Справа № 281/91/16-а
Суддя: Денисюк І. І.
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/91/16-а
Провадження по справі № 2-а/281/19/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року смт Лугини

Суддя Лугинського районного суду Житомирської області Денисюк І.І., розглянувши в порядку скороченого провадження одноособово справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поновити виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 1 червня 2015 року. Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на її користь витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн, зобов'язати відповідача виконати негайно постанову, прийняту у скороченому провадженні, у межах суми платежу за один місяць.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Проте починаючи із 01.04.2015 їй було припинено виплату пенсії призначеної відповідно до вказаного Закону та листом Головного УПФУ в Житомирській області у лютому 2016 року повідомлено, що оскільки вона працює на посаді, яка відноситься до категорії державного службовця підстав для відновлення виплати пенсії немає. А тому, вважає, що вказані дії відповідача є неправомірними та порушують її право на отримання призначеної пенсії.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності зі ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Від Головного управління пенсійного фонду України Житомирської області надійшли заперечення на позов, відповідно до яких відповідач позов не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Письмові заперечення приєднані до справи.

Суд за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Нормами ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку з 23.02.2010 і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

04.02.2016 позивач звернулася до відповідача із заявою про відновлення виплати призначеної їй пенсії, починаючи з 01.06.2015 по 31.12.2015.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.02.2016 № 187/С-11 позивачу повідомлено про відсутність права на отримання пенсії, у зв'язку з тим, що вона працює на посаді, яка відноситься до категорії державного службовця, тому виплата з 01.04.2015 припинена. Підстав для відновлення виплати пенсії з 01.04.2015 по даний час немає.

ОСОБА_1 з 01.06.2012 і по теперішній час працює на посаді головного спеціаліста Лугинського РС УДМС України в Житомирській області та перебуває на державній службі.

Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) без будь-яких додаткових умов.

Крім того, нормами ст. 54 вказаного Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ в редакції Закону № 213, яка набрала чинності з 01.04.2015, тимчасово у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно Закону № 2262 їй виплачуватися не повинна.

Станом на 01.04.2015 посада, на якій працює позивач дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 прийнятий не був, у зв'язку з чим, з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Починаючи із 01.06.2015 особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.06.2015 посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ст. 54 Закону № 2262 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону відпали і з 01.06.2015 перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане суд вважає, що з 01.06.2015 виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 2262 підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у ст. 54 вказаного Закону підстав для її невиплати. При цьому, суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Відповідно до ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5, 6 ч. 1 ст. 183-2 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України відповідач має сплатити позивачу судові витрати за розгляд справи судом.

Керуючись ст. ст. 6, 17-19, 94, 99, 100, 104, 183-2, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії згідно Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 1 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поновити з 1 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії призначеної відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконати постанову негайно у межах суми платежу за один місяць.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Лугинський районний суд Житомирської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Суддя І.І. Денисюк