Справа № 201/1767/16-а
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/1767/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він є пенсіонером МВС та перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 06 травня 2015 року при отриманні пенсії позивач дізнався, що йому не нарахували 652, 35 грн., а 19 червня 2015 року - 577, 35 грн., в зв'язку з чим він звернувся до відповідача з заявою. Згідно відповіді наданої головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивач є фізичною особою-підприємцем з 24 квітня 2003 року, в зв'яжу з чим проводиться утримання з його пенсії. Однак позивач у 2003 році подав до податкової інспекції Жовтневого району заяву про припинення підприємницької діяльності та зняття його з реєстрації як підприємця. Пенсійний фонд і по цей час продовжує утримання коштів з пенсії позивача. Тому позивач просить суд зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повернути утриманні з його пенсії 1 277, 30 грн., а також стягнути моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.; зобов'язати пенсійний фонд не вважати його фізичною особою-підприємцем та до заступника начальника управління Корнійчука Н.І. за систематичне зловживання службовим становищем застосувати відповідні заходи покарання.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечувала, посилаючись на те, що внаслідок не повідомлення позивачем органи пенсійного фонду про своє працевлаштування виникла переплата в розмірі 1 215, 92 грн., що є безпосереднім збитком держави.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України орган державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення.

Управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян проведено звірку баз даних з управлінням персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж. На підставі отриманих даних з'ясовано, що позивач є фізичною особою-підприємцем з 24 квітня 2003 року, при цьому до пенсійної виплати ОСОБА_1 виплачувалась підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2009 року № 198 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», у розмірі 7, 50 грн., з 01 липня 2009 року - 14, 20 грн. та 01 жовтня 2009 року - 28, 40 грн., яке встановлюється непрацюючим особам.

Згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера можуть бути повернуті пенсіонерам добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Відповідно до ч.1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи у судовому порядку.

23 квітня 2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 1 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру.

Відповідно до ч.1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу. Ч.1 ст. 46 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що у випадку прийняття фізичною особою-підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності проводиться державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Згідно ч. 3 ст. 46 зазначеного Закону фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Позивач в своєму позові посилається на те, що в 2003 році звернувся до податкової інспекції з заявою про припинення підприємницької діяльності та зняття його з реєстрації як підприємця, при цьому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження зазначеного.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що позивач має статус фізичної особи-підприємця та вважається таким, що здійснює підприємницьку дільність, а отже має статус працюючої особи, суд дійшов висновку про не обгрунтованість заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач в позовній заяві не надав суду належних доказів наявності моральної шкоди, на підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань, та не довів вину відповідача, не надав доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та начебто завданою шкодою, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 159, 161-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, надирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.О.Демидова