Справа № 821/3810/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 р. м. ХерсонСправа № 821/3810/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю представників: позивача - Кермача А.І., відповідача - Вершиніної С.С., третьої особи - Гетьман А.А., Ткаченка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліта Дніпра" до Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства "Дельта-Сервіс" про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта Дніпра» (далі-позивач, ТОВ «Еліта Дніпра») звернулось до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні (далі - Реєстраційна служба Комсомольського РУЮ), в якому просить скасувати рішення державного реєстратора від 10.09.2015 р. за індексом 24321511 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за Приватним акціонерним товариством «Дельта-Сервіс» (далі - третя особа, ПАТ «Дельта-Сервіс»), а саме: будівля та споруди з реєстраційним номером: 01, що складається з: літ. «Х1», Ф та «Ф1»- складські приміщення, №29,30 - огорожа, №31 - віси, розташованих за адресою: м. Херсон, Острівське шосе 2-Б..

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскарженим рішенням зареєстровано право власності третьої особи на нерухоме майно, яке насправді належить позивачу і зареєстровано за ним відповідно до рішення державного реєстратора індексний №19920769 від 11.03.2015р. Як зазначає позивач, це відбулось внаслідок штучного поділу в технічній документації належних йому об'єктів нерухомості на окремі об'єкти, яких не існує в природі і на які третя особа неправомірно набула право власності, не маючи належних правовстановлюючих документів.

Враховуючи наведене, позивач вважає оскаржене рішення протиправним, оскільки державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності третьої особи на нерухоме майно за відсутності повного пакету необхідних для цього правовстановлюючих документів та без належної перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Протокольною ухвалою суду від 09.03.2016р. замінено відповідача Реєстраційну службу Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні на належного - Комсомольське районне управління юстиції у м. Херсоні (далі - відповідач, Комсомольське РУЮ).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

Додатково пояснив, що не заперечує правомірності набуття права власності третьою особою на таке нерухоме майно, як склад літера "Х1" площею 1828 кв.м.; щодо інших об'єктів вважає, що їх не існує, так як огорожі №29,30 є частинами належної позивачу огорожі №15, а віси №31 є одним й тим самим об'єктом, як ваги №28, тому реєстрація права власності на ці об'єкти за ПАТ "Дельта-Сервіс" є протиправною. Просив позов задовольнити.

Відповідач надав письмові заперечення на позов, у яких зазначив, що оскаржене рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що на підставі поданих ПАТ "Дельта-Сервіс" державним реєстратором вчинено дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в тому числі прийнято і перевірено подані документи, установлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, у зв'язку з чим встановлено факт відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви. При цьому державний реєстратор за наслідками перевірки поданих документів та здійснення пошуків інформації щодо вже зареєстрованих прав на нерухоме майно установив наявність окремих об'єктів нерухомості - складу літера "Х1" площею 1828 кв.м., навісу літера "Ф1", огорожі №№ 29, 30, вагів №31, на які не зареєстровано за будь-якою особою речових прав. Ці обставини державний реєстратор встановив на підставі інформації Державного реєстру речових прав про реєстрацію за третьою особою у 2003 році права власності на комплекс, 1 черга будівництва, яке розташовано за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б та складається з наступних об'єктів: літера "А" адміністративно-побутовий корпус загальною площею 121,7 кв.м.; літера "Б" трансформаторна площею забудови 57,3 кв.м.; літера "X" склад загальною площею 1828 кв.м.; №18, 19, 21, 22 відкрита складська площадка; №23 причал; №20 площадка; №15 огорожа; №І внутрішньоплощадні та під'їздні шляхи; №24 берегове укріплення; №25, 27 огорожа; №28 ваги; №26 естакада; реєстрацію у березні 2015 року за ТОВ "Фінансова компанія "Адамант", а згодом і за позивачем переходу від третьої особи права власності на вказане майно; набуття і реєстрації у 2007 році та у 2009 році третьою особою на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 22.03.2007р. у справі №9/97-ПН-07 та договору купівлі-продажу від 11.06.2009р. права власності на склад літера "Ф" і споруду японського складу ЦО колишнього мобрезерву літера "Х1", які розташовані за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б; проведення Херсонським державним бюро технічної інвентаризації у грудні 2012 року поточної інвентаризації належних третій особі об'єктів нерухомого майна за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б з видачею технічного паспорту, за даними якого за вказаною адресою містяться також такі об'єкти нерухомості, як літ. "Х1", Ф та "Ф1"- складські приміщення, №29,30 - огорожа, №31 - віси, на які ні за позивачем, ані за будь-якою іншою особою не зареєстровано речових прав.

