Справа № 428/4379/14-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скочій Г.Д.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року справа №428/4379/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 лютого 2016 р. у справі № 428/4379/14-а за позовом ОСОБА_2 до Посадової особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області ОСОБА_3 , Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2014 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Посадової особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області ОСОБА_3, з урахуванням змінених позовних вимог, про визнання протиправними дії посадової особи Управління Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку ОСОБА_3 при призначенні та нарахуванні позивачу спеціальної пільгової пенсії - учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як такі що порушили вимоги ст.ст. 2.3, 8, 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст..ст. 6, 13, 15, 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст..ст. 13, 51, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язання спеціаліста УПФУ ОСОБА_4 провести перерахунок розміру спеціальної пільгової пенсії у відповідності з вимогами ст.ст. 6, 13, 15, 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст.ст. 13, 51, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки СПО «Азот» від 30.12.2010 року про перерахунок розміру заробітку ОСОБА_2 за час роботи щодо участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, а саме, із заробітку 1868 рублів СРСР; провести перерахунок розміру спеціальної пільгової пенсії із застосуванням загальногалузевої заробітної плати за 2003 рік в розмірі 462 грн. 59 коп.; скасування призначеної пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язання провести розрахунок спеціальної пільгової пенсії на підставі ст..ст. 6, 13, 15, 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст..ст. 51, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; провести виплату раніше незаконно виплаченої пільгової пенсії з 2004 по 2014 року на підставі ст.. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням втрати частини доходів; стягнення і відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 709 020 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., разом 809 020 грн. (а.с. 1-10).

В обґрунтування позову зазначив, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії. З 1973 року по 1990 рік працював у СПО «АЗОТ» за списком № 1 (робота у особливо небезпечних умовах та особливо шкідливих умовах праці). Спеціаліст УПФУ ОСОБА_4, ігноруючи вказані факти та вимоги закону, неправильно застосувала вимоги закону призначив йому пенсію на загальних підставах. До Пенсійного фонду посадовими особами СПО «АЗОТ» була надана особисто начальнику УПФУ в м. Сєвєродонецьку довідка про його заробітну плату для нарахування розміру пенсії за час участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який склав 1867 рублів 84 копійки СРСР (за лютий 1988 року), але цей розмір не був врахований при призначенні йому пенсії. При перерахунку пенсії, відповідач не застосувала середньо галузеву заробітну плату за 2003 рік в розмірі 462,59грн. Також в 2005 році ним була надана довідка про заробіток від 01.08.1992 р. за період перебування в зоні ЧАЄС, яка була знищена. Неврахування довідки для розрахунку пенсії призвело до зменшення її розміру.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 31 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання ОСОБА_2 таким, що не мав права на призначення пенсії згідно зі ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визнання протиправними дій посадової особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області ОСОБА_3 при призначенні та нарахуванні у 2004 році ОСОБА_2 спеціальної пільгової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював за списком № 1, зобов'язання посадової особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області ОСОБА_3 провести перерахунок розміру спеціальної пільгової пенсії згідно з вимогами ст.ст. 6, 13, 15, 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.ст. 51, 56, 57 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки СВО «Азот» від 30.12.2010 року виходячи з розміру заробітку в сумі 1868 рублів СРСР за період з 01.01.2004 року по 28.01.2014 року, зобов'язання посадової особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області ОСОБА_3 провести перерахунок розміру спеціальної пільгової пенсії із застосуванням середньогалузевої заробітної плати за 2003 рік в розмірі 462 гривні 59 копійок за період з 01.01.2004 року по 28.01.2014 року, стягнення та відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 504 000 гривень (20 400 гривень ненарахованої пенсії за період з 01.01.2004 року по 01.01.2014 року та 300000 гривень втраченої вигоди за період з 01.01.2004 року по 01.01.2014 року згідно з розрахунком, наведеним у позовній заяві) залишено без розгляду. Ухвалу позивачем не оскаржено (т.1, а.с. 14-15).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (т. 2, а.с. 110-111).

Позивач із зазначеною ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В апеляційні скарзі просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання також не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України , органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої, апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 28.01.1993 року (том 1, а.с. 12).

Відповідно до матеріалів пенсійної справи, за заявою позивача від 16.11.2004 року про призначення йому пенсії за віком, як учаснику ЧАЕС, 24.11.2004 року, відповідно до розпорядження УПФУ 190461, позивачу призначена пенсія за віком за Списком №1 зі зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЄС 2 категорії з 05.11.2004 року. Загальний страховий стаж роботи ОСОБА_2 склав 25 років 4 місяці 14 днів, в тому числі за списком № 1 - 15 років 10 місяців 07 днів (том 1, а.с. 170). Стаж роботи позивача, згідно наданих ним документів, у зоні відчуження склав 5 місяців 13 днів. Загальний індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітку для призначення пенсії ОСОБА_2 розрахований відповідачем згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України №1783 від 20.11.2003 року «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» склав 2,02176. Розрахунок заробітку ОСОБА_2 для обчислення пенсії зроблено відповідачем згідно Указу Президента «Про грошову реформу» від 25.08.1998 року № 762/96, а пенсія позивачу розрахована відповідачем із заробітку за період з 01.05.1985 року по 30.04 1999 року (60 місяців).

ОСОБА_2, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 11 років, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а розрахунок пенсії проведено за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Дані обставини встановлені при розгляді справи № 2а-321/09/1270 та викладені в постанові Луганського окружного адміністративного суду від 07.05.2009 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.07.2009 року.

Приймаючи рішення, суд першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку, що основна пенсія ОСОБА_2 призначена і виплачується згідно чинного законодавства та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зробити перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.07.2009 року позивачем не оскаржена. На час апеляційного розгляду рішення судів не скасовані та є чинними.

За змістом ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що суть позову полягала у вимозі про визнання порушення відповідачем права на призначення спеціальної пільгової пенсії, порушення норм Конституції України та фальсифікації правильності призначення пенсії. Проте, доводи позивача є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів вважає безпідставними також доводи апелянта щодо незастосування відповідачем положень ст.ст. 51, 56, 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки з матеріалів пенсійної справи вбачається, що на виконання рішень суду, УПФУ в місті Сєвєродонецьку Луганської області здійснено перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.. 51 цього Закону, а розрахунок стажу проведено з урахуванням ст. 56 вказаного Закону.

Відповідно до ст.. 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стосовно вимог апелянта щодо зобов'язання відповідача надати пояснення, колегія суддів зазначає, що відповідно частини 3 статті 49 КАС України, давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення є правом осіб, які беруть участь у справ.

Посилання щодо зникнення документів із пенсійної справи є виключно припущеннями апелянта та не підтверджено будь-якими доказами.

Щодо доводів апелянта про порушення кримінальної справи стосовно посадових осіб УПФУ в місті Сєвєродонецьку Луганської області, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

За змістом цієї норми, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі. Позивачем не надано доказів щодо прийняття будь-яких рішень про встановлення протиправний дій з боку працівників Пенсійного фонду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у стягненні матеріальної і моральної шкоди, оскільки відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Суд першої інстанції не встановив винних дій чи бездіяльності в діях відповідача. При призначенні пенсії відповідач керувався чинним законодавством. Будь-яких інших доказів на підтвердження завданих матеріальної та моральної шкоди позивачем не надано.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення .

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 лютого 2016 року у справі № 428/4379/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів: Л.В. Ястребова

Д.В. Ляшенко

І.Д. Компанієць