняття рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з травмою без встановлення групи інвалідності, заподіяної під час виконання обов`язків військової служби, а лише приймає необхідні документи та направляє висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, а рішення про таку виплату приймає саме Міністерство оборони України.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, саме Міністерством оборони України допущено порушення прав позивача та комісією в складі працівників Міністерства оборони прийняте рішення про відмову в призначені одноразової грошової допомоги позивачу, а тому позовні вимоги до Чернівецького ОВК є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, відповідно до вимог п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Зокрема, п. 3 вказаної Постанови визначено, що завершити виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 1 січня 2007 р., відповідно до Умов державного
обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 р. N 488.
Так, відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 року №488, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державне обов`язкове особисте страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, проводиться Національною акціонерною страховою компанією "ОРАНТА" за рахунок коштів державного бюджету, що виділяються Міністерству оборони, Міністерству транспорту та зв`язку, Національній гвардії, Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерству внутрішніх справ, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки та іншим військовим формуванням, що створені Верховною Радою України.

Згідно пп. «б» ч. 1, ч. 2 п. 6 вказаних Умов, Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Виплата страхових сум, зазначених у підпунктах "а" і "б", у зв`язку за настанням страхової події провадиться за вирахуванням раніше виплачених страхових сум за цю ж саму страхову подію. При цьому страхова сума з даного виду страхування виплачується незалежно від виплат за іншими видами страхування і виплат у порядку відшкодування збитків.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права убачається, що обов`язкове особисте державне страхування та одноразова грошова допомога є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі травмування під час виконання обов`язків військової служби та в інших випадках встановлених законом.

Тому у разі встановлення права військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування.

Так, на вимогу суду НАСК «Оранта» надано відповідь про те, що відомості щодо здійснених будь-яких виплат позивачу, з 1996 року по теперішній час пов`язаних з настанням страхового випадку у зв`язку з отриманою у 1989 травмою під час виконання обов`язків військової служби, відсутні та позивач документів на отримання страхової виплати не подавав і страхової суми не отримував. При цьому, відомості щодо отримання (неотримання) страхової виплати за 1992 1995 роки не збереглися.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі травми без встановлення інвалідності, заподіяної під час виконання обов`язків військової служби та зобов`язання Міністерства оборони України провести нарахування позивачу відповідної одноразової грошової допомоги.

При цьому, на думку суду доводи представника МОУ в тій частині, що право у позивача на отримання одноразової допомоги виникло саме на час отримання травми є безпідставними, оскільки як встановлено судом та підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках зарахованого серії БВМ-2008 №85/112, виданої Обласною МСЕК м.Чернівці ОСОБА_1 первинно 06 грудня 2010 року та згідно висновку Військово-лікарської комісії від 29 грудня 2008 року, останньому встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках - 25% саме 6 грудня 2010 року й відповідно саме з моменту встановлення йому ступеню втрати працездатності настали підстави для отримання визначеної Законом одноразової грошової допомоги. Тобто саме з моменту встановлення інвалідності (з моменту настання підстав для отримання допомоги), а не з моменту отримання травми у позивача виникло право на отримання відповідної допомоги.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, МОУ не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження обставин викладених у письмових запереченнях на позов, а також на спростування доводів позивача.

За таких обставин, суд керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Умовами державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 року №488, Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року, ст.ст. 1-4, 6-9, 18, 71, 72, 94, 99, 158-163, 244-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі травми без встановлення групи інвалідності, заподіяної під час виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України провести нарахування ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі травми без встановлення групи інвалідності, заподіяної під час виконання обов`язків військової служби.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у 10-ти денний строк з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом ч.З ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.