Представники третьої особи пояснили, що об'єкти нерухомості, на які оскарженим рішенням зареєстровано права власності, правомірно набуті у власність третьою особою ще до відчуження права власності на комплекс, 1 черга будівництва, яке розташовано за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б, і вони не є складовими нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за позивачем. Просили відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №996897 від 19.11.2003р. Закрите акціонерне товариство "Дельта-Сервіс", правонаступником якого є третя особа, набуло право власності на нерухоме майно, а саме комплекс, 1 черга будівництва, яке розташовано за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б та складається з наступних об'єктів: літера "А" адміністративно-побутовий корпус загальною площею 121,7 кв.м.; літера "Б" трансформаторна площею забудови 57,3 кв.м.; літера "X" склад загальною площею 1828 кв.м.; №18, 19, 21, 22 відкрита складська площадка; №23 причал; №20 площадка; №15 огорожа; №І внутрішньоплощадні та під'їздні шляхи; №24 берегове укріплення; №25, 27 огорожа; №28 ваги; №26 естакада.

08.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ЗАТ "Дельта-Сервіс" було укладено кредитні договори №314-К та №315-К.

30.08.2006 року між ЗАТ "Дельта-Сервіс" та АКІБ "УкрСиббанк" укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козорізом Р.В., зареєстрований в реєстрі за №3084.

Відповідно до іпотечного договору від 30.08.2006 року, ЗАТ "Дельта-Сервіс" передало в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк"" нерухоме майно, а саме: комплекс, 1 черга будівництва, який знаходиться за адресою: м. Херсон, Острівське шосе, 2-б. Зазначене нерухоме майно належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Херсонською міською радою 19.11.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.11.2003 року №398 та зареєстрованого 29.04.2005 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно номер запису 841 в книзі №5, реєстраційний номер 3521636, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2177744 від 04.12.2003 року.

12.04.2013 року ПАТ "УкрСибБанк" відступило право вимоги за Кредитним договором №315-К від 28.08.2006 року ТОВ "Фінансова компанія "Комфорт Капітал", про що було укладено Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором №315-К від 28.08.2006 року. На виконання зазначеного Договору було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 30.08.2006 року, реєстровий номер 3084, в наслідок чого відбулася заміна первісного іпотекодержателя (ПАТ "УкрСибБанк") новим іпотекодержателем ТОВ "Фінансова компанія "Комфорт Капітал".

05.09.2013 року між ТОВ "Фінансова компанія "Комфорт Капітал" та ТОВ "Фінансова компанія "Адамант" укладено договір наступного відступлення права грошової вимоги відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором ТОВ "Фінансова компанія "Комфорт Капітал" передало ТОВ "Фінансова компанія "Адамант" право вимоги до ЗАТ "Дельта-Сервіс" за договорами забезпечення виконання зобов'язання, укладеними в забезпечення належного виконання боржником Кредитного договору №315-К від 28.08.2006 року за договором поруки №315-К/1 від 28.08.2006 року та договором іпотеки, посвідченим 30.08.2006 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В. за реєстровим №3084.

В подальшому відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Тетієвської Т.В. від 27.12.2014р. в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Адамант" звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме комплекс, 1 черга будівництва, яке розташовано за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б та складається з наступних об'єктів: літера "А" адміністративно-побутовий корпус загальною площею 121,7 кв.м.; літера "Б" трансформаторна площею забудови 57,3 кв.м.; літера "X" склад загальною площею 1828 кв.м.; №18, 19, 21, 22 відкрита складська площадка; №23 причал; №20 площадка; №15 огорожа; №І внутрішньоплощадні та під'їздні шляхи; №24 берегове укріплення; №25, 27 огорожа; №28 ваги; №26 естакада.

05.03.2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно державної Реєстраційної служби України на підставі іпотечного договору та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 05.09.2013р. прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності на вказане вище нерухоме майно за ТОВ "Фінансова компанія "Адамант".

Надалі вказане нерухоме майно передано ТОВ "Фінансова компанія "Адамант" в якості частки до статутного капіталу ТОВ "Еліта Дніпра".

З матеріалів справи видно, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №34762369 від 11.03.2015р., за ТОВ "Еліта Дніпра" на підставі рішення державного реєстратора індексний №19920769 від 11.03.2015р. зареєстровано права власності на нерухоме майно - комплекс, 1 черга будівництва, яке розташовано за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б та складається з наступних об'єктів: літера "А" адміністративно-побутовий корпус загальною площею 121,7 кв.м.; літера "Б" трансформаторна площею забудови 57,3 кв.м.; літера "X" склад загальною площею 1828 кв.м.; №18, 19, 21, 22 відкрита складська площадка; №23 причал; №20 площадка; №15 огорожа; №І внутрішньоплощадні та під'їздні шляхи; №24 берегове укріплення; №25, 27 огорожа; №28 ваги; №26 естакада.

