Справа № К/9991/63071/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Київ К/9991/63071/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Загороднього А.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 17 червня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року в справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про призначення пенсії на пільгових умовах,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним позовом й з урахуванням уточнення позовних вимог просив суд поновити строк оскарження рішення управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області від 29 березня 2010 року № 25 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області від 14 вересня 2010 року № 3070-к-01; скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області від 29 березня 2010 року № 25 в частині відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області від 14 вересня 2010 року №3070-к-01; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області призначити пенсію з 11 березня 2010 року та сплатити пенсійне забезпечення з 11 березня по 02 серпня 2010 року; стягнути з управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області витрати, пов'язані з правовою допомогою.

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 17 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, позивач просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4, зокрема, з 03 серпня 1998 року по 11 лютого 2008 року працював на посаді помічника командира загону Десятого воєнізованого гірничо-рятувального загону Державної воєнізованої гірничо-рятувальної служби вугільної промисловості.

11 березня 2010 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 225 від 29 березня 2010 року управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області відмовило у призначенні пенсії у зв'язку з тим, що відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заявнику необхідно мати не менше 25 років роботи на підземних роботах відповідно до переліку підземних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, а відповідно до наданих документів заявник фактично має 18 років 04 місяці 04 дні стажу роботи, що недостатньо для призначення такого виду пенсії. При підрахунку пільгового стажу роботи за період з 06 вересня 1989 року по 01 вересня 1996 року виключено участь у страйках 05 місяців 20 днів, а період роботи у 10 воєнізованому гірничорятувальному загоні з 03 серпня 1998 року по 11 лютого 2008 року не зарахований оскільки посада командира загону у списках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, не значиться, а зарахована у пільговий стаж роботи за списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області від 14 вересня 2010 року № 3074-к-01 залишено скаргу ОСОБА_4 на рішення управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області від 29 березня 2010 року без задоволення, оскільки він не має стажу роботи на провідних професіях, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому для зарахування до пільгового стажу по 9 місяців за кожний повний рік його роботи на посаді помічника командира 10 воєнізованого гірничорятувального загону немає підстав.

Листом від 04 січня 2011 року Пенсійний фонд України, розглянувши звернення ОСОБА_4 щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, повідомив, що у зв'язку з відсутністю необхідних 25 років стажу підземної роботи за Списком робіт і професій, які дають право на пенсію незалежно від віку, у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було відмовлено правомірно.

Відповідно до рішень управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, а також довідки про розрахунок стажу, позивач має страховий стаж 34 роки 03 місяці 06 днів, з них пільговий стаж відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 08 років 04 місяці 04 дні (у тому числі період строкової служби), за списком № 1 - 09 років 06 місяців 10 днів.

Відмовляючи у задоволенні позову міський суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що підстав для скасування рішень відповідачів про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах немає у зв'язку з відсутністю підстав для перерахунку пільгового стажу.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач з 03 серпня 1998 року по 11 лютого 2008 року працював на посаді помічника командира загону Десятого воєнізованого гірничо-рятувального загону Державної воєнізованої гірничо-рятувальної служби вугільної промисловості, діяльність якої у зазначений період була регламентована Положенням про Державну воєнізовану гірничорятувальну службу у вугільній промисловості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1992 року № 608 та Положенням про Державну воєнізовану гірничорятувальну службу у вугільній промисловості, затвердженого наказом Міністерства вугільної промисловості України від 05 грудня 2006 року № 576.

Зазначеними нормативно-правовими актами було встановлено, що воєнізований гірничорятувальний загін об'єднує три і більше гірничорятувальних взводів, обслуговує одне або кілька виробничих об'єднань з видобутку та переробки вугілля, забезпечує весь комплекс гірничорятувальних робіт залежно від складності аварійної ситуації.

Гірничорятувальний взвод складається з п'яти або більше гірничорятувальних відділень і є первинним оперативним підрозділом загону ДВГРС, здатним проводити аварійно-рятувальні роботи в повному обсязі.

Гірничорятувальне відділення є первинною оперативною одиницею взводу ДВГРС, здатною виконувати окремі завдання з ліквідації аварії. До його складу входять: командир, 5 - 6 респіраторників і водій оперативного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Розділом ІІІ цього Списку передбачено, що право на пенсію незалежно від віку за певних умов мають особи, що працювали на посадах в гірничорятувальних частинах, які обслуговують шахти і рудники, небезпечні щодо газодинамічних явищ, гірничих ударів, надкатегорійні і третьої категорії за газом, а саме: респіраторник, командири відділень і взводів, їх заступники (помічники).

Керівники воєнізованого гірничорятувального загону, тобто вищої ланки ніж взвод, не включені до зазначеного Списку, й відповідно робота позивача на посаді помічника командира загону Десятого воєнізованого гірничо-рятувального загону не дає йому права на пенсію незалежно від віку.

Посилання позивача на роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8 є неприйнятним, оскільки воно не є нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» визначено, що страйк - це тимчасове колективне добровільне припинення роботи працівниками (невихід на роботу, невиконання своїх трудових обов'язків) підприємства, установи, організації (структурного підрозділу) з метою вирішення колективного трудового спору (конфлікту).

Відповідно до статті 28 цього Закону, яка визначає наслідки участі працівників у страйку, час страйку працівникам, які беруть у ньому участь, не оплачується. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

Відповідно до довідки про кількість підземних виходів, страйків, безкоштовних відпусток, роботи на поверхні, наданої відокремленим підрозділом «Шахта «Центральна» на запит суду першої інстанції, у 1991 році позивач брав участь у страйках у березні (20 днів) та квітні (16 днів), заробітна плата у цей час не нараховувалась.

Оскільки відсутня інформація про визнання страйків на відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» державного підприємства «Красноармійськвугілля» у 1991 році незаконними, суди попередніх інстанцій з урахуванням вимог Законів України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» та «Про пенсійне забезпечення» правомірно виходили з того, що час участі у страйку (36 днів) підлягає зарахуванню в спеціальний трудовий стаж ОСОБА_4

У обґрунтування касаційної скарги позивач посилався на не дослідження та ненадання судами попередніх інстанцій правової оцінки наданому ним листу Пенсійного фонду України від 04 квітня 2008 року № 5911/02-20 та листу Міністерства праці та соціальної політики України від 23 жовтня 1998 року № 02-01-6/890-8, які підтверджують право виходу на пенсію на пільгових умовах та врахування періоду роботи з 03 серпня 1998 року по 12 серпня 2008 року на посаді помічника командира загону 10 воєнізованого гірничорятувального загону на підставі статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте посилання є неправомірним, оскільки такі листи мають рекомендаційний та роз'яснюючий характер та не є нормативно-правовими актами з обов'язковим застосуванням.

Також у касаційній скарзі позивач посилався, що відповідно до Закону України «Про професійно-технічну освіту» відповідач повинен був зарахувати 2 дні навчання (30-31 березня 1979 року) у пільговий стаж, проте таке посилання є також помилковим, оскільки оскаржуваними рішеннями відповідачів питання зарахування даного стажу до пільгового не вирішувалося.

Незаконним є посилання на недотримання судом першої інстанції вимог статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України в частині не вирішення позовної вимоги щодо законності рішення Пенсійного фонду України від 04 січня 2011 року № 29959/к-11, оскільки після уточнення позовних вимог у березні 2011 року позивач не заявляв такої вимоги.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Димитровського міського суду Донецької області від 17 червня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: