Справа № 464/5228/15-а 2-а/464/149/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016р. Справа № 876/7837/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Носа С.П.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): ОСОБА_1,

відповідача у справі: Стець Н.Я.,

третьої особи у справі: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 16.07.2015р. у справі №464/5228/15-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Вільна професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП "Львівські авіалінії"

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: вільна професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП "Львівські авіалінії", - про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова в частині обмеження (недоплати) його пенсії у 2015р.; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова здійснити нарахування і виплату його пенсії, починаючи з 01.02.2015р. відповідно до ст.ст.8, 9, 19, 22, 46, 55, 64 Конституції України; стягнути з управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова на його користь різницю між нарахованою та фактично виплаченою пенсією, яка утворилась в результаті протиправних дій відповідача з лютого 2015р. до вирішення справи по суті; стягнути з відповідача витрати, пов'язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу призначено пенсію за вислугу років, як особі льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації, з 18.02.2009р. Починаючи з лютого 2015р. розмір отриманої ним пенсії зменшився, у зв'язку із незаконним оподаткуванням. У зв'язку з обкладанням його пенсії податком 15% та її зменшенням в порушення конституційних прав, позивач звернувся з заявою до відповідача про роз'яснення причин зменшення розміру пенсійного забезпечення, натомість, відповіді він не отримав. Позивач вважає дії відповідача протиправними щодо оподаткування податком його пенсії, просить в судовому порядку зобов'язати відповідача здійснити нарахування пенсії без оподаткування, відшкодувати йому різницю між нарахованою та фактично виплаченою пенсію, яка утворилась в результаті протиправних дій відповідача з лютого 2015р., у зв'язку із оподаткуванням.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 16.07.2015р. у справі №464/5228/15-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набрання законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Оскільки на конституційному рівні забезпечується неприпустимість скасування прав та не допускається звуження змісту та обсягу існуючого права, тому зменшення пенсії позивача її оподаткуванням, врахування норм, передбачених змінами у Податковому кодексі України, є порушенням Конституції України з боку відповідача. Апелянт (позивач у справі) зазначає, що пенсія не є доходом, а соціальною виплатою, що не підлягає оподаткуванню.

17.08.2015р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач у справі зазначив, що управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова на виконання положень Закону України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", податок на доходи фізичних осіб справлявся з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до Закону) або щомісячного довічного утримання, якщо їх розмір перевищує три розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного податкового року - у частині такого перевищення. Враховуючи те, що розмір пенсії ОСОБА_1 перевищував три мінімальні заробітні плати, тому за відрахуванням вказаного податку та військового збору розмір пенсії призначений до виплати було зменшено. Відповідач у справі просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог апеляційної скарги в повному обсязі.

В судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 28.03.2016р. з'явився апелянт (позивач у справі) та представник третьої особи у справі: ОСОБА_1, який доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задоволити, постанову Сихівського районного суду м.Львова від 16.07.2015р. у справі №464/5228/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача у справі: Стець Н.Я. проти доводів апеляційної скарги заперечила, підтримала доводи, викладені в запереченні на апеляційну скаргу, зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим на основі повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) передбачено, що бюджетна система України ґрунтується на принципі збалансованості, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період.

Відповідно до вимог Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014р. №71-VIІI, відбулись зміни до Податкового кодексу України (далі - ПК України), які стосуються оподаткування пенсійних виплат та щомісячного грошового утримання.

Введення податку на доходи фізичних осіб з базою оподаткування, до якої віднесено суми пенсій (включаючи суму індексації, доплат, підвищень та інше) або щомісячного грошового утримання, розмір яких перевищує 3654,00грн. на місяць - у частині такого перевищення, запроваджено з метою дотримання вимог ст.7 БК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оподаткуванню підлягає виключно сума перевищення, а не сума пенсії або щомісячного грошового утримання.

Відповідно до вимог ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.67 Основного Закону, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із нормами пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплат.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, зокрема, нарахованих (виплачених, наданих) у вигляді щомісячного грошового утримання, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

За змістом статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014р. №80-VIII, у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1218,00грн, а тому, згідно з вимогами ПК України та Закону №71-VIІI, базою оподаткування у 2015 році є суми перевищення пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654,00грн на місяць.

Крім того, відповідно до вимог п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, зокрема, загальний місячний оподатковуваний дохід, визначений пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України, тобто суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (в розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Відтак, з 01.01.2015р. встановлено військовий збір, платниками якого є особи, визначені п.162.1 ст.162 ПК України, тобто фізичні особи-резиденти, які отримують доходи з джерела походження в Україні, і іноземні доходи.

Обов'язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку та зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу, що підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу України.

Відповідно до вимог пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, ст.168 та п.16-1 розділу 10 "Перехідних положень" ПК України, органи Пенсійного фонду України набули статусу податкового агента.

Як орган державної влади, відповідно до вимог ст.19 Конституції України, УПФ зобов'язане діяти на підставі, в межах та в спосіб, передбачений законами України.

Стосовно доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає наступне:

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Вказані положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено у рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004р.

У рішенні від 03.06.2014р. (Заява №43331/12, справа "Валентина Ніканорівна Великода проти України") Суд зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення… та не гарантує, як таке, право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Суд також зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансовими труднощами, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, які є предметом спору, та економічною політикою. Суд не вважає, що таке зменшення є непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

За таких обставин, застосування відповідачем чинних норм законодавства не може вважатися звуженням прав позивача та не є підставою для задоволення його позовних вимог.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки розмір нарахованої пенсії позивача перевищує 3654,00грн., відповідачем обґрунтовано, починаючи з 2015 року, проводяться утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 16.07.2015р. у справі №464/5228/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Вільна професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП "Львівські авіалінії", про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - залишити без задоволення.

2. Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 16.07.2015р. у справі №464/5228/15-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя С.П. Нос

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 29.03.2016р.