Справа № 826/12172/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 березня 2016 року № 826/12172/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомКиївської міської ради
до треті особиДержавного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві Привалової Євгенії Євгенівни, Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2, Державна архітектурно - будівельна інспекція України
провизнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві Привалової Євгенії Євгенівни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи ОСОБА_2, Державна архітектурно - будівельна інспекція України, про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2015 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк Київська міська рада усунула недоліки позовної заяви та визначила, що відповідачем 2 по справі має виступати Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві.

У судовому засіданні 24.09.2016 замінено неналежного відповідача 2 - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, на належного - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки, на момент державної реєстрації права власності на нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_1 декларація про готовність об'єкта до експлуатації "Реконструкція нежитлових приміщень №№ 2-1 - 2-6 літ. Е на АДРЕСА_1" № КВ 06 від 20.08.2014 була скасована наказом Державної архітектурно - будівельної інспекції України, державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Привалова Є.Є. не мала законних підстав приймати рішення про державну реєстрацію права власності на зазначену нежитлову будівлю за ОСОБА_2, та своїми протиправними діями порушила норми чинного законодавства України та права і законні інтереси позивача, як органу місцевого самоврядування, який реалізує право комунальної власності територіальної громади міста Києва на і земельну ділянку, на якій розміщені вказані нежитлові будівлі.

Відповідачі проти позовних вимог заперечили, у судовому засіданні надали письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідачі обґрунтовують тим, що копія реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на нежитлові будівлі, група приміщень, 2-1, 2-6 за адресою АДРЕСА_1 підтверджує, що заявником ОСОБА_2 було подані всі необхідні документи для державної реєстрації права власності на вказане майно. Також відповідачі посилались на те, що чинним законодавством передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, залишення без розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, при цьому подання заяви/листа юридичною особою про утримання від проведення державної реєстрації права власності не є законною підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупиненні розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупиненні державної реєстрації прав, залишенні без розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи 2 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

14.10.2014 ОСОБА_2 подано до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 8534030 для проведення державної реєстрації права власності, форма власності - приватна, на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. До зазначеної заяви було додано документи, відповідно до переліку наведеного в картці прийому заяви.

06.11.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Приваловою Євгенією Євгенівною було прийнято рішення № 17007494 щодо проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 податковий номер НОМЕР_1.

Київська міська рада вважаючи, що рішенням № 17007494 від 06.11.2014 було порушено її права, як органу місцевого самоврядування, який реалізує право комунальної власності територіальної громади міста Києва на і земельну ділянку, на якій розміщені нежитлові будівлі щодо проведення державної реєстрації права було прийнято вказане рішення звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Cуду України від 04.11.2015 у справі 457/1243/13-а.

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправними дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Привалової Євгенії Євгеніївни, скасування рішення про реєстрацію права власності на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 109,4 кв.м. за ОСОБА_2 та зобов'язання внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на зазначені нежитлові будівлі.

Отже, в рамках даної адміністративної справи судом може бути досліджено питання дотримання державним реєстратором при прийнятті рішення про реєстрацію права власності на нежитлові будівлі вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", при цьому надання оцінки факту виникнення у ОСОБА_2 права власності на нежитлові будівлі не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно із частиною п'ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, право власності на нерухоме майно.

Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частинами першою та третьою статті 16 зазначеного Закону встановлено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Орган державної реєстрації прав, нотаріус приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації. Орган державної реєстрації прав у разі подання заяви особисто заявником видає йому картку прийому заяви, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст.

Пунктами 10 та 13 зазначеного Порядку встановлено, що заявник під час подання заяви особисто пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або документ, що його заміняє. Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно з пунктами 36, 37 та 38 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

Відповідно до пункту 49 зазначеного Порядку у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса). Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції, заявникові не повертаються.

Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 24 зазначеного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Частинами другою та четвертою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Таким чином, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у випадку встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень виключний перелік яких визначений в статтях 22 та 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу копії облікової справи нежитлової будівлі група приміщень, 2-1, 2-6, за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що вбачається, що ОСОБА_2 було подано вичерпний перелік документів встановлених чинним законодавством для проведення державної реєстрації права власності.

Посилання позивача на лист Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві Державної архітектурно - будівельної інспекції України №7/26-17/1510/05 від 15.10.2014, яким було повідомлено про факт видання наказу № 54"д" від 02.09.2014, якими скасовано реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт "Реконструкція нежитлових приміщень №№ 2-1 - 2-6 літ. Е на АДРЕСА_1" № КВ 45 від 05.08.2014 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації "Реконструкція нежитлових приміщень №№ 2-1 - 2-6 літ. Е на АДРЕСА_1" № КВ 06 від 20.08.2014 та викладено прохання врахувати відповідний факт в роботі реєстраційної служби під час розгляду заяв про оформлення права власності, не приймаються судом до уваги з огляду на те, що чинним законодавством, наявність відповідного листа не визначено обставиною, яка є підставою для відмови в проведення державної реєстрації права власності чи зупиненні розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача 1 та скасування рішення про реєстрацію права власності на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 109,4 кв.м. за ОСОБА_2.

Відповідно до частин першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов