Справа № 825/2476/15-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року К/800/53349/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2015 року по справі № 825/2476/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області

про скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області про скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії. Просив визнати протиправними дії відповідача, скасувати наказ від 6 серпня 2015 року №33-к про звільнення за прогул з 18 червня 2015 року з посади заступника начальника відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, скасувати запис №15 у його трудовій книжці здійснений на підставі оскаржуваного наказу, зобов'язати відповідача прийняти наказ про припинення трудових відносин з позивачем з 18 червня 2015 року відповідно до його заяви від 16 червня 2015 року за пунктом 6 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Головного управління Держземагентства у Чернігівській області «Про звільнення ОСОБА_4.» № 33-к від 6 серпня 2015 року ОСОБА_4 з 18 червня 2015 року звільнено з посади заступника начальника відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держземагентства у Чернігівській області у зв'язку з прогулом без поважних причин відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізовано Головне управління Держземагентства у Чернігівській області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, а також скороченням чисельності та штату працівників ОСОБА_4 8 травня 2015 року було попереджено про можливе вивільнення відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України та запропоновано посаду заступника начальника відділу ринку та оцінки земель у реорганізованому Головному управлінні Держгеокадастру у Чернігівській області. Від запропонованої посади позивач відмовився.

16 червня 2015 року позивачем до Комісії реорганізації Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області подано заяву, в якій позивач просив припинити трудові відносини з 18 червня 2015 року, після чого надати йому частину невикористаної відпустки строком на 7 днів.

В період з 2 червня 2015 року по 17 червня 2015 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено листком непрацездатності від 17 червня 2015 року серії АГН№049195, яким його зобов'язано стати до роботи з 18 червня 2015 року.

18 червня 2015 року позивач на робочому місці не з'явився, у зв'язку з чим впродовж робочого дня Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області складено 4 акта (9:41, 11:41, 12:59, 17:00). Аналогічні акти складено 19, 22-26 червня 2015.

Позивачу неодноразово направлялися листи (від 18 червня 2015 року №31-25-0.7-10458/2-15, від 23 червня 2015 року №31-25-0.7-10469/2-15, від 24 червня 2015 року № 31-25-0.7-10513/2-15, від 26 червня 2015 року №31-25-0.7-10469/2-15, від 7 липня 2015 року №31-25-0.7-10549/2-15) про необхідність з'явитись до Головного управлінні Держгеокадастру у Чернігівській області для надання пояснень щодо причин відсутності на робочому місці.

Наказом від 6 серпня 2015 року №33 «Про звільнення ОСОБА_4.» позивача звільнено із займаної посади в порядку пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

З огляду на те, що повідомленням про вивільнення позивачу доведено до відома про те, що в разі незгоди із запропонованою посадою згідно зі статтею 49 Кодексу законів про працю України його буде звільнено із займаної посади через 2 місяці з дня ознайомлення з цим попередженням на підставі пункту 6 статті 36 Кодексу законів про працю України і про обов'язок виконання до дня звільнення в повному обсязі службових обов'язків, додержуватись правил внутрішнього трудового розпорядку суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач ні на дату прийняття оскаржуваного наказу, ні продовж всього часу судового розгляду не надав доказів поважності причин своєї відсутності на робочому місці у зв'язку з чим суд касаційної інстанції вважає, що наказ від 6 серпня 2015 року №33 про звільнення ОСОБА_4 на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України є таким, що відповідає діючому трудовому законодавству України.

Крім того, відповідно до частини першої статті 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно зі статтею 149 Кодексу законів про працю України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як визначено пунктом 4 частини 14 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Посилання позивача у касаційній скарзі на те, що з 29 травня 2015 року відповідач передав всі виконувані ним обов'язки іншим посадовим особам Головного управлінням Держземагенства у Чернігівській області в порядку реорганізації не змінює правил внутрішнього трудового розпорядку та графіку роботи.

Доводи ОСОБА_4 щодо допущеної бездіяльності в частині не розгляду його заяви про звільнення та надання частини невикористаної відпустки суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Тобто, не маючи будь-яких відомостей про причини відсутності працівника на робочому місці, роботодавець обмежений чинним законодавством у прийнятті відповідного рішення про звільнення працівника, з огляду на можливість його тимчасової непрацездатності.

Отже, позивач, будучи відсутнім на роботі з 18 червня 2015 року по 6 серпня 2015 року без поважних причин, допустив порушення трудової дисципліни і Головним управлінням Держземагенства у Чернігівській області обґрунтовано його звільнено з посади відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, а тому вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача, скасування наказу від 6 серпня 2015 року №33-к про звільнення його за прогул з 18 червня 2015 року з посади заступника начальника відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держземагенства у Чернігівській області задоволенню не підлягають.

Решта позовних вимог є похідними, а тому також не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, рішення судів відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.