Справа № 2-а-52/11/1512
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2012-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2012 р.Справа № 2-а-52/11/1512

Категорія: 10.3.3Головуючий в 1 інстанції: Петренко В.С

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними, зобов'язання виплатити допомогу по вагітності та пологах за період з 25 грудня 2008 року по 30 квітня 2009 року, зобов'язання виплатити допомогу по догляду за дитиною до 3-х років за період з березня 2009 року по вересень 2009 року включно, зобов'язання здійснити перерахунок щомісячних виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років відповідно до ст. 46 Конституції України та стягнення моральної шкоди, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними, зобов'язання виплатити допомогу по вагітності та пологах за період з 25 грудня 2008 року по 30 квітня 2009 року, зобов'язання виплатити допомогу по догляду за дитиною до 3-х років за період з березня 2009 року по вересень 2009 року включно, зобов'язання здійснити перерахунок щомісячних виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років відповідно до ст. 46 Конституції України та стягнення моральної шкоди.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 (громадянка України) 07.03.2009 року народила сина ОСОБА_5, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 38).

18.03.2009 р. позивачка звернулась з заявою до органу праці та соціального захисту населення Київського району (а.с. 87-88), в якій просила призначити їй лише одноразову допомогу при народженні дитини.

Посилання позивачки, що вона просила призначити їй усі види допомоги спростовуються зазначеною заявою, виконаною на бланку, типова форма якого затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2006р., в якій з переліку усіх можливих видів допомоги - позначка з проханням про призначення міститься лише навпроти одноразової допомоги при народженні дитини.

Вимог щодо призначення позивачці інших видів допомоги, а саме: у зв'язку із вагітністю та пологами, а також допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в заяві від 18.03.2009р. позивачем заявлено не було.

На підставі цієї заяви та доданих до неї документів відповідачем було призначено одноразову допомогу при народженні дитини, про що свідчить наявне в матеріалах справи рішення, оформлене протоколом від 18.03.2009р. (а.с. 86).

Крім того, на третій сторінці зазначеної заяви (а.с. 88) міститься рукописний запис за підписом позивачки ОСОБА_4 наступного змісту «в настоящее время нахожусь в декретном отпуске, оплачиваемом по месту работы».

Враховуючи повідомлені позивачкою обставини, а також її вимоги в заяві щодо виплати їй лише одного виду допомоги - одноразової допомоги при народженні дитини, у Департаменту були відсутні правові підстави для прийняття рішення 18.03.2009р. про призначення ОСОБА_4 інших видів допомоги, а саме: у зв'язку із вагітністю та пологами, а також допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Таким чином, для правильного вирішення даного спору взагалі не має значення факт поновлення на роботі позивачки згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2008 року (а.с. 7-12) та подальше скасування цього рішення апеляційним судом Одеської області 04.03.2009р., оскільки відповідачу - суб'єкту владних повноважень у вказаній заяві від 18.03.2009р. позивачка сама надала відомості про оплату її декретної відпустки за місцем роботи, хоча на момент складання цієї заяви рішення суду про поновлення позивачки на роботі було вже скасоване, а в позові їй - відмовлено.

Суду не надано доказів звернення ОСОБА_4 до відповідача із заявою про виплату їй допомоги у зв'язку із вагітністю та пологами ні до, ні після прийняття зазначеного рішення апеляційним судом Одеської області 04.03.2009р., а тому суд вважає, що Департамент діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а позовні вимоги в частині зобов'язання Департаменту виплатити їй допомогу по вагітності та пологах за період з 25 грудня 2008 року по 30 квітня 2009 року - є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог ОСОБА_4 про зобов'язання відповідача виплатити їй допомогу по догляду за дитиною до 3-х років за період з березня 2009 року по вересень 2009 року включно, зобов'язання здійснити перерахунок щомісячних виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, суд зазначає наступне.

06.10.2009р. ОСОБА_4 знову звернулась з заявою до органу праці та соціального захисту населення Київського району (а.с. 91-92), в якій просила вже призначити їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

На сторінці третій цієї заяви (а.с. 92) міститься рукописний напис, що для розгляду цієї заяви необхідно подати до 06.10.2009р. такі документи: копія паспорту та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду чоловіка, довідку про доходи чоловіка, довідку про склад сім'ї, копію листка непрацездатності.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивачкою було частково виконані ці вимоги. В матеріалах наявна довідка про склад родини (а.с. 89), а також декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги (а.с. 65-68), при цьому суд зазначає, що в декларації відсутні відомості про доходи чоловіка позивачки. Копія паспорту та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду чоловіка, довідку про доходи чоловіка позивачкою надано не було.

Після цього ОСОБА_4 15.10.2009 р. звернулась до відповідача із заявою (а.с. 41, 93), в якій зазначила, що в неї не має можливості збирати безліч довідок, а тому вона просить призначити їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - на загальних підставах.

На підставі викладеного 20.10.2009р. Департаментом було прийнято рішення про призначення допомоги сім'ям з дітьми (а.с. 90), яким призначено позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.10.2009р. по 07.03.2012р. у розмірі 130 грн. щомісячно.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.2001 року, який набрав чинності з 01.01.2001 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Зазначена стаття була виключена на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»від 28.12.2007 року. Дія цієї статті відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Цим судовим рішенням відновлена дія пункту 5 розділу IX Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», відповідно до якого до стабілізації економічного становища в Україні розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно з встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Крім того, статтею 4 Закону України «Про розмір, внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування»від 11.01.2001 року, який прийнятий на виконання Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», дія якої також відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року, визначено, що виходячи з можливостей Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, виплата, передбачена ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»встановлюється в розмірі, не нижчим ніж 23% прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Правовідносини між сторонами з приводу нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років також регулюються нормами Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в новій редакції від 22.03.2001 року, який набрав чинності з 01.01.2002 року.

Стаття 15 цього закону в редакції до 28.12.2007 року встановлювала надання державної допомоги по догляду за дитиною до, досягнення нею 3-річного віку в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років.

Згідно п.3 розділу VIII Прикінцевих положень даного Закону розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтями 15, 18 і 20 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, яка дорівнює 25 відсотків від встановленого рівня прожиткового мінімуму".

Таким чином, на законодавчому рівні з часу набранням законами чинності виплата державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку передбачена в частковому співвідношенні до прожиткового мінімуму, а не в повному обсязі.

Пунктом 23 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»від 28.12.2007 року внесені зміни до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Посилання позивачки на неконституційність положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», якими зменшений розмір виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, що є порушенням ч.3 статті 22 Конституції України, суд не приймає до уваги, оскільки звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод не відбувалось. Порядком введення в дію законів, які встановлюють таку виплату, передбачена виплата допомоги лише в частковому співвідношенні до прожиткового мінімуму з поступовим збільшенням, а не в повному розмірі прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України.

Департамент здійснював нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку в рамках Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції від 27.12.2007 року.

Конституційний Суд України, розглядаючи питання щодо неконституційності внесення Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»від 27.12.2007 року змін до законів України щодо скасування чи зміни обсягу прав і обов'язків, пільг, компенсацій або гарантій (рішення № 10-рп від 22.05.2008 рік) та скасовуючи ці зміни, не визнав неконституційними п.23 розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», яким були внесені зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Згідно ст.147 Конституції України невідповідність тих чи інших положень закону та інших правових актів Конституції України належить лише до компетенції Конституційного Суду України.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, беручі до уваги застосуванням суб'єктом владних повноважень при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до 3-х років положень Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми», які не визнані неконституційними, за відсутністю визначення Верховною Радою України інших розмірів виплат, ніж ті, що передбачені зазначеним законом, суд вважає, що підстав для визнання дій відповідача протиправними немає.

Відсутні також підстави для зобов'язання відповідача виплатити допомогу по догляду за дитиною до 3-х років за період з березня 2009 року по вересень 2009 року включно, зобов'язання здійснити перерахунок щомісячних виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років.

ОСОБА_4 нараховувалася та виплачувалася щомісячно допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 130,00 грн., позивачка не вказує в позові, що вона надавала Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси документи про середньомісячний сукупний дохід сім'ї, також вона не надала ці документи і до позову.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2008 р. № 57 для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, необхідно подати у встановленому порядку довідку про склад сім'ї та декларацію про доходи та майновий стан, яка заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї.

Оскільки позивачкою таких дій зроблено не було, відповідно у Департаменту були відсутні правові підстави для нарахування та виплати ОСОБА_4 допомоги у розмірі, що перевищує мінімальні 130 грн. на місяць.

Крім того, ОСОБА_4 15.10.2009р. звернулась до відповідача із заявою (а.с. 41, 93), в якій зазначила, що в неї не має можливості збирати безліч довідок, а тому вона просить призначити їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - на загальних підставах.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що підстав для перерахунку коштів немає, оскільки позивач не надавала Управлінню документи про середньомісячний сукупний дохід сім'ї, а тому позов в цій частині також задоволенню не підлягає.

Враховуючи відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 Н:В. щодо визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними, зобов'язання виплатити допомогу по вагітності та пологах за період з 25 грудня 2008 року по 30 квітня 2009 року, зобов'язання виплатити допомогу по догляду за дитиною до 3-х років за період з березня 2009 року по вересень 2009 року включно, зобов'язання здійснити перерахунок щомісячних виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог і в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2011 року по справі № 2-а-52/11/1512, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3