Як встановлено судом, 08.09.2015р. уповноваженою особою ПАТ "Дельта-Сервіс" Ткаченком А.О. подано до Реєстраційної служби Комсомольського РУЮ заяву про державну реєстрацію права власності на будівлю і споруди, що розташовані за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б, до якої було додано:

платіжні документи;

паспорт представника та довіреність;

посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу від 11.06.2009р., відповідно до якого Відкрите акціонерне товариство "Херсонський судноремонтний завод ім. Куйбишева" передав у власність Закритому акціонерному товариству "Дельта-Сервіс" споруду японського складу ЦО колишнього мобрезерву (металевий імпортний), який розташований за адресою м. Херсон, Карантинний острів, буд.№1 та складається з японського складу літера "Х1" загальною площею 1821,8 кв.м.;

довідка КП "Геополіс" від 04.08.2015р. №3/118-15 про те, що відповідно до чергового плану м. Херсона належна ПАТ "Дельта-Сервіс" споруда японського складу мобрезерву має поштову адресу Острівське шосе, 2-Б;

технічний паспорт, складений 30.12.2012р. Херсонським державним бюро технічної інвентаризації на об'єкти ПАТ "Дельта-Сервіс", які розташовані за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б, та з якого вбачається наявність, зокрема, таких об'єктів, як склад літера "Х1" площею 1828 кв.м., навіс літера "Ф1", огорожа №№ 29, 30, ваги №31.

За наслідками розгляду поданих документів державним реєстратором Реєстраційної служби Комсомольського РУЮ 10.09.2015р. прийнято рішення індексний №24321511 про державну реєстрацію права власності третьої особи на будівлю та споруди за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б, які складаються зі складу літера "Х1" площею 1828 кв.м., навісу літера "Ф1", огорожі №№ 29, 30, вагів №31, про що також видано Витяг №43633687 від 10.09.2015р.

В ході судового розгляду з'ясовано, що позивач вважає вказане рішення державного реєстратора протиправним, оскільки на його підставі фактично відбулась подвійна реєстрація речового права на об'єкти ваги №31, огорожа №№29, 30 за ПАТ "Дельта-Сервіс" та ТОВ "Еліта Дніпра", так як на думку позивача ці об'єкти є частинами відповідних об'єктів, на які вже зареєстровано право власності позивача, а саме вагів №28 та огорожі №15.

Відповідач спростовує доводи позивача, посилаючись на те, що оскаржене рішення прийнято правомірно, так як для державної реєстрації речового права третьої особи було надано належний правовстановлюючий документ на нерухоме майно - склад літера "Х1" та технічний паспорт 2012 року, з якого вбачається наявність таких окремих об'єктів нерухомості, як ваги №31, огорожа №№29, 30 та навіс літера "Ф1". Щодо останніх об'єктів відповідач зазначає, що за своїм правовим статусом вони не підлягають уведенню в експлуатацію та за даними Державного реєстру речових прав на них право власності раніше ні за ким не реєструвалось.

Третя особа також заперечує щодо доводів позивача, зазначаючи, що об'єкти ваги №31, огорожа №№29, 30 та навіс літера "Ф1" фактично є приналежністю головної речі, на яку оскарженим рішенням зареєстровано право власності за ПАТ "Дельта-Сервіс", вони самостійно побудовані третьою особою, не входили до складу іпотечного майна згідно договору від 30.08.2006р. та не є складовими частинами об'єктів, на які у 2015р. зареєстроване право власності позивача.

Аналізуючи вказані доводи сторін та третьої особи у сукупності із установленими обставинами справи, суд приходить до висновку, що у даному конкретному випадку між позивачем та третьою особою існує спір про право власності на окремі індивідуально визначені об'єкти нерухомого майна.

У зв'язку з цим суд вважає, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи також з наступного.

За визначенням, наданим п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". При розгляді конкретного спору суду необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору слід враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Відповідно приватні спори підлягають вирішенню в іншому судовому порядку, ніж в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, згідно із ч.3 ст.21 КАС України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У даному конкретному випадку публічно-правові відносини щодо державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна виникли безпосередньо між відповідачем та третьою особою, а позивач не був їх суб'єктом на час вчинення такої реєстрації.

Проте він вважає, що внаслідок державної реєстрації речового права третьої особи було порушено його право власності на нерухоме майно, оспорюючи фактично правомірність не оскарженого рішення державного реєстратора, а підстав його прийняття - документів, поданих третьою особою в якості правовстановлюючих.

Тобто спір має характер приватноправового, оскільки полягає у встановленні або спростуванні права власності на конкретні об'єкти нерухомого майна, правомірності виникнення такого права за тим чи іншим його суб'єктом.

Спірними в даному випадку обставинами є факти утворення об'єктів нерухомості - вагів №31, огорожі №№29, 30 та навісу літера "Ф1", а також набуття третьою особою права власності на них, що обумовлено сутнісними недоліками поданих державному реєстратору документів та відомостей.

Так, вказані об'єкти за своїм характером не підлягають окремому уведенню в експлуатацію; відображені в технічному паспорті, розробленому за наслідками проведеної у 2012 році технічної інвентаризації об'єкту нерухомого майна - комплексу, 1 черги будівництва за адресою м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б, який на той час належав на праві власності третій особі; об'єкти розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в оренді ПАТ "Дельта-Сервіс" згідно договору оренди від 27.12.2002р.

У той же час, наявні у справі правовстановлюючі документи, якими позивач обґрунтовує свої доводи, не містять конкретних і детальних ознак, за якими можливо ідентифікувати складові об'єктів нерухомості, на які за ним зареєстровано право власності - площі, довжини, об'єму і таке інше.

Таким чином, для мети вирішення цього спору щодо правомірності оскарженого рішення державного реєстратора слід встановлювати обставини, правова оцінка яких судом полягатиме у ревізії підстав виникнення у позивача та третьої особи цивільних прав та обов'язків щодо нерухомого майна, які виникли поза межами даного спору та відповідних публічно-правових відносин, що не відноситься до компетенції адміністративного суду.

Слід зазначити, що за ст.1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені тією ж ст.16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, віднесено: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; у тому числі способом захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Загальні положення про право власності установлені Главою 23 Цивільного кодексу України.

Так, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин - фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Підстави та умови набуття права власності визначені, зокрема, Главою 24 Цивільного кодексу України; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 Цивільного кодексу України).

Засади захисту права власності установлені Главою 29 Цивільного кодексу України, відповідно до якої передбачені права власника на витребування майна із чужого незаконного володіння, на витребування майна від добросовісного набувача, на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, на визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, на визнання незаконним правового акта, що порушує право власності.

Згідно із ст.393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Аналогічно, відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність справ господарському суду у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном; такі справи розглядаються за місцезнаходженням майна.

Отже, за правилами господарського судочинства розглядаються цивільні спори про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном, які виникли між суб'єктами господарювання - юридичними особами та фізичними особами-підприємцями.

Також слід врахувати, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, зазначивши у п.п. 22-24 рішення наступне:

"Суд знову зазначає, що стаття 6 Конвенції не зобов'язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6 (див. рішення у справі "Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії" від 19 грудня 1997 року, п. 37).

Відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі "Занд проти Австрії", заява N 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства (див. рішення у справі "Коем та інші проти Бельгії", N N 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 та 33210/96, п. 98, ECHR 2000-VII).

Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)"."

Зазначена правова позиція Європейського суду з прав людини дає можливість виділити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції). З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін щодо доведення, як в даному випадку, своїх позицій з питань правомірності набуття права власності, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналізуючи викладені правові норми у сукупності із установленими обставинами справи, суд приходить до наступних висновків.

Вирішення спорів про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном відбувається в залежності від суб'єктного складу в порядку цивільного або господарського судочинства, так як такі спори за своїм характером є приватноправовими.

Способи захисту цивільного права чи інтересу визначені цивільним законодавством та можуть полягати, зокрема, у визнанні незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Спори щодо права власності на майно, які виникли між приватними особами, навіть поєднані з вимогами визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, не відносяться до публічно-правових та не підлягають розгляду та вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки на них не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги позивача є спором про право і стосуються захисту його прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних правовідносин, суд вважає, що даний спір не відноситься до юрисдикції адміністративного суду і повинен розглядатися господарським судом в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст.157, 160, 165 КАС України, суд -

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліта Дніпра" до Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Дельта-Сервіс» про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даного спору відноситься до юрисдикції господарського суду в порядку господарського судочинства.

Повернути Комунальному підприємству «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради письмовий доказ - інвентарну справу №1035/233 на будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Херсон, Острівське шосе, 2-Б.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

В разі складення ухвали у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття ухвали у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали складений та підписаний 31 березня 2016 року.

Суддя Пекний А.С.

кат. 6.3