Справа № 826/18273/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Київ К/800/8648/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015

у справі № 826/18273/14

за позовом Приватного акціонерного товариства "МТС Україна"

до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 11.11.2014 № .

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В поданих запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань правильності обчислення та своєчасності сплати до державного бюджету ПДВ при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Фракія» за період січень, березень 2014 року, ПП «НЕОПОЛ» за період лютий 2014 року, ТОВ «ВКП «ДЕМА», ТОВ «Євроінформ», ТОВ «КОЛЛ-СТАР» за період березень 2014 року, складено акт від 31.10.2014 №1275/28-10-42-10/1433393, в якому встановлені, зокрема, порушення вимог п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 953 276,00 грн.

На підставі акта перевірки, 11.11.2014 відповідачем прийняте спірне податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 429 914,00 грн., в тому числі основний платіж - 953 276,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 476 638,00 грн.

Скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, факт здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «Фракія», ПП «НЕОПОЛ», ТОВ «ВКП «ДЕМА», ТОВ «Євроінформ» та ТОВ «КОЛЛ-СТАР», на виконання умов договорів поставки, надання послуг та підряду, підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності, зокрема, податковими і видатковими накладними, актами прийому-передачі наданих послуг, атами здачі-прийняття товару.

Оплата за вказаними договорами здійснювалась у безготівковій формі.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з ТОВ «Фракія», ПП «НЕОПОЛ», ТОВ «ВКП «ДЕМА», ТОВ «Євроінформ» та ТОВ «КОЛЛ-СТАР», що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

Також, слід зазначити, що чинне податкове законодавство України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей, зв'язку із чим судами правомірно не прийняті до уваги посилання податкового органу на акти перевірок контрагентів позивача.

Таким чином, податковий кредит позивачем було сформовано на підставі належно оформлених податкових накладних, виписаних контрагентами позивача, та отриманими в ході виконання господарських операцій, що ґрунтується на вимогах закону, у зв'язку з чим у податкового органу були відсутні підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 11.11.2014 № .

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль