Справа № 824/36/16-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/36/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимофєєва А.О.,

представника позивача Бурми С.В.,

представників відповідача Шеромова В.Д., Олара В.Г., Ватаман О.В., Вакарчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рязань-Інвест" до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рязань-Інвест" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1149406,25 грн, у тому числі за основним платежем 919525 грн та за штрафними санкціями в розмірі - 229881,25 грн.

Позов мотивовано тим, що підставою для прийняття спірного рішення стали суб'єктивні висновки посадових осіб, які здійснювали перевірку та припущення щодо відсутності ділової мети та фіктивності господарських операцій, які відбувалися між ТОВ "Рязань-Інвест" та його контрагентами ТОВ "Агросота" і ПП ІТФ "Інтермбуковина".

Так, позивач спростовує висновки посадових осіб відповідача щодо незаконності включення ТОВ "Рязань-Інвест" до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 49833,25 грн від господарських операцій з контрагентом ТОВ "Агросота" в зв'язку з низкою кримінальних проваджень, які перебувають на стадії досудового розслідування з фабулою вчинення групою невстановлених слідством осіб кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5, ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України.

Щодо висновків посадових осіб відповідача, які проводили перевірку, про відсутність реального характеру та ділової мети у здійснених господарських операцій та укладеному 10.10.2013 року договорі підряду за №1 з ПП ІТФ "Інтермбуковина", позивач наполягав на тому, що ТОВ "Рязань-Інвест" в повній мірі дотрималося вище вказаних вимог податкового законодавства та правомірно включило до податкових декларацій з податку на додану вартість податковий кредит за відповідні податкові звітні періоди на суму ПДВ 874519,0грн., який включений в ціну виконання підрядних робіт, що була попередньо оплачена на рахунок ПП ІТФ "Інтермбуковина" відповідно до умов укладеного між сторонами договору. Відтак, зазначає позивач, визначення ТОВ "Рязань-Інвест" податковим повідомленням-рішенням грошових зобов'язань з ПДВ на суму 874519,0 грн по господарським правовідносинам позивача з ПП ІТФ "Інтермбуковина" є безпідставним та протиправним.

Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких повідомив, що перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 919 525 грн, внаслідок включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, в яких надані неправдиві відомості щодо змісту проведених операцій.

Підставою для зазначених вище висновків за матеріалами проведеної перевірки стало завищення податкового кредиту за березень 2014 року на суму 49833 грн по контрагенту постачальнику ТОВ "Агросота", внаслідок нереальності здійснених господарських операцій з одержання матеріалів від контрагенту ТОВ "Агросота".

Так, вказує відповідач, у позивача відсутній рахунок-фактура, на який вказується в договорі поставки, що укладався між позивачем та ТОВ "Агросота". За відсутності такого первинного документу, вказує відповідач, не є можливим визначити кількість, якість, ціну та строки поставки товару, визначити момент настання відповідальності, передбачені договором.

Окрім того, відповідачем використано наявну в ДПІ у м. Чернівцях податкову інформацію, згідно змісту якої ТОВ "Агросота" відсутнє за юридичною адресою, а за результатами здійснених заходів щодо розшуку платника - місцезнаходження ТОВ "Агросота" не встановлено, інформація щодо зміни місцезнаходження ТОВ "Агросота" до ДПІ у м. Чернівцях не надходила.

Також, відповідач повідомляє, що перевіркою позивача встановлено завищення податкового кредиту за лютий 2014 року - травень 2015 року на суму 874519,0 грн. по контрагенту - постачальнику ПП ІТФ "Інтермбуковина", внаслідок нереальності здійснених господарських операцій з одержання будівельно-монтажних робіт та ТМЦ від контрагента ПП ІТФ "Інтермбуковина".

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували з підстав, наведених в письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини в справі, оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Так, судовим розглядом встановлено, що позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Рязань-Інвест" (ТОВ "Рязань-Інвест") () - зареєстровано 25.06.2012 р. (свідоцтво про державну реєстрацію №807287 серії ААВ) та взято на податковий облік 26.06.2012 р. за №59348.

На підставі направлень ДПІ у м. Чернівцях від 30.10.2015 р. №000879, №000880 та від 03.11.2015 р. №000898, наказу №477 від 29.10.2015 р. посадовими особами відповідача з 30.10.2015 р. по 09.11.2015 р. була проведена документальна позапланова перевірка ТОВ "Рязань-Інвест" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання валютного та іншого законодавства з період з 01.06.2012 р. по 01.06.2015 р.

За результатами перевірки складено акт від 16.11.2015 р. №1328/24-12-22-08/38224208 (далі - Акт перевірки).

На підставі висновків, зафіксованих в Акті перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення рішення №08 від 04.12.2015 року, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1149406,25 грн, у тому числі за основним платежем 919525 грн та за штрафними санкціями в розмірі - 229881,25 грн.

Як слідує з висновків акту перевірки, позивачем порушено вимоги п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим занижено податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 919 525 грн, в т. ч.: за лютий 2014р. на 2450 грн, за березень 2014р. на 337101 грн, за квітень 2014р. на 62190 грн, за травень 2014 р. 91044 грн, за червень 2014 р. на 62640 грн, за липень 2014 р. на 91044 грн, за вересень 2014 р. на 91882 грн, за жовтень 2014 р. на 51667 грн, за листопад 2014 р. на 23333 грн, за грудень 2014 р. на 22334 грн, за лютий 2015 р. на 74500 грн, за квітень 2015 . на 7673 грн, за травень 2015 р. на 1667 грн.

На підставі акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.12.2015 р. №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1149406,25 грн., у тому числі за основним платежем 919525 грн та штрафними санкціями в розмірі 229881,25 грн.

Зазначені порушення, як встановлено перевіркою, допущені позивачем у взаємовідносинах з контрагентами ТОВ "Агросота" та ПП ІТФ "Ітермбуковина".

Так, ТОВ "Рязань - Інвест" за період лютий 2014 року - травень 2015 року сформовано податковий кредит по ПДВ на загальну суму 874 518 грн на підставі податкових накладних, постачальником в яких значиться ТОВ "Інтермбуковина" (м. Чернівці, , ІПН 21) та включено до реєстру отриманих податкових накладних, додатку 5 до Декларації з податку на додану вартість.

Перевіркою було встановлено, що в регістрах бухгалтерського обліку за період з лютого 2014 року по травень 2015 року містяться відомості про те, що ТОВ "Рязань-Інвест" в безготівковому порядку перерахувало ПП ІТФ "Інтермбуковина" попередню оплату за будівельні роботи згідно договору №1 від 10.10.2013 р. всього в сумі 6 060 627,94 грн в тому числі ПДВ в сумі 1010104,65 грн.

З фактично перерахованої суми попередньої оплати, до складу якої включено ПДВ в сумі 1010104,65 грн ТОВ "Рязань-Інвест" сформувало та включило до податкових декларацій з податку на додану вартість податковий кредит за відповідні податкові звітні періоди на суму ПДВ 874519 грн.

Між позивачем та ПП ІТФ "Інтермбуковина" 10.10.2013 р. укладено договір підряду №1, згідно умов якого ТОВ "Рязань-Інвест" є замовником виконання будівельних та монтажних робіт, а ПП ІТФ "Інтермбуковина" є підрядником, що зобов'язується виконати будівельні та монтажні роботи як власними силами, так залученими силами інших юридичних та фізичних осіб.

Пунктом 3.1 договору установлений термін виконання робіт по договору - 31.12.2015 року, відповідно до п.4.1 договору ТОВ "Рязань-Інвест" взяло на себе зобов'язання після підписання цього договору перерахувати підряднику аванс у розмірі, зазначеному у додатку до договору та рахунку. Згідно з п. 4.2. договору, остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюються згідно підписаного сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (форми КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форми КБ-3).

Пункт 6.1 договору підряду передбачає, що підрядник не пізніше 25-го числа поточного місяця передає ТОВ "Рязань-Інвест" для підписання акт приймання виконаних робіт (форма КБ-2) з усіма розрахунками та підтверджуючими документами бухгалтерського обліку та витрат матеріальних ресурсів. При цьому, ТОВ "Рязань-Інвест" не більше трьох днів розглядає та підписує акт приймання виконаних робіт або надає мотивовану відмову в його підписанні.

З метою забезпечення підрядника необхідними фінансовими ресурсами, у тому числі для закупівлі передбачених для використання при виконанні робіт матеріалами, сторони дійшли згоди щодо попередньої оплати виконання робіт по договору підряду, на підставі чого підряднику було проавансовано в безготівковому порядку 6 060 627,94 грн, в тому числі ПДВ в сумі 1010104,65 грн.

Вказані підрядні роботи замовлялися ТОВ "Рязань-Інвест" на підставі укладеного між позивачем та ТОВ "Будинок Торгівлі "Рязань" Інвестиційним договором від 18.07.2012 року на завершення реконструкції в порядку пайової участі об'єкту будинку торгівлі "Рязань" на земельній ділянці площею 0,4521 га, яка розташована за адресою вул. Героїв Майдану (вул. Червоноармійська), 56 у місті Чернівці, згідно з умовами якого саме на ТОВ "Рязань-Інвест" покладено обов'язок замовити та оплатити весь обсяг робіт по завершенню будівництва та реконструкції вище вказаного об'єкту.

Разом з тим, посадовими особами відповідача, що здійснювали перевірку зроблено висновок про те, що за період, який перевірявся, документів бухгалтерського та податкового обліку, що свідчать про виконання робіт не надано.

Однак, згідно з умовами договору за період, що перевірявся сторони не повинні були здійснювати приймання-передачі виконаних робіт, адже зміст договору підряду визначає строк виконання підрядних робіт - до 31.12.2015 року (п. 3.1.) та обов'язок підрядника підготувати та надати замовнику акт приймання виконаних робіт установленої форми не періодично, а не пізніше 25 числа поточного місяця, яким, за змістом п. 3.1. договору підряду, є грудень 2015 року, оскільки ним, як зазначено вище, встановлений кінцевий термін виконання робіт - 31.12.2015 року.

Окрім того, ухвалою господарського суду Чернівецької області від 08.10.2015 р. у справі 5027/1297-б/2011, що залишена в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 р. затверджено звіт керуючого санацією ТОВ "Будинок Торгівлі "Рязань" (Генпідрядника за Інвестиційним договором, що укладений з позивачем).

Так, згідно звіту керуючого санацією ТОВ "Будинок Торгівлі "Рязань" про виконання понад 70% будівельних робіт на об'єкті підтверджено виконання плану санації боржника в частині завершення будівництва належного йому об'єкту, при тому, що таке будівництво здійснюється виключно силами та коштами ТОВ "Рязань-Інвест" на підставі вище вказаного Інвестиційного договору та засобами залучення підрядників, у тому числі й ПП ІТФ "Інтермбуковина".

Зазначені обставини спростовують висновки відповідача щодо відсутності реального характеру та ділової мети у здійснених господарських операцій та укладеному договорі підряду з ПП ІТФ "Інтермбуковина".

Твердження посадових осіб, які здійснювали перевірку щодо не надання документів бухгалтерського та податкового обліку, які свідчать про виконання робіт спростовуються тим, що згідно з умовами договору за перевіряємий період сторони не повинні були здійснювати приймання-передачі виконаних робіт, ТОВ "Рязань-Інвест" тільки зобов'язана здійснювати їх авансування через попередню оплату, при цьому, будівельні документи (акти прихованих робіт, журнали виконання робіт) складаються та ведуться по мірі їх виконання.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до внесених сторонами 01.10.2015 року до договору підряду змін і доповнень, між ТОВ "Рязань-Інвест" та ПП ІТФ "Інтермбуковина" був складений проміжний акт приймання виконаних робіт за формою КБ-2в від 10.10.2015 року, що само по собі підтверджує фактичність та реальність укладеного договору підряду. Проте, перевіркою охоплювався період діяльності ТОВ "Рязань-Інвест" починаючи з 01.06.2012 року та закінчуючи 01.06.2015 року, тому вказані документи не витребовувалися та не підпали під перевірку.

З матеріалів справи вбачається також, що ПП ІПФ "Інтермбуковина" належним чином задекларувало податкові зобов'язання з ПДВ в даному періоді на суму отриманих від позивача попередніх оплат.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що податковий орган дійшов помилкового висновку про безтоварність досліджуваних господарських операцій між позивачем і ПП ІТФ "Інтермбуковина" та заниження суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 874519,0 грн.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам в цій частині суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 4 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлені ст. 198 ПК України.

Пунктом 198.1 ст. 198 цього Кодексу визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.4 ПК України та п. 3 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» від 01.11.2011 року № 1379 податкова накладна виписується в день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Податкова накладна, згідно п. 6.2 зазначеного Порядку є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

З матеріалів справи вбачається, що контрагентом ПП ІТФ "Інтермбуковина" податкові накладні виписано з дотриманням вимог п. 187.1 ст. 187, п. 201.4 ст. 204 ПК України, вони відповідають датам та сумам попередньої оплати згідно з платіжними дорученнями на перерахування коштів.

На виконання пунктів 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України ПП ІТФ "Інтермбуковина" надало ТОВ "Рязань-Інвест" підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою податкові накладні, тому, згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України у позивача були підстави для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, суд робить висновок про те, що позивачем правомірно включено до податкових декларацій з податку на додану вартість податковий кредит за відповідні податкові звітні періоди на суму ПДВ 874519,0 грн., який включений в ціну виконання підрядних робіт, що була попередньо оплачена на рахунок ПП ІТФ "Інтермбуковина" відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Отже, податкове повідомлення-рішення в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на суму 874519,0 грн по господарським правовідносинам позивача з ПП ІТФ "Інтермбуковина" є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, відповідачем, на підставі п. 123.1 ст.123 ПК України, накладено на позивача штраф в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

Тому, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення в цій частині також підлягає скасуванню.

За таких обставин, адміністративним позов в зазначеній частині підлягає задоволенню.

Щодо взаємовідносин з контрагентом "Агросота", внаслідок чого спірним рішенням податкового органу позивачу визначено грошове зобов'язання в розмірі 49833 грн суд зазначає наступне.

Так, як встановлено перевіркою, порушення, яке допущене позивачем у взаємовідносинах з контрагентом "Агросота" () полягає, зокрема, у тому, що позивач незаконно включив до задекларованих ТОВ "Рязань-Інвест" показників у рядку 10.1 колонки Б Декларації "придбання з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків" на суму 298999,50 грн, в т.ч. ПДВ 49833,25 грн з господарських операцій, які полягали у поставці з боку товариства з обмеженою відповідальністю "Агросота" у власність ТОВ "Рязань-Інвест" на загальну суму 298999,50 грн., в т.ч. ПДВ 49833,25 грн.

Як стверджує позивач, під час складання акту перевірки працівниками ДПІ, а також під час його розгляду та прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення керівник ДПІ у м. Чернівцях не врахували, що правовідносини між ТОВ "Рязань-Інвест" та ТОВ "Агросота" врегульовані договором на поставку матеріалів від 28.03.2014 року №17/2014, предметом якого є оплатна передача з боку ТОВ "Агросота" товару (арматури металевої) у власність ТОВ "Рязань-Інвест", який був наданий посадовим особам, що здійснювали перевірку та відображений у змісті Акту перевірки. При цьому, наполягає позивач, факт поставки товару у власність ТОВ "Рязань-Інвест" підтверджується належним чином оформленими видатковою накладною від 31.03.2014 року №54, податковою накладною від 31.03.2014 року №40, товарно-транспортною накладною від 31.03.2014 року №12 та від 31.03.2014 року №13, а фактична оплата за придбаний позивачем товар була здійснена в безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням від 14.04.2014 року №120.

Між тим, в ході судового розгляду справи обставини, на які посилається позивач, як на підстави протиправності спірного рішення в частині, що стосується взаємовідносин з ТОВ "Агросота" не знайшли свого підтвердження.

Так, між ТОВ "Агросота" та ТОВ "Рязань-Інвест" 28 березня 2014 року укладено договір поставки №17/2014, згідно пункту 1.1 якого постачальник (ТОВ "Агросота") зобов'язується прийняти та своєчасно здійснити розрахунки за арматуру металеву у кількості, за якістю та цінами, вказаними у рахунку-фактурі до Договору (далі - рахунок-фактура), який є невід'ємною частиною договору №17/2014.

У відповідності до п. 2.2. вищезазначеного договору кількість товару вказується у рахунку-фактурі на кожну поставку окремо. Згідно п. 3.1 договору №17/2014 ціна на товар на кожну окрему поставку визначається рахунку-фактурі до даної поставки, що є невід'ємною частиною договору. Загальна вартість договору складає загальну суму по усіх рахунках-фактурах до даного договору (п. 3.2 договору №17/2014).

Відповідно до розділу 4 п. 4.1 умови та строки постачання товару зазначені у рахунку-фактурі. На кожну партію товару постачальник зобов'язується надати наступний пакет документів: рахунок-фактуру, видаткову накладну, податкову накладну.

Розділ 5 договору №17/2014 визначає умови приймання-передачі товару. Так, згідно п.5.1 цього розділу зазначається, що умови та строки постачання товару зазначаються у рахунку-фактурі.

Отже, рахунок-фактура згідно договору поставки, який регулює господарські відносини між ТОВ "Агросота" та ТОВ "Рязань-Інвест" є важливим первинним документом, невід'ємною частиною договору та містить його істотні умови.

В силу наведеного, суд погоджується з висновком відповідача, що відсутність рахунку-фактури унеможливлює визначення кількості, якості, цін і строків поставки товару, а також вказує на неможливість проведення відповідних господарських операцій.

Окрім того, згідно змісту акту перевірки, при проведенні аналізу наявної в ДПІ у м.Чернівцях інформації встановлено, що ТОВ "Агросота" за період січень - серпень 2014 року сформовано податковий кредит (99,9%) за рахунок постачальника ТОВ "Зеленецьке" -с/г продукції (соя).

До ДПІ у м. Чернівцях листом за №1028/7/24-11-22-013 з Хотинської ОДПІ надійшов акт від 28.05.2014 року за №260/2200/30795974 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Зеленецьке" () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.03.2014 року" для врахування в роботі.

Відповідно до матеріалів акту перевірки надісланого Хотинською ОДПІ встановлено, що на виконання постанови слідчого управління фінансових розслідувань ТУ Міндоходів у Чернівецькій області від 14 жовтня 2014 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Зеленецьке" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2014 року, за результатами якої документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із підприємствами-покупцями, а саме: ТОВ "Агросота" на суму ПДВ 1 526 107 грн щодо реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва.

Крім цього, використано наявну в ДПІ у м. Чернівцях податкову інформацію, а саме:

- акт від 07.08.2014 року №452/24-12-22-02-12/37240351 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Агросота" () з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з контрагентами постачальниками та покупцями за грудень 2013 року, січень, лютий, березень 2014 року";

- податкова інформація "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Агросота" () за період листопад - грудень 2013 року, січень - серпень 2014 року.

У відповідності до висновків, що містяться в зазначеній податковій інформації ТОВ "Агросота" відсутнє за юридичною адресою. За результатами здійснених заходів щодо розшуку платника місцезнаходження ТОВ "Агросота" не встановлено. Інформація щодо зміни місцезнаходження ТОВ "Агросота" до ДПІ у м. Чернівцях не надходила.

Згідно зібраної інформації операції з купівлі-продажу робіт, послуг не підтверджуються стосовно врахування місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

ТОВ "Агросота" за період січень - серпень 2014 року сформовано податковий кредит (99,9%) за рахунок постачальника ТОВ "Зеленецьке".

В свою чергу, ТОВ "Зеленецьке" згідно актів перевірок ОДПІ у Хотинському районі, ДПІ у м. Чернівцях ТУ ДФС У Чернівецькій області та відповідно даних "Перегляд результатів співставлення - Аналітичної системи - АС Податковий блок" є основним постачальником ТОВ "Агросота" в січні - березні 2014 року не металопродукції (арматура міра), а сільськогосподарської продукції (соя, соняшник).

Проведеною позаплановою перевіркою ТОВ "Рязань-Інвест", за результатами якої відповідачем винесено спірне рішення, встановлено невідповідність номенклатури придбаних товарно-матеріальних цінностей ТОВ "Агросота" та реалізованих на ТОВ "Рязань-Інвест".

В силу зазначених вище обставин в сукупності, встановлених в ході перевірки позивача, суд вважає, що відповідачем зроблено вірний висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій між ТОВ "Агросота" та ТОВ "Рязань - Інвест".

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас, в статті 83 ПК України визначено матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, якими зокрема, є податкова інформація та інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно пункту 7.1 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної фіскальної служби зустрічних звірок, обміну податковою інформацією при здійсненні податкового контролю, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 17.07.2015 №511 передбачено, що результати проведеної зустрічної звірки суб'єкта господарювання та отримана податкова інформація опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів для інформаційно-аналітичного забезпечення і підлягають врахуванню відповідно до ст. 83 Кодексу, в матеріалах перевірки платника податків органом ДФС - ініціатором.

Таким чином, враховуючи відсутність рахунку-фактури, як невід'ємної частини договору поставки, укладеного між позивачем і ТОВ "Агросота", а також вище зазначену податкову інформацію щодо ТОВ "Агросота", відповідач дійшов правильного висновку щодо не підтвердження реальності здійснених господарських операцій між ТОВ "Рязань-Інвест" і зазначеним контрагентом.

З урахуванням наведених обставин, слід прийти до висновку про те, що позивачем незаконно включено до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 49833,25 грн від господарських операцій з контрагентом "Агросота". В свою чергу, податкове повідомлення-рішення в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 49833,25 грн та штрафних санкцій є правомірним, а позов в зазначеній частині немає підстав для задоволення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів, що підтверджують порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України по взаємовідносинах позивача з ТОВ "ПП ІТФ "Інтермбуковина" та як наслідок не доведено правомірності податкового повідомлення-рішення в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 869 692,00 грн та штрафних санкцій в розмірі 217 423 грн. Водночас, надано достатньо аргументів та доводів, які свідчать, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення в іншій частині прийняте обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та податковим законодавством України.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративним позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідовлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 04.12.2015 р. № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 869 692,00 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 217 423 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області витрати по оплаті судового збору в розмірі 16 206,63 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 16 березня 2016 р.