Справа № 826/6133/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2016 р. м. Київ К/800/51407/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
за участю секретаряТитенко М.П.
та представників сторін: від позивача не з'явився
від відповідачаОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
на постановуОкружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2014
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014
у справі № 826/6133/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ер-Ер Україна»
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
провизнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ер-Ер Україна» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору від 03.11.2013 року № 211020131 про визнання електронних документів, зобов'язати ДПІ у Подільському районі виконати вищезазначений договір і нести передбачені ним обов'язки, визнати протиправними дії щодо анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Ер-Ер Україна», скасувати рішення відповідача про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 16.05.2014 року № 235.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014, позов задоволено частково, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві із одностороннього розірвання договору від 03.11.2013 №211020131 відповідно до рішення, викладеного у формі листа від18.04.2014 №3602/10/26-56-10-05, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві із анулювання реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «Ер-Ер Україна» як платника податку на додану вартість, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Міндоходів у місті Києві від 16.05.2014 №235 (445/10/26-56-18-05-20) про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що рішення судів попередніх інстанції були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні суду касаційної інстанції представником відповідача заявлено клопотання про заміну відповідача (Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві) його правонаступником - Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- позивач зареєстрований платником податку на додану вартість 19.09.2013 за місцезнаходженням: 04071, місто Київ, вулиця Ярославська, будинок 4-Б, офіс 53, що підтверджується копією свідоцтва №200148648, що міститься в матеріалах справи;

- між позивачем та відповідачем укладено договір від 03.11.2013 №211020131 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків (ТОВ «Ер-Ер Україна) в електронному вигляді із застосуванням цифрового підпису до органу ДПС (Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві) як оригіналу;

- листом №3602/10/26-56-10-05 від 18.04.2014 відповідач повідомив позивача про одностороннє розірвання названого договору через порушення останнім істотних умов договору, а саме: відсутність ТОВ «Ер-Ер Україна» за адресою своєї державної реєстрації та податковою адресою, що встановлено на підставі довідки начальника ОУ ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 4851/07 від 04.04.2014;

- рішенням відповідача №235 (445/10/26-56-18-05-20) від 16.05.2014 анульовано реєстрацію ТОВ «Ер-Ер Україна» як платника податку на додану вартість на підставі підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України.

Вважаючи дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів та анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, а також рішення контролюючого органу протиправними та безпідставними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що поданими відповідачем доказами не підтверджено обставини щодо відсутності позивача за місцезнаходженням.

Колегія суддів касаційної інстанції такі висновки судів попередніх інстанцій вважає передчасними, як такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного встановлення всіх обставин справи, у зв'язку з чим зазначає наступне.

За змістом пп. «ж» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Правила внесення державним реєстратором змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в ЄДР, визначені приписами статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

За змістом ч.12 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» у разі надходження державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Згідно ч.14. ст.19 названого Закону у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Якщо державному реєстратору повернуто поштового відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 17.03.2014, 04.04.2014 підтвердив державному реєстратору відомості про юридичну особу, її місцезнаходження.

Крім того, судами зазначено, що за посиланням позивача, що не спростовано відповідачем, повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу у період 04.04.2014-16.05.2014 до позивача не надходило.

Також, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішення відповідача №235 від 16.05.2014, яким анульовано реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість на підставі пп. «ж» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України, прийнято на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно яких позивач станом на 14.05.2014 за місцезнаходженням відсутній.

Відповідно до п.12.4 розділу XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011, щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та нез'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ органу державної податкової служби, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Згідно п.12.5 розділу XII названого Порядку якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу державної податкової служби приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

За змістом пп.3.1.1, 3.1.2 п.3 розділу ІІ Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженого наказом ДПА України № 336 від 17.05.2010, щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурні підрозділ органу ДПС проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); 3.1.2. за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.

Відповідно до п.3.2 розділу ІІ названого Положення, у разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції (додаток 1).

Таким чином, податковий орган надсилає повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма № 18-ОПП) державному реєстратору для вжиття заходів, передбачених ч.14 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», лише після здійснення передбачених названим Порядком та Положенням заходів для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, при розгляді даного спору суди попередніх інстанцій не дослідили та не встановили обставини справи щодо фактичного здійснення відповідачем заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження позивача, за результатами яких була складена довідка про встановлення місцезнаходження платника податків, та заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження платника податків, передбачених названим Порядком та Положенням.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

З огляду на неповноту встановлення судами усіх обставин справи, що входять до предмету доказування, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги вищевикладене, встановити повно і правильно фактичні обставини відповідно до заявлених позовних вимог та предмету доказування у справі та, в залежності від встановленого й у відповідності до норм матеріального та процесуального права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 160, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача (Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві) його правонаступником - Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

2. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити частково.

3. